КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15 жовтня 2019 року м. Київ

Унікальний номер справи 755/10951/18

Апеляційне провадження 22-ц/824/9277/2019

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

судді - доповідача Махлай Л.Д.,

суддів Кравець В.А., Мазурик О.Ф.

при секретарі Гойденко Д.В.

сторони

позивачі Комунальне підприємство "Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Святошинського району м. Києва"

Комунальне підприємство "Дирекція з утримання та обслуговування житлового фонду в Святошинському районі м. Києва"

відповідач ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Комунального підприємства "Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Святошинського району м. Києва" та Комунального підприємства "Дирекція з утримання та обслуговування житлового фонду в Святошинському районі м. Києва", подану через представника Нестеренка Олександра Сергійовича, нарішення Святошинського районного суду м. Києва від 25 березня 2019 року, ухвалене під головування судді Величко Т.О., у справі за позовом Комунального підприємства "Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Святошинського району м. Києва" та Комунального підприємства "Дирекція з утримання та обслуговування житлового фонду в Святошинському районі м. Києва" до ОСОБА_2 про стягнення боргу за житлово-комунальні послуги,

в с т а н о в и в :

у липні 2018 року КП "Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Святошинського району м. Києва" та КП "Дирекція з утримання та обслуговування житлового фонду в Святошинському районі м. Києва" звернулися до суду з позовом до ОСОБА_2 , у якому просили стягнути з останньої на користь КП "Дирекція з утримання та обслуговування житлового фонду в Святошинському районі м. Києва" заборгованість за житлово-комунальні послуги за період з 01.01.2011 по 28.02.2015 у сумі 49 773,03 грн, інфляційні збитки - 17 364,66 грн, 3 % річних - 4 655,25 грн та на користь КП "Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Святошинського району м.Києва" - 8 992,14 грн заборгованості за житлово-комунальні послуги за період з 01.03.2015 по 30.04.2018, інфляційні збитки - 852, 61 грн, 3 % річних - 221,13 грн.

В обгрунтування позову зазначав, що ОСОБА_2 на підставі ордеру від 25.01.1974 є наймачем квартири АДРЕСА_1 , проте тривалий час не сплачує за житлово-комунальні послуги.

КП "Дирекція з утримання та обслуговування житлового фонду в Святошинському районі м. Києва" створене на підставі рішення Святошинської у м. Києві ради від 24.04.2008 та відповідно до п. 4.1 предметом діяльності підприємства є управління та обслуговування жилого та нежилого фонду, прибудинкових територій, виконання комплексу послуг із забезпечення функціонування жилого та нежилого нерухомого майна.

КП "Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Святошинського району м. Києва" створене на підставі рішення Київської міської ради від 09.10.2014 № 270/270 та відповідно до п. 2.2 статуту предметом діяльності підприємства є утримання житлового і нежитлового фонду, що належить до територіальної громади м. Києва та закріплений за підприємством на праві господарського відання.

Рішенням Святошинського районного суду м. Києва від 25.03.2019 у задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись з даним рішенням суду, позивачі через представника подали апеляційну скаргу, у якій просять скасувати рішення суду та ухвалити нове, яким позов задовольнити. Посилається на неправильне застосування норм матеріального права, неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи. А саме, суд першої інстанції не дослідив попередження, у якому вказано розмір заборгованості на підставі первинних бухгалтерських документів. Розрахунок боргу підписаний представником позивача та складений на підставі рахунків, що вказані у попередженні. Письмовий договір з відповідачем відсутній, проте житлово-комунальні послуги надавалися та скарг щодо їх якості від відповідача не надходило. Крім того, відповідач не надала заперечень проти позову.

Відзиву на апеляційну скаргу відповідачкою подано не було.

У судовому засіданні представник апелянта Нестеренко О.С. , який одночасно є представником КП "Дирекція з утримання та обслуговування житлового фонду в Святошинському районі м. Києва" підтримав апеляційну скаргу та просив її задовольнити.

Інші учасники справи у судове засідання не з`явилися, про день та час розгляду справи повідомлялися у встановленому законом порядку, у зв`язку з чим колегія суддів вважає за можливе розгляд справи у їх відсутності, за правилами ч. 2 ст. 372 ЦПК України.

Вислухавши доповідь судді, пояснення осіб, які з`явилися в судове засідання, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_2 на підставі ордеру від 25.01.1974 є наймачем квартири АДРЕСА_1 і користується послугами, що надавались/надаються позивачами. Заборгованість, згідно розрахунку, наданого позивачами становить 8 992,14 грн та 71 792,94 грн відповідно.

Відмовляючи у задоволенні позову суд першої інстанції виходив з того, що розрахунок заборгованості не підтверджений первинними бухгалтерськими документами, а відтак позивачі не довели належними та допустимими доказами свої позовні вимоги.

Колегія суддів не може погодитися з такими висновками суду першої інстанції виходячи з наступного.

Згідно зі ст. 76 ЦПК України доказами є будь - які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обгрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для справи.

У відповідності до ст. 81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень.

На підтвердження своїх позовних вимог позивачі надали розрахунок заборгованості за житлово-комунальні послуги та рахунок - попередження, який був направлений відповідачці до подачі позову.

Первинними бухгалтерськими документами можливо підтвердити факт сплати коштів чи факт їх отримання на певний рахунок. Позивач же посилався на те, що відповідач тривалий час взагалі не сплачує будь - яких коштів за житлово-комунальні послуги.

У такому випадку документи (квитанції, платіжні доручення тощо), які б доводили сплату відповідачкою за житлово-комунальні послуги за вказаний період має надати саме відповідач. Відповідач не надала будь - яких доказів на спростування розрахунку заборгованості, наданого позивачем.

Суд у рішенні послався на ст. 9 Закону України "Про бухгалтерський облік", згідно з якою підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо - безпосередньо після її закінчення. Проте не звернув уваги на те, що бухгалтерські документи фіксують операція по сплаті чи перерахунку грошових коштів. У даному ж спорі позивач, навпаки, посилається на те, що не було здійснено будь - яких фінансових операцій щодо сплати коштів за житлово-комунальні послуги.

Відтак висновки суду про те, що позивач має довести первинними бухгалтерськими документами факт не сплати відповідачкою за житлово-комунальні послуги суперечать положенням ст. 81 ЦПК України.

За вказаних обставин рішення суду підлягає скасуванню з ухваленням нового судового рішення.

Вирішуючи спір по суті колегія суддів виходить з наступного.

Відповідно до ст. 68 ЖК УРСР наймач зобов`язаний своєчасно вносити квартирну плату та плату за комунальні послуги.

Згідно з п. 2 ч. 1 ст. 13 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», в редакції, яка була чинною на час виникнення спірних правовідносин, до житлово-комунальних послуг відносяться послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій (прибирання внутрішньо-будинкових приміщень та прибудинкової території, санітарно-технічне обслуговування, обслуговування внутрішньо-будинкових мереж, утримання ліфтів, освітлення місць загального користування, поточний ремонт, вивезення побутових відходів тощо).

Пунктом 5 ч. 3 ст. 20 цього ж Закону встановлено обов`язок споживача оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом.

За обставинами справи встановлено, що ОСОБА_2 є наймачем квартири АДРЕСА_1 та тривалий час не сплачує за житлово - комунальні послуги.

Позивачі просили стягнути заборгованість за житлово-комунальні послуги з 01.01.2011 по 30.04.2018.

Оскільки відповідач не надала будь - яких доказів на підтвердження того, що у зазначений період нею проводилася оплата за житлово-комунальні послуги позовні вимоги в цій частині підлягають задоволенню.

Разом з тим, у розрахунок заборгованості позивачі включили і суму 22 757,79 грн, яка утворилася ще до 01.01.2011. Оскільки вимог про стягнення заборгованості до 01.01.2011 не заявлялося, позовні вимоги слід задовольнити частково. А саме, стягнути з ОСОБА_2 заборгованість за житлово-комунальні послуги на користь Комунального підприємства "Дирекція з утримання та обслуговування житлового фонду в Святошинському районі м. Києва" 23 687 грн та на користь Комунального підприємства "Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Святошинського району м. Києва" -7 918,40 грн. Зазначені суми визначені шляхом підрахунку щомісячних платежів за період з 01.01.2011 по 28.02.2015 та з 01.03.2015 по 01.05.2018, вказаних у розрахунку заборгованості (а.с. 18,19).

Згідно із частиною другою статті 625 ЦК України в разі порушення грошового зобов`язання боржник, який прострочив його виконання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

За змістом цієї норми нарахування інфляційних втрат на суму боргу та трьох процентів річних входять до складу грошового зобов`язання і є особливою мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові.

Оскільки відповідач прострочила сплату за житлово - комунальні послуги позовні вимоги про стягнення інфляційних втрат та трьох процентів річних також підлягають частковому задоволенню.

Три проценти річних від суми 23 687 грн за період з 01.01.2011 по 28.02.2015 складає 2 901,66 грн, інфляційні втрати за вказаний період складають 7 765,93 грн.

Три проценти річних від суми 7 918,40 грн за період з 01.03.2015 по 01.05.2018 складає 221,13 грн, інфляційні втрати за вказаний період складають 852,61 грн.

Колегія суддів звертає увагу, що позивачами заявлені вимоги поза межами позовної давності. Проте, заяви про застосування позовної давності відповідач не подавала. Остання ухиляється від отримання судових повісток, проте була повідомлена про судовий розгляд телефонограмою за номером телефону, вказаним нею у договорі про надання послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій.

Відповідно ж до ч. 4 ст. 267 ЦК України сплив позовної давності є підставою для відмови у позові лише якщо про застосування позовної давності заявлено стороною у спорі.

Колегія суддів відхилила клопотання представника позивачів про відкладення розгляду справи з метою можливості врегулювання спору шляхом укладення мирової угоди, оскільки будь - яких пропозицій щодо укладення мирової угоди сторони не подали, незважаючи на те, що справа знаходиться у провадженні апеляційного суду з 03.06.2019.

До того ж сторони не позбавлені права на укладення мирової угоди і на стадії виконання судового рішення.

Керуючись ст. ст. 367, 368, 374, 376, 381-383 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в :

апеляційну скаргу Комунального підприємства "Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Святошинського району м. Києва" та Комунального підприємства "Дирекція з утримання та обслуговування житлового фонду в Святошинському районі м. Києва" задовольнити частково.

Рішення Святошинського районного суду м. Києва від 25 березня 2019 року скасувати.

Позов задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь Комунального підприємства "Дирекція з утримання та обслуговування житлового фонду в Святошинському районі м. Києва" 23 687 грн заборгованості за житлово-комунальні послуги, 2 901,66 грн три проценти річних за прострочення грошового зобов`язання, 7 765,93 грн інфляційних втрат, 343,55 грн судового збору.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь Комунального підприємства "Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Святошинського району м. Києва" 7 918,40 грн заборгованості за житлово-комунальні послуги, 221,13 грн три проценти річних за порушення грошового зобов`язання, 852,61 грн інфляційних втрат, 89,92 грн судового збору.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення до Верховного Суду шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до цього суду.

Повний текст постанови виготовлений 15.10.2019.

Головуючий Л. Д. Махлай

Судді В. А. Кравець

О. Ф. Мазурик