Дата документу 12.03.2019 Справа № 331/4248/17
Запорізький Апеляційний суд
Єдиний унікальний номер 331/4248/17 Головуючий у 1-й інстанції Скользнєва Н.Г.
Номер провадження 22-ц/807/418/19 Суддя-доповідач Поляков О.З.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 березня 2019 року м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Запорізького апеляційного суду у складі:

головуючого Полякова О.З.,

суддів: Крилової О.В.,

ОСОБА_2,

при секретарі Семенчук О.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Акціонерного товариства «Райффайзен Банк Аваль» на рішення Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 22 серпня 2018 року у справі за позовом Публічного акціонерного товариства «Райффайзен Банк Аваль» до ОСОБА_4, ОСОБА_5, яка діє в інтересах неповнолітнього ОСОБА_6, ОСОБА_7, яка діє в інтересах неповнолітньої ОСОБА_8, треті особи: орган опіки та піклування Запорізької міської ради по Олександрівському району, Жовтневий районний відділ в м. Запоріжжі управління державної міграційної служби України в Запорізькій області, Олександрівський відділ державної виконавчої служби м. Запоріжжя Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області, про визнання осіб такими, що втратили право користування жилим приміщенням та зняття з реєстрації за місцем проживання,-

В С Т А Н О В И ЛА :

У червні 2017 року ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» звернулось до суду з позовом до ОСОБА_4, ОСОБА_5, яка діє в інтересах неповнолітнього ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1, ОСОБА_7, яка діє в інтересах неповнолітньої ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_2, треті особи: Олександрівський районний відділ у м. Запоріжжі УДМС України в Запорізькій області, Орган опіки та піклування районної адміністрації Запорізької міської ради по Олександрівському району, Головний державний виконавець ВДВС ЗМУЮ Божко К.І., про визнання осіб такими, що втратили право користування квартирою та зняття з реєстрації за місцем проживання.

В обґрунтування позовних вимог зазначено, що відповідно до кредитного договору № 014/17-46/74-55 від 21.02.2007 року ВАТ «Райффайзен Банк Аваль» було надано ОСОБА_4 кредит у вигляді невідновлювальної кредитної лінії з лімітом 108474,00 доларів США строком до 20.02.2027 року зі сплатою 13,25% річних. Позичальник зобов'язався належним чином використати та повернути Банку суму отриманого кредиту, а також сплатити проценти за користування кредитом, комісії згідно умов договору та тарифів кредитора, та виконати всі інші зобов'язання в порядку та строки, визначенні договором.

Банк виконав свої зобов'язання в повному обсязі, надання кредитних коштів проводилося згідно вимог ст. 3.2. Кредитного договору, в залежності від обраної програми кредитування, надання кредиту може здійснюватися на розсуд Кредитора наступним чином на поточний рахунок Позичальника, готівкою через касу Кредитора.

В забезпечення належного виконання умов Кредитного договору, 21.02.2007 року між ВАТ «Райффайзен Банк Аваль» та ОСОБА_4 укладено Договір іпотеки, згідно якого виконання зобов'язань за Кредитним договором забезпечено нерухомими майном, а саме: квартирою, загальною площею 96,4 кв.м., житлової площі 68,8 кв.м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1. Предмет іпотеки належить Іпотекодавцю на підставі Договору купівлі-продажу, посвідченого приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу Задачиною Н.В. 21.02.2007 року за реєстровим № 1055.

Рішенням Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 28.01.2014 року по справі № 331/6589/13-ц, в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором в розмірі 1206072,95 грн., з яких: 573630,51 грн. - заборгованість по кредиту; 246193,35 грн. - заборгованість по процентам; 386249,096 грн. - пеня, звернуто стягнення на предмет іпотеки - квартиру за адресою: АДРЕСА_1, що належить на праві власності ОСОБА_4 та встановлено спосіб реалізації нерухомого майна шляхом проведення прилюдних торгів за ціною, визначеною незалежним експертом в ході виконавчих дій. На виконання рішення суду були видані виконавчі листи, на підставі яких відкриті виконавчі провадження.

Зазначають, що ОСОБА_4 на день укладення оскаржуваного іпотечного договору своїм підписом підтвердив, що за адресою місцезнаходження предмета іпотеки не зареєстровані та не проживають малолітні та неповнолітні особи, а також відсутні малолітні та неповнолітні діти, що мають право користуватися предметом іпотеки.

Однак, після відкриття виконавчого провадження стало відомо, що в спірній квартирі зареєстровані всі відповідачі, включаючи малолітніх дітей ОСОБА_8 та ОСОБА_6

Таким чином, Банк зазначає, що наявність зареєстрованих осіб спірному нерухому майні негативно відображається на вартості майна та перешкоджає в його реалізації, чим перешкоджає права позивача.

З цих підстав просили зняти ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_2, та ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_1, з реєстрації місця проживання.

Рішенням Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 22 серпня 2018 року в задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись з зазначеним рішенням суду, АТ «Райффайзен Банк Аваль» подало апеляційну скаргу в якій, посилаючись на порушенням норм матеріального та процесуального права, просить скасувати рішення суду, ухвалити нове яким задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.

19 листопада на адресу апеляційного суду від представника відповідачів ОСОБА_11 надійшов відзив на апеляційну скаргу АТ «Райффайзен Банк Аваль». Просять відмовити у задоволенні апеляційної скарги, рішення залишити без змін.

Заслухавши доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції та обставин справи в межах доводів апеляційної скарги і вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів прийшла до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

Згідно зі ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції зазначив, що заявляючи вимоги про визнання осіб такими, що втратили право користування квартирою та зняття з реєстраційного обліку, Банк обрав неналежний спосіб захисту свого права, оскільки у разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном, лише власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, зокрема шляхом зняття особи з реєстрації місця проживання.

З зазначеним висновком колегія суддів погоджується з огляду на наступне.

Частиною 1 статті 5 ЦПК України встановлено, що здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

За приписами ч.ч. 1, 3 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності.

Так, вірно встановлено судом, і вбачається з матеріалів справи, що 21.02.2007р. між ВАТ «Райффайзен Банк Аваль», правонаступником якого є ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» та ОСОБА_4 укладенокредитний договір № 014/17-46/74-55, за умовами якого позичальник отримав кредит в сумі 108474 доларів США строком до 21 лютого 2027 року зі сплатою 13,25% річних (т. 1 а.с. 8-10).

В той же день, 21.02.2007р., з метою забезпечення виконання зобов'язання, між позивачем та відповідачем ОСОБА_4 було укладено договір іпотеки, за яким останній передав в іпотеку належне йому нерухоме майно - квартиру, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2, яка належить іпотекодавцю на підставі договору купівлі-продажу, 21.02.2007р. посвідченого приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу Задачиною Н.В. за р.н. № 1055 (т .1 а.с. 19-24).

21 лютого 2007 року, з метою забезпечення виконання зобов'язання, між позивачем та відповідачем ОСОБА_7 укладено договір поруки № 014/17-46/74-55-1, за умовами якого, поручитель взяв на себе зобов'язання за кредитним договором. Строк дії договору визначений моментом повного погашення заборгованості.

Рішенням Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 28.01.2014 року, яке набрало законної сили 20.03.2014р., по справі № 331/6589/13-ц, в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором № 014/14-46/74/55 від 21.02.2007р. в розмірі 1206072,95 грн., з яких: 573630,51 грн. - заборгованість по кредиту; 246193,35 грн. - заборгованість по процентам; 386249,096 грн. - пеня, звернуто стягнення на предмет іпотеки - квартиру за адресою: АДРЕСА_2, що належить на праві власності ОСОБА_4 та встановлено спосіб реалізації нерухомого майна шляхом проведення прилюдних торгів за ціною визначеною незалежним експертом в ході виконавчих дій (а.с. 25-27).

Судом встановлено та не заперечується сторонами, що станом на час розгляду справи у квартирі за адресою: АДРЕСА_2, зареєстровані та фактично проживають співвласники квартири ОСОБА_4 та ОСОБА_7, та члени їх сім'ї: ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1, ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_2, ОСОБА_5

Рішенням Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 15.10.2014р. шлюб між ОСОБА_4 та ОСОБА_7 розірвано (т. 1 а.с.121).

Заочним рішенням Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 05.02.2015р. ОСОБА_7 виділено Ѕ частку квартири АДРЕСА_2, визнано за ОСОБА_7 право власності на зазначену частку квартири (т. 1 а.с. 118-120).

Як вбачається з інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно ОСОБА_4 є власником квартири АДРЕСА_2 (т. 1 а.с. 35-37).

Згідно Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно № НОМЕР_1 від 02.10.2017 року, право власності за ОСОБА_7 на 1/2 частину квартиру за адресою: АДРЕСА_1, було зареєстровано в реєстрі речових прав на нерухоме майно 09.03.2016 року, номер запису 15414522. (а.с. т. 1, а.с. 124-125)

Таким чином, суд першої інстанції, встановивши, що на час розгляду справи співвласниками квартири є відповідачі ОСОБА_4 та ОСОБА_7, вірно відмовив ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» у задоволенні вимог щодо визнання осіб такими, що втратили право користування квартирою та зняття з реєстрації за місцем проживання.

Так, відповідно до вимог статті 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Отже, вирішення питання про визнання особи такою, що втратила право користування, можливе у судовому порядку лише за позовом власника нерухомого майна.

Окрім цього, судом першої інстанції враховані положення Закону України «Про охорону дитинства», за якою діти-члени сім'ї наймача або власника жилого приміщення мають право користуватися займаним приміщенням нарівні з власником або наймачем.

Отже, суд першої інстанції дійшов до обґрунтованого висновку, про відсутність підстав для задоволення позову про визнання відповідачів такими, що втратили право користування житловим приміщенням.

Таким чином, колегія приходить до висновку, що на день розгляду справи АТ «Райффайзен Банк Аваль» не є власником майна, ним не доведено підстави звернення з заявленими вимогами до суду.

З урахуванням наведеного колегія суддів вважає, що ухвалу суду постановлено з додержанням вимог закону і підстав для її скасування не вбачається.

Таким чином, апеляційний суд приходить до висновку, що судом першої інстанції були правильно, всебічно і повно встановлені обставини справи, характер правовідносин, які виникли між сторонами та застосовано правові норми, які підлягали застосуванню при вирішенні даного спору, в зв'язку із чим рішення підлягає залишенню без змін, як ухвалене з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст. ст. 141, 367, 374, 375, 381-384 ЦПК України, суд,

П О С Т А Н О В И ЛА :

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства «Райффайзен Банк Аваль» - залишити без задоволення.

Рішення Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 22 серпня 2018 року у цій справі - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, проте вона може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повної постанови.

Повна постанова складена 18 березня 2019 року.

Головуючий:

Судді: