ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 березня 2018 року

м. Харків

справа № 644/7274/17

провадження № 22-ц/818/1366/19

Харківський апеляційний суду складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:

головуючого: Коваленко І.П.,

суддів: Овсяннікової А.І., Сащенко І.С.,

учасники справи:

позивач: ОСОБА_1,

відповідач: ОСОБА_2,

розглянув в порядку спрощеного провадження в м. Харкові цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання непрацездатної сестри за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 27 листопада 2018 року (в складі судді Ізмайлова І.К.),

встановив:

У листопаді 2017 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання непрацездатної сестри, в якому просила стягнути аліменти на своє утримання у розмірі 1/3 частини від всіх видів заробітку, щомісячно, починаючи з дати звернення з позовом і довічно зі свого брата ОСОБА_2.

Позов мотивований тим, що вона є інвалідом ІІ-ї групи, єдиним доходом є пенсія, інших джерел доходу не має. Є одинокою особою, незаміжня, інших близьких родичів які б її могли підтримати не має, живе одна в будинку померлих батьків.

Отримувана нею пенсія не забезпечує необхідного мінімуму. В зв'язку з необхідністю витрачати значні кошти на лікування їй ледь вистачає коштів на харчування. Побутовими предметами першої необхідності та іншими необхідними речами забезпечити себе не може, змушена звертатися за допомогою до сторонніх осіб, позичає гроші до наступної пенсії.

В свою чергу її брат не має на утриманні непрацездатних членів родини, має стабільний дохід, отримуючи пенсію військовослужбовця та за відомими їй даними працює. Однак за таких складних життєвих умов, брат допомогу їй не надає, а натомість вона зазнає від нього фізичних та моральних знущань.

В своєму відзиві ОСОБА_2 просив відмовити у задоволенні позову про стягнення з нього аліментів на утримання непрацездатної сестри. Не заперечував тієї обставини, що є рідним братом позивачки, яка є інвалідом ІІ-ї групи в зв'язку з чим отримує пенсію 1452 грн. на місяць, що не нижче прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, встановленого законом.

Він проживає окремо від сестри у двокімнатній неприватизованій квартирі разом з повнолітньою дочкою. На цей час ніде не працює, не є приватним підприємцем, отримує пенсію за вислугу років у розмірі 3352,80 грн. і після всіх необхідних витрат на побутові потреби та харчування у нього не має можливості сплачувати аліменти.

В суді представник позивачки позов підтримав та просив його задовольнити. Зазначав, що позивачка інвалід ІІ-ї групи, за станом здоров'я не має змоги працювати, отримує лише пенсію якої не вистачає на лікування та обслуговуванні інших життєвих потреб. Відповідач є працездатною особою, та може надавати своїй сестрі допомогу, однак не вчиняє ніяких дій.

Відповідач та його представник проти задоволення позову заперечували. Відповідач зазначав, що у нього з сестрою склались вкрай неприязні відносини. На протязі багатьох років вона звертається до правоохоронних органів з заявами про спричинення їй тілесних ушкоджень, начеб то ним, однак це не відповідає дійсності, оскільки він не є судимою особою. Також, через неприязні відносини та постійні сварки він не має змоги прийти у будинок померлих батьків, який на цей час займає сестра, не може оформити спадщину оскільки ОСОБА_1 звернулася з позовом про визнання права на спадщину за нею в цілому. З цих же причин, постійних сварок, не має можливість надати їй допомогу по догляду за батьківським будинком та не може надати їй допомогу продуктами які вирощує на дачі. Йому відомо, що позивачка займається волонтерською діяльністю з чого отримує дохід.

Рішенням Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 27 листопада 2018 року ОСОБА_1 в задоволенні позову до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання непрацездатної сестри - відмовлено.

Судові витрати у розмірі 704,80 грн. віднесено за рахунок держави.

Не погодившись із вказаним вище рішенням суду першої інстанції, ОСОБА_1 звернулась на це рішення з апеляційною скаргою, в якій, з посиланнями на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просить вказане рішення скасувати та ухвалите нове, яким її позов задовольнити.

Апеляційна скарга мотивована тим, що законодавець не пов'язує «потребу матеріальної допомоги» з «не забезпеченістю особи прожитковим мінімум, встановленим законом», як неправильно, довільно витлумачив закон суд першої інстанції у оскаржуваному рішення від 27.11.2018 року.

Ухвалою Харківського апеляційного суду від 16 січня 2019 року розгляд справи призначено в порядку письмового провадження.

Колегія суддів, вислухавши суддю доповідача, дослідивши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню.

Відмовляючи у задоволенні позову ОСОБА_1, суд першої інстанції обґрунтовано виходив з того, що позивачка не є такою, що потребує матеріальної допомоги, оскільки вона забезпечена прожитковим мінімумом та нею не надано доказів, що ОСОБА_2 в змозі надавати їй матеріальну допомогу.

Судом встановлено, що ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, є братом та сестрою, що підтверджується їх свідоцтвами про народження, де батьками записані ОСОБА_3 та ОСОБА_4. (а.с. 5-6)

Відповідно до довідки до акту огляду медико-соціальною експертною комісією ОСОБА_1 з 21.02.2017 року встановлена друга група інвалідності за загальним захворюванням. Згідно до висновку про умови та характер праці їй протипоказана важка фізична праця з переохолодженням, підняттям важких предметів, в схиленому положенні голови та тулубу, підвищеною психо-емоційною напругою, з перебуванням на висоті, біля води, вогню та обертових механізмів. (а.с. 7)

Згідно довідки № 10224/46-13 виданої Індустріальним об'єднаним Управлінням пенсійного фонду України м. Харкова від 13.10.2017 року розмір пенсій ОСОБА_1 з січня 2017 року по вересень 2017 року складав 1347 грн. на місяць, а за жовтень 2017 року 1452 грн. (а.с. 8)

З довідки про склад сім'ї або зареєстрованих у будинку осіб які мешкають у приватному домоволодінні ОСОБА_1 зареєстрована та проживає одна у будинку АДРЕСА_1. (а.с. 9)

ОСОБА_2 наказом Головнокомандуючого Повітряних Сил Збройних Сил України № 144 від 30.12.2004 року звільнений у відставку за станом здоров'я з 22.01.2005 року. (а.с. 43)

Відповідно до свідоцтва про хворобу № 974/182/353 встановлено діагноз ішемічна хвороба серця, дифузійний кардіосклероз, недостатність аортального клапану І ступеню. (а.с. 44-46)

Згідно відомостей з Державного реєстру фізичних осіб-платників податків про суми виплачених доходів та утриманих податків з 01.01.2016 року по 30.09.2017 року у Державному реєстрі відсутня інформація про ОСОБА_2 (а.с. 48)

З довідки № 1951 від 21.12.2017 року виданої Головним Управлінням пенсійного фонду України у Харківській області ОСОБА_2 отримує пенсію за вислугу років розмір якої з липня 2017 року по грудень 2017 року складає 3352,80 грн. на місяць. (а.с. 49).

Відповідно до частини 2 статті 267 СК України повнолітні брати і сестри зобов'язані утримувати непрацездатних повнолітніх братів і сестер, які потребують матеріальної допомоги, якщо вони не мають чоловіка, дружини, батьків або повнолітніх дочки, сина, за умови, що повнолітні брати та сестри можуть надавати матеріальну допомогу.

Аналіз указаної норми матеріального права дає підстави для висновку, що аліментні зобов'язання на утримання непрацездатну повнолітню сестру можуть бути призначені за наявності юридичних складових - сукупності певних умов, а саме: родинний зв'язок; непрацездатністі особи, тобто за станом здоров'я вона є інвалідом І, ІІ або ІІІ групи; потреба в матеріальній допомозі, тобто заробітна плата, пенсія, доходи від використання майном, інші доходи не забезпечують особі прожиткового мінімуму, встановленого законом; нижчий від прожиткового рівень матеріального забезпечення; не має чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина, які відповідно з правилами, встановленими нормами глав 9, 16 та 17 СК України зобов'язані в першу чергу утримувати своїх непрацездатних, які потребують матеріальну допомогу чоловіка, дружину, повнолітніх дітей, батьків; повнолітні брати, сестри можуть надавати матеріальну допомогу. Зазначені умови створюють юридичний склад, необхідний для виникнення у непрацездатних, повнолітніх братів та сестер, які потребують матеріальну допомогу суб'єктивного права на отримання аліментів від повнолітніх братів та сестер.

Таким чином, якщо відсутня хоча б одна з умов, вказаних в частині 2 статті 267 СК України, необхідних для виникнення у повнолітніх братів та сестер, які потребують матеріальну допомогу права на отримання матеріальної допомоги від своїх повнолітніх братів та сестер їх аліментний обов'язок не виникає. Право на утримання (аліменти) має непрацездатна особа, яка не забезпечена прожитковим мінімумом.

Статтею 7 Закону України «Про державний бюджет України на 2017 рік» від 25 грудня 2015 року визначено на 2017 рік прожитковий мінімум для осіб, які втратили працездатність: з 01 січня 2017 року - 1247 грн., з 01 травня - 1312 грн., з 01 грудня -1373 грн.

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_2 не працює, отримує пенсію, страждає на ряд хронічних захворювань та несе витрати на комунальні послуги.

ОСОБА_1 отримує пенсію, яка забезпечує їй прожитковий мінімум, установлений законом для осіб, які втратили працездатність.

Будь-яких доказів того, що у позивачки є потреба в матеріальній допомозі, тобто заробітна плата, пенсія, доходи від використання майном, інші доходи не забезпечують їй прожиткового мінімуму, встановленого законом; нижчий від прожиткового рівень матеріального забезпечення; а також те, що відповідач може надавати їй матеріальну допомогу, матеріали справи не містять.

Крім того, суд першої інстанції обґрунтовано зазначив, що, будучи інвалідом ІІ групи, ОСОБА_1 не позбавлена можливості працювати з урахуванням її протипоказань.

З огляду на вищенаведене колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про залишення позову без задоволення.

Доказування є єдиним шляхом судового встановлення фактичних обставин справи і передує акту застосування в судовому рішенні норм матеріального права, висновку суду про наявність прав і обов'язків у сторін.

Відповідно до статті 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до частини 1 статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно частини 2 статті 78 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Відповідно до статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов'язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом.

За таких обставин колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції є законним і обґрунтованим, постановлено з дотриманням вимог матеріального і процесуального права, підстав для його скасування не вбачається.

Доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують.

Керуючись статтями 365, 366, 375, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, суд, -

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Рішення Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 27 листопада 2018 року - залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з моменту її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Повний текст постанови складений 11 березня 2019 року.

Головуючий - І.П. Коваленко

Судді - А.І. Овсяннікова

І.С. Сащенко