ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/7405/19 Справа № 199/7800/18 Суддя у 1-й інстанції - Томаш В. І. Суддя у 2-й інстанції - Варенко О. П.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 жовтня 2019 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Дніпровського апеляційного суду в складі:

головуючого - Варенко О.П.,

суддів - Городничої В.С., Лаченкової О.В.,

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження у м.Дніпрі цивільну справу

за апеляційною скаргою ОСОБА_1

на рішення Бабушкінського районного суду м.Дніпропетровська від 14 травня 2019 року

у цивільній справі за позовом ОСОБА_2 , яка діє в своїх інтересах і в інтересах ОСОБА_3 до Департаменту адміністративних послуг та дозвільних процедур Дніпровської міської ради, Головного управління Державної міграційної служби у Дніпропетровській області, треті особи: ОСОБА_4 , управління - служба у справах дітей Амур-Нижньодніпровської районної у місті Дніпрі ради, ОСОБА_1 , ОСОБА_5 , про визнання незаконною та скасування зняття з реєстрації місця проживання,

В С Т А Н О В И Л А:

У жовтні 2018 року позивач звернулася до суду з вищевказаним позовом посилаючись на те, що починаючи з 03 червня 2010 року вона та її неповнолітній син ОСОБА_6 були зареєстрованими за адресою: АДРЕСА_1 .

06 листопада 2017 року посадові особи Департаменту адміністративних послуг та дозвільних процедур ДМР в супереч положенням ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в України», п. 26 Правил реєстрації місця проживання, затверджених постановою КМУ № 207 від 02 березня 2016 року, за відсутності правових підстав зняли з реєстрації місця проживання її та її неповнолітнього сина ОСОБА_7 .

На підставі вищезазначеного просить суд визнати незаконною та скасувати зняття з реєстрації ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , з місця проживання: АДРЕСА_1 .

Рішенням Бабушкінського районного суду м.Дніпропетровська від 14 травня 2019 року позов задоволено.

Визнано незаконною та скасовано зняття з реєстрації ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , з місця проживання: АДРЕСА_1 .

Не погодившись з таким рішенням, ОСОБА_1 звернулася з апеляційною скаргою, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права, просила рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні позову.

Апеляційну скаргу мотивовано тим, що судом першої інстанції не були досліджені обставини розподілу будинку АДРЕСА_2 а по АДРЕСА_3 , які підтверджують, що між позивачем та відповідачем немає жодних договірних відносин щодо користування зазначеним майном, тоді як позивач втратила право користування ним, у зв`язку із відчуженням спірного домоволодіння.

Зазначає, що судом першої інстанції залишено поза увагою, той факт, що неповнолітній син ніколи не був зареєстрованим за адресою АДРЕСА_1 , також в позовній заяві було невірно зазначено його дату народження, зокрема ІНФОРМАЦІЯ_2, замість вірної ІНФОРМАЦІЯ_2.

ОСОБА_8 в порядку, передбаченому ст.360 ЦПК України, подала відзив на апеляційну скаргу ОСОБА_1 , посилаючись на те, що задовольняючи її позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що під час зняття її з реєстрації місця проживання за адресою: АДРЕСА_1 , допущено порушення положеннь ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в України», п. 26 Правил реєстрації місця проживання, затверджених постановою КМУ № 207 від 02 березня 2016 року.

Відповідно до ч.13 ст.7 ЦПК України, розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

Згідно з ч.1 ст. 368 ЦПК України, справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими цією главою.

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Судом встановлено, що 03 червня 2010 року ОСОБА_8 , ОСОБА_10 були зареєстровані за адресою: АДРЕСА_1 . За вказаною адресою вони мешкають і на день розгляду справи.

06 листопада 2017 року до відділу формування та ведення реєстру територіальної громади Департаменту адміністративних послуг та дозвільних процедур Дніпропетровської міської ради звернулися ОСОБА_1 , ОСОБА_5 , ОСОБА_4 із заявами про зняття з реєстрації місця проживання ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за адресою: АДРЕСА_3 .

При цьому ОСОБА_1 , ОСОБА_5 , ОСОБА_4 надали: заяву про зняття з реєстрації місця проживання, заяву на обробку персональних даних, оригінал та копію договору купівлі-продажу 53/100 часток домоволодіння від 30 травня 2017 року, оригінал та копію договору купівлі-продажу 47/100 домоволодіння від 04 серпня 2017року, копії паспортів, квитанцію про сплату адміністративного збору.

06 листопада 2017 року на підставі отриманих від заявників документів, державним реєстратором відділу формування та ведення реєстру територіальної громади управління у сфері державної реєстрації Департаменту адміністративних послуг та дозвільних процедур ДМР ОСОБА_11 . була знята з реєстрації місця проживання ОСОБА_12 .

Не погоджуючись із вказаним рішенням державного реєстратора, позивач звернулася до Департаменту адміністративних послуг та дозвільних процедур Дніпропетровської міської із заявою про проведення службовою перевірки законності дій державного реєстратора щодо прийняття рішення про зняття з реєстрації місця проживання.

Згідно із висновком за результатами службової перевірки, затвердженим директором Департаменту адміністративних послуг та дозвільних процедур Дніпропетровської міської ради від 29 січня 2019 року, скасовано зняття з реєстрації місця проживання ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за адресою: АДРЕСА_3 ; внесено відповідні дані щодо реєстрації місця проживання неповнолітнього ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , разом з матір`ю ОСОБА_8 за адресою: АДРЕСА_3 ; внесено відповідні зміни в звітність до Єдиного демографічного реєстру та Державного реєстру виборців щодо поновлення відомостей про реєстрацію місця проживання ОСОБА_8 та ОСОБА_9 за адресою: АДРЕСА_3 .

Встановивши вищезазначені обставини по справі, суд першої інстанції звернув увагу на те, що хоча відповідачем і визнано незаконним зняття з реєстрації місця проживання ОСОБА_8 , однак вказана відповідачем адреса: АДРЕСА_3 , є помилковою, адже з червня 2010 року вона була зареєстрована в кв. АДРЕСА_4 (а.с.8-9).

На підставінаведеного та керуючись Правилами реєстрації місця проживання, затвердженими постановою КМУ № 207 від 02 березня 2016 року, Законом України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в України», ст. ст. 13, 76, 81, 259 - 263 ЦПК України, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про те, що зняття ОСОБА_8 та її неповнолітнього сина ОСОБА_9 з реєстрації місця проживання: АДРЕСА_1 відбулося без правових підстав і у порушення встановленої законом процедури, у зв`язку із чим позовні вимоги підлягають задоволенню.

Доводи апеляційної скарги ОСОБА_1 про те, що судом першої інстанції не були досліджені обставини розподілу будинку АДРЕСА_2 а по АДРЕСА_3 , які підтверджують, що між позивачем та відповідачем немає жодних договірних відносин щодо користування зазначеним майном, тоді як позивач втратила право користування ним, у зв`язку із відчуженням спірного домоволодіння, не заслуговують на увагу суду апеляційної інстанції у розумінні положень ст.367 ЦПК України, оскільки не були предметом позовних вимог, а тому не мають жодного правового значення для вирішення даної справи.

Статтею 2 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» передбачено, що реєстрація місця проживання чи місця перебування особи або її відсутність не можуть бути умовою реалізації прав і свобод, передбачених Конституцією, законами чи міжнародними договорами України, або підставою для їх обмеження.

Колегія суддів звертає увагу на той факт, що за змістом вищезазначеної норми матеріального права, відсутність або наявність факту реєстрації за місцем проживання, сама по собі не впливає на реалізацію права на житло, а може ґрунтуватися на документальній підставі.

Посилання апеляційної скарги на те, що судом першої інстанції залишено поза увагою той факт, що неповнолітній син позивача ніколи не був зареєстрованим за адресою: АДРЕСА_1 , спростовуються довідкою про реєстрацію місця проживання від 27 липня 2017 року (а.с.9) та висновком за результатами службової перевірки, затвердженим директором Департаменту адміністративних послуг та дозвільних процедур Дніпропетровської міської ради від 29 січня 2019 року, зі змісту якого вбачається, що дані про реєстрацію місця проживання неповнолітнього ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , разом з матір`ю ОСОБА_8 за адресою: АДРЕСА_3 а містилися у відомостях про реєстрацію місця проживання ОСОБА_8 , згідно діючого на той час законодавства, у зв`язку із чим були внесені відповідні дані щодо реєстрації місця проживання неповнолітнього.

Доводи апеляційної скарги про те, що в позовній заяві було невірно зазначено дату народження ОСОБА_9 як ІНФОРМАЦІЯ_2 , замість вірної ІНФОРМАЦІЯ_2, висновків суду не спростовують, адже не змінюють процесуального статусу ОСОБА_9 як неповнолітнього.

Порушень матеріального чи процесуального права, які могли б призвести до скасування судового рішення, судом апеляційної інстанції не встановлено.

Згідно ст.141 ЦПК України, судові витрати розподілу не підлягають, оскільки апеляційна скарга залишається без задоволення.

Керуючись ст.ст. 367, 368, 374, 375, 382, 384 ЦПК України, колегія суддів

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Рішення Бабушкінського районного суду м.Дніпропетровська від 14 травня 2019 року - залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Головуючий О.П.Варенко

Судді: В.С.Городнича

О.В.Лаченкова