Справа № 177/2304/18
Провадження № 2/177/312/19
Р І Ш Е Н Н Я

(заочне)

Іменем України

13 березня 2019 року Криворізький районний суд Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді: Суботіної С. А.

за участі: секретаря Ференц Я. З.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі суду в м. Кривому Розі, в порядку спрощеного провадження, цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, про стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів,-

В С Т А Н О В И В:

11.12.2018 позивач звернулася до суду з позовом в якому просила суд стягнути з відповідача ОСОБА_2, на її користь, пеню від суми несплачених аліментів на утримання дітей у розмірі 138934 грн., що відповідає 100% суми заборгованості за аліментами.

В обґрунтування позову вказувала, що з 06.11.1993 року вона перебуває з шлюбі з ОСОБА_2, від якого вони мають трьох дітей: ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_3

Шлюбні стосунки між сторонами припинено, хоча шлюб не розірвано.

Рішенням Криворізького районного суду Дніпропетровської області від 07.12.2011 з відповідача, на користь ОСОБА_1, стягнуто аліменти на утримання трьох дітей, в розмірі Ѕ частини з усіх видів його заробітку, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно.

Рішенням суду від 24.12.2012 стягнуто аліменти на утримання дочки ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, у звязку з продовженням нею навчання, після досягнення повноліття.

У звязку з ухиленням відповідача від виконання обовязку по утриманню дітей, рішенням Криворізького районного суду Дніпропетровської області від 29.07.2015 з ОСОБА_2 стягнуто заборгованість за виконавчим листом № 2-1229 від 07.12.2011, за період з 01.04.2012 по 31.08.2014 в розмірі 19717,44 грн., а також пеню за прострочення сплати аліментів за цим виконавчим листом, за період з 01.04.2012 по 31.10.2013 в розмірі 35873,63 грн.

Цим же судом рішенням, з відповідача стягнуто також заборгованість по аліментам за виконавчим листом № 420/3186/12 від 24.12.2012 за період з 17.10.2012 по 31.08.2014 в розмірі 9175 грн., а також пеню за прострочення сплати аліментів за вказаним виконавчим листом за період з 17.10.2012 по 31.10.2013 в розмірі 11040,40 грн.

Однак, відповідач ОСОБА_2 продовжує ухилятися від сплати аліментів на утримання неповнолітніх дітей, у звязку з чим позивач вважала за необхідне стягнути з нього пеню за несвоєчасну сплату аліментів за вище вказаними виконавчими листами: № 2-1229 від 08.12.2011 за період з 01.11.2013 по 01.11.2018 та за виконавчим листом № 420/3186 від 25.12.2012 за період з 01.11.2013 по 19.03.2017. Оскільки розрахований розмір пені значно перевищує розмір заборгованості за аліментами, позивач вважала за необхідне стягнути з відповідача пеню за вказаними виконавчими листами, за вище вказаний період, в розмірі 138934 грн., що відповідає розміру заборгованості за аліментами, за кожним з виконавчих листів, а саме за виконавчим листом № 2-1229 117488,90 грн. та за виконавчим листом 420/3186 - 21445,16 грн.

Позивача до суду не зявилася, надала заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримала та просила їх задовольнити, проти заочного розгляду справи не заперечувала (а.с. 26-28).

Відповідач ОСОБА_2 про час та місце розгляду справи повідомлявся у встановленому законом порядку, за зареєстрованим місцем проживання (а.с. 17), однак до суду повторно не зявився, про причини неявки суду не повідомив, відзиву та заяв з процесуальних питань суду не надав (а.с. 21-22, 25).

Відповідно до ч.4 ст. 223, 280 ЦПК України, беручи до уваги належне повідомлення відповідача про дату, час та місце розгляду спарви, відповідно до п.2 ч.7, п. 4 ч.8 ст. 128 ЦПК України, його повторну неявку до суду, без повідомлення причин неявки, а також беручи до уваги відсутність заперечень з боку представника позивача щодо заочного вирішення справи, суд вважає за необхідне провести заочний розгляд справи, на підставі наявних у справі даних та доказів (постановити заочне рішення).

У звязку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи, відповідно до ч.2 ст. 247 ЦПК України,фіксування судового засідання технічним засобом не здійснювалося.

Встановивши фактичні обставини справи та зміст спірних правовідносин, надавши оцінку доказам дослідженим у судовому засіданні, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню зі слідуючих підстав.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 та ОСОБА_2, є батьками ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_3, що підтверджується копіями свідоцтв про їх народження (а.с. 27-28) та не оспорюється сторонами.

Рішенням Криворізького районного суду Дніпропетровської області від 07.12.2011 з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 стягнуто аліменти на утримання трьох дітей в розмірі Ѕ частини з усіх видів його доходу (а.с. 29-30), про що видано виконавчий лист № 2-1229 від 08.12.2011 (а.с. 12-13).

Рішенням Криворізького районного суду Дніпропетровської області від 24.12.2012 у справі № 420/3186/12, з відповідача на користь ОСОБА_1 стягнуто аліменти на утримання дочки ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, у звязку з продовженням нею навчання після досягнення повноліття, в сумі 400 грн. щомісячно, до закінчення нею навчання, але не більше як до досягнення 23 років (а.с. 31-33).

На підставі вказаного рішення суду видано виконавчий лист № 420/3186/12 від 25.12.2012, який звернутий до виконання (а.с. 14).

Відповідач зобовязання по утриманню дітей не виконував, кошти присуджені рішеннями суду на утримання дітей не сплачував, у звязку з чим, у нього утворилася заборгованість зі сплати аліментів, яка стягнута рішенням Криворізького районного суду Дніпропетровської області від 29.07.2015 у справі № 177/2635/14-ц, а саме за виконавчим листом 2-1229 від 07.12.2011 за період з 01.04.2012 по 31.08.2014 в розмірі 19717,44 грн. та за виконавчим листом № 420/3186 від 24.12.2014 за період з 17.10.2012 по 31.08.2014 в розмірі 9175,55 грн. (а.с. 11, 34-40).

Крім цього, вказаним рішенням з відповідача на користь позивача стягнуто неустойку (пеню) за прострочення сплати аліментів за виконавчим листом № 2-1229 від 07.12.2011 за період з 01.04.2012 по 31.10.2013 в розмірі 35873,63 грн. та за виконавчим листом № 420/3186 від 24.12.2012 за період з 17.10.2012 по 31.10.2013 в розмірі 11040,40 грн. (а.с. 11, 34-40).

Відповідач ОСОБА_2 аліменти на утримання дітей, стягнуті на підставі рішень суду у справі № 2-1229/2011 та № 420/3186/12, не сплачує, у звязку з чим, станом на 01.11.2018 заборгованість за виконавчим листом № 2-1229/2011 складає 117488,00 грн., а за виконавчим листом № 420/3186 від 25.12.2012 21445,16 грн., що підтверджується довідками державного виконавця про розмір заборгованості (а.с. 12-14), що відповідає вимогам ч.13 ст. 71 Закону України «Про виконавче провадження».

На час виникнення спірних правовідносин, тобто правовідносин щодо нарахування пені за несвоєчасну сплату аліментів починаючи з 01.11.2013 (періоду неохопленого раніше ухваленим рішенням від 29.07.2015 у справі № 177/2635/14-ц), редакція ст. 196 СК України визначала, що при виникненні заборгованості з вини особи, яка зобов'язана сплачувати аліменти за рішенням суду, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення.

Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо посилення захисту права дитини на належне утримання шляхом вдосконалення порядку стягнення аліментів», № 2037-VIII від 17 травня 2017 року, частину 1 ст. 196 СК України викладено в новій редакції « У разі виникнення заборгованості з вини особи, яка зобовязана сплачувати аліменти за рішенням суду або за домовленістю між батьками, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка суми несплачених аліментів за кожен день прострочення від дня прострочення сплати аліментів до дня їх повного погашення або до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, але не більше 100 відсотків заборгованості». Закон набрав чинності 08.07.2017.

Відповідно до ч.2 ст. 196 СК України, у разі застосування до особи, яка зобовязана сплачувати аліменти за рішенням суду, заходів, передбачених частиною чотирнадцятою статті 71 Закону України "Про виконавче провадження", максимальний розмір пені повинен дорівнювати різниці між сумою заборгованості та розміром застосованих заходів примусового виконання, передбачених частиною чотирнадцятою статті 71 Закону України "Про виконавче провадження".

Відповідно до ч.14 ст. 71 Закону України «Про виконавче провадження», у разі наявності заборгованості зі сплати аліментів, передбачається стягнення з боржника штрафу, суми якого стягуються з боржника у порядку, передбаченому цим Законом, і перераховуються стягувачу.

Позивачем надано суду розрахунок пені зі сплати аліментів за виконавчими листами № 2-1229/2011 від 08.12.2011 та № 420/3186/12 від 25.12.2012, згідно якого розмір заборгованості за пенею за виконавчим листом 2-1229/2011 за період з 01.11.2013 по 01.11.2018 складає 788351,00 грн., а за виконавчим листом № 420/3186/12 за період з 01.11.2013 по 19.03.2017 102624 грн. (а.с. 5-8). Перевіривши вказані розрахунки, які відповідач не заперечив, суд погоджується з ними, оскільки вони проведені відповідно до ст. 196 СК України та відповідають порядку розрахунку визначеному в правовій позиції викладеній у постанові Великої Палати ВС від 25.04.2018 у справі № 572/1762/15-ц.

Оскільки розмір пені за аліментами в рази перевищує розмір заборгованості зі сплати аліментів, суд відповідно до положень ст. 196 СК України, в редакції чинній на час розгляду справи, вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача неустойку (пеню) в розмірі, що дорівнює 100 % розміру заборгованості зі сплати аліментів.

Разом з тим, суд не погоджується з розміром заборгованості вказаним позивачем та відповідно з розміром пені, який позивач просив стягнути з відповідача.

Так, суд вважає за необхідне зменшити розмір заборгованості відповідача за виконавчим листом № 2-1229/2011 від 08.12.2011 з 117488,90 грн. до 94281,52 грн. (1363,10 грн. (нараховано за вересень 2014) - 5,65 грн. (сплачено аліментів у вересні 2014) + 1384,19 х3 (три місяці жовтень-грудень 2014) + 17019,85 грн. (заборгованість за 2015 рік) +20642,60 грн. (заборгованість за 2016 рік) + 30219,03 грн. (заборгованість за 2017 рік) + 20890,02 грн. (заборгованість за період 01.01.2018- 31.10.2018), оскільки заборгованість за період до 31.08.2014 була предметом розгляду справи № 177/2635/14-ц та стягнута рішенням суду від 29.07.2015 (а.с. 34-40).

Аналогічно зменшенню підлягає і розмір заборгованості за виконавчим листом № 420/3186/12 від 25.12.2012, з 21445,16 грн. до 12245,16 грн. (заборгованість за період з 01.09.2014 по 19.03.2017 з розрахунку 400 грн. Х 30 місяців періоду + 245,16 грн.), оскільки заборгованість за період до 31.08.2014 включно була предметом спору у справі № 177/2635/14-ц та стягнута рішенням суду від 29.07.2015 (а.с. 34-40).

Виходячи з вище викладених розрахунків, загальний розмір заборгованості за пенею зі сплати аліментів, який підлягає стягненню з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1, за виконавчим листом № 2-1229/2011 станом на 01.11.2018 складає 94281,52 грн., що відповідає 100 % заборгованості зі сплати аліментів за період неохоплений раніше ухваленим рішенням, а саме за період з 01.09.2014 по 31.10.2018.

Загальний розмір заборгованості за пенею зі сплати аліментів, який підлягає стягненню з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1, за виконавчим листом № 420/3186/2012 станом на 19.03.2017 складає 12245,16 грн., що відповідає 100 % заборгованості зі сплати аліментів за період неохоплений раніше ухваленим рішенням, а саме за період з 01.09.2014 по 19.03.2017.

Доказів нарахування відповідачу штрафів, в порядку ч.14 ст. 71 Закону України «Про виконавче провадження», на суму яких підлягає зменшенню максимальний розмір неустойки (ч.2 ст. 196 СК України), суду не надано.

Оскільки відповідач є повнолітнім, працездатним чоловіком, про існування обовязку щодо сплати аліментів знав, але щомісячно та в повному обсязі його не виконував, доказів відсутності своєї вини у виникненні заборгованості суду не надав, про підстави для зменшення розміру аліментів суду не повідомив, тому суд, керуючись принципом диспозитивності, який передбачає можливість задоволення позовних вимог лише в межах заявлених позивачем вимог, вважає за необхідне стягнути з відповідача ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 неустойку (пеню) за несвоєчасну сплату аліментів в розмірі 106526,68 грн. (94281,52 грн. + 12245,16 грн. ) за двома виконавчими листами, а саме за виконавчим листом № 2-1229 від 08.12.2011 за період з 01.11.2013 по 01.11.2018 та за виконавчим листом № 420/3186/12 від 25.12.2012 за період з 01.11.2013 по 19.03.2017.

Оскільки позивач, відповідно до п. 3 ч.1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір», звільнений від сплати судового збору, позовні вимоги задоволено в повному обсязі, тому, керуючись ст. 141 ЦПК України, ст. 4 Закону України «Про судовий збір», суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь держави судовий збір в розмірі 704,80 грн.

Керуючись ст. ст. 2, 4-5, 10-13, 76-81, 89, 141, 263-265, 279, 280-282 ЦПК України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2, про стягнення пені за прострочення сплати аліментів задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_4, ідентифікаційний номер НОМЕР_1, зареєстроване місце проживання: ІНФОРМАЦІЯ_5, на користь ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_6, уродженки ІНФОРМАЦІЯ_7, зареєстрована за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_8, ідентифікаційний номер НОМЕР_2, неустойку (пеню) за несвоєчасну сплату аліментів в розмірі 106526 (сто шість тисяч пятсот двадцять шість) гривень 68 копійок, з яких:

-пеня за виконавчим листом № 2-1229/2011 від 08.12.2011 за період з 01.11.2013 по 01.11.2018 в розмірі 94281 (девяносто чотири тисячі двісті вісімдесят одна) гривня 52 копійки.

-пеня за виконавчим листом № 420/3186/12 від 25.12.2012 за період з 01.11.2013 по 19.03.2017 в розмірі 12245 (дванадцять тисяч двісті сорок пять) гривень 16 копійок.

Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_4, ідентифікаційний номер НОМЕР_1, зареєстроване місце проживання: ІНФОРМАЦІЯ_5, на користь держави судовий збір в розмірі 704 (сімсот чотири) гривні 80 копійок.

Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, яка подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Позивач має право оскаржити заочне рішення в загальному порядку, тобто протягом тридцяти днів з дня його проголошення, шляхом подання апеляційної скарги до апеляційного суду Дніпропетровської області через Криворізький районний суд Дніпропетровської області.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення та подання апеляційної скарги на заочне рішення, може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом встановлених процесуальним законом строків, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Суддя / ОСОБА_7