Справа №403/78/19 провадження № 2/403/86/19
У Х В А Л А

про повернення позовної заяви

12 березня 2019 року смт.Устинівка

Суддя Устинівського районного суду Кіровоградської області Атаманова С.Ю., розглянувши позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3, третя особа Устинівський районний відділ державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Кіровоградській області, про зміну розміру аліментів,-

В С Т А Н О В И В:

13.02.2019 року позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до відповідачів ОСОБА_2, ОСОБА_3, третя особа Устинівський районний відділ державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Кіровоградській області, про зміну розміру аліментів, а саме: 1) аліментів, стягнутих з нього за рішенням Броварського міськрайонного суду Київської області від 19.12.2005 року на користь ОСОБА_2 на утримання доньки ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, в розмірі 1/4 частини всіх його доходів, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісяця до досягнення повноліття дитини, визначивши розмір аліментів на дитину - 1/6 частини всіх його доходів, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку, щомісяця до повноліття дитини, починаючи з дня набрання рішенням законної сили; 2) аліментів, стягнутих з нього за рішенням Устинівського районного суду Кіровоградської області від 22.06.2009 року на користь ОСОБА_3 на утримання доньки ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2, в розмірі 1/4 частини всіх його доходів, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісяця до досягнення повноліття дитини, визначивши розмір аліментів на дитину - 1/6 частини всіх його доходів, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку, щомісяця до повноліття дитини, починаючи з дня набрання рішенням законної сили. Позовні вимоги були обгрунтовані тим, що на даний час позивач не працює та не отримує будь-яких доходів, у звязку з чим третьою особою визначається розмір аліментів, виходячи із середньої заробітної плати працівника для даної місцевості, що по Кіровоградській області складає близько 8000,00 грн. та, як наслідок, розмір аліментів на двох дітей, що складає 1/2 частини від вказаної заробітної плати - 4000,00 грн., ставить позивача в тяжке матеріальне становище, оскільки, як безробітний, він не має матеріальної можливості щомісячно сплачувати аліменти у такому розмірі. Разом з тим, позивачем зазначено про можливість сплачувати аліменти щомісяця на кожну дитину у розмірі 1/6 частини від доходу, але не менше ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Ухвалою судді від 18.02.2019 року позовну заяву ОСОБА_1 залишено без руху як таку, що не відповідала вимогам ст.ст.175, 177 ЦПК України, зокрема, позовна заява не містила: 1) зазначення ціни позову (п.3 ч.3 ст.175 ЦПК України), оскільки відповідно до п. 6 ч.1 ст.176 ЦПК України, ціна позову визначається: у позовах про зменшення або збільшення платежів або видач сумою, на яку зменшується або збільшується платежі чи видачі, але не більше ніж за один рік; 2) змісту позовних вимог: способу захисту прав або інтересів, передбачених законом, який позивач просить суд визначити у рішенні (п.4 ч.3 ст.175 ЦПК України), оскільки за змістом ст.192 Сімейного кодексу України (далі - СК України) розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути змінений шляхом його зменшення або збільшення за рішенням суду, однак позивач прохає суд змінити розмір аліментів, визначивши його в певній частині від отримуваних ним доходів, не конкретизуючи при цьому позовні вимоги відповідно до передбаченого законом способу у виді їх зменшення; 3) викладу обставин, якими позивач обгрунтовує свої вимоги; зазначення доказів, що підтверджують вказані обставини (п.5 ч.3 ст.175 ЦПК України), оскільки відповідно до ст.192 СК України розмір аліментів може бути змінений за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоровя когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Натомість позивачем при зазначенні в позовній заяві відомостей про те, що він є безробітним та не отримує будь-яких доходів, не було додано до позовної заяви жодного доказу на підтвердження вказаних обставин, як і доказів на підтвердження розрахунку розміру аліментів державним виконавцем, виходячи із середньої заробітної плати працівника для даної місцевості (Кіровоградської області) в сумі 8000,00 грн., з посиланням на ст.195 СК України, що регулює питання визначення заборгованості за аліментами платника аліментів, який не працював на час виникнення заборгованості. Доказів наявної заборгованості по аліментах та не працевлаштування позивача на час її виникнення, останнім суду також подано не було.

У звязку з вказаними недоліками позовної заяви суддею, у відповідності до вимог ч.2 ст.185 ЦПК України, позивачу ОСОБА_1був наданий строк для їх усунення, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення йому копії ухвали про залишення позовної заяви без руху.

Згідно письмових розписок від 19.02.2019 року, позивач ОСОБА_1 та його представник ОСОБА_6 отримали копію ухвали суду про залишення позовної заяви без руху 19.02.2019 року, тобто позивач мав усунути недоліки поданої ним позовної заяви протягом десяти днів із вказаної дати, тобто до 01.03.2019 року включно.

21.02.2019 року позивачем ОСОБА_1 через канцелярію Устинівського районного суду Кіровоградської області подано заяву про звільнення його від сплати судового збору з додатками, а саме: копіями довідки Устинівської районної філії Кіровоградського обласного центру зайнятості від 18.02.2019 року про перебування його на обліку, як безробітного, з 14.02.2019 року та відомостей з центральної бази даних Державного реєстру фізичних осіб ДПА України про суми виплачених доходів, з якої вбачається відсутність інформації про доходи позивача за період з 01.01.2017 року по 30.09.2018 року.

Вирішуючи заяву позивача ОСОБА_1 про звільнення його від сплати судового збору та питання про наявність підстав для повернення йому позовної заяви, суддя керується наступними правовими нормами.

Відповідно до положень ч.ч.1, 3 ст.136 ЦПК України суд, враховуючи майновий стан сторони, може своєю ухвалою відстрочити або розстрочити сплату судового збору на визначений строк у порядку, передбаченому законом, але не більше як до ухвалення судового рішення у справі. З підстав, зазначених у ч.1 цієї статті, суд у порядку, передбаченому законом, може зменшити розмір належних до сплати судових витрат, повязаних з розглядом справи, або звільнити від їх сплати.

За змістом ч.ч.1, 3 ст.133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, повязаних з розглядом справи.

Позивачем ОСОБА_1 на обгрунтування поданої ним до суду 21.02.2019 року заяви про звільнення його від сплати судового збору при подачі позову до суду та наявності майнового стану, який не дозволяє йому сплатити судовий збір у розмірі 768 грн. 40 коп. за одну позовну вимогу, зазначено про перебування його на обліку як безробітного, відсутність будь-яких доходів та працевлаштування.

Відповідно до ч.1 ст.2 Закону України «Про судовий збір» платниками судового збору є, крім інших, громадяни України, які звертаються до суду чи стосовно яких ухвалене судове рішення, передбачене цим Законом.

Згідно ч.1 ст.3 Закону України «Про судовий збір» судовий збір справляється за подання до суду позовної заяви та іншої заяви, передбаченої процесуальним законодавством.

Статтею 5 Закону України «Про судовий збір» визначено, які саме особи звільняються від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях. До таких осіб позивач по справі, з огляду на додані ним до заяви документи та зміст позовних вимог, не належить.

Крім того, позивач, посилаючись на положення ст.8 Закону України «Про судовий збір» не надав суду достатніх доказів на підтвердження наявності передбачених вказаною статтею підстав для звільнення його від сплати судового збору.

Так, відповідно до ч.1 ст.8 Закону , враховуючи майновий стан сторони, суд може своєю ухвалою за її клопотанням відстрочити або розстрочити сплату судового збору на певний строк, але не довше ніж до ухвалення судового рішення у справі за таких умов: 1) розмір судового збору перевищує 5 відсотків розміру річного доходу позивача - фізичної особи за попередній календарний рік; або 2) позивачами є: а) військовослужбовці; б) батьки, які мають дитину віком до чотирнадцяти років або дитину-інваліда, якщо інший з батьків ухиляється від сплати аліментів; в) одинокі матері (батьки), які мають дитину віком до чотирнадцяти років або дитину-інваліда; г) члени малозабезпеченої чи багатодітної сімї; ґ) особа, яка діє в інтересах малолітніх чи неповнолітніх осіб та осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена; або 3) предметом позову є захист соціальних, трудових, сімейних, житлових прав, відшкодування шкоди здоровю.

Згідно положень ч.2 ст.8 Закону суд може зменшити розмір судового збору або звільнити від його сплати на підставі, зазначеній у частині першій цієї статті.

Крім того, у п.29 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 17 жовтня 2014 року № 10 «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах» розяснено, що відповідно до ст.8 Закону України «Про судовий збір» єдиною підставою для відстрочення або розстрочення сплати судового збору є врахування судом майнового стану сторони, тобто фізичної або юридичної особи (наприклад, довідка про доходи, про склад сімї, про наявність на утриманні непрацездатних членів сімї, банківські документи про відсутність на рахунку коштів, довідка податкового органу про перелік розрахункових та інших рахунків тощо). Клопотання про відстрочення або розстрочення сплати судового збору, зменшення його розміру або звільнення від його сплати може бути викладене в заяві чи скарзі, які подаються до суду, або окремим документом. Особа, яка заявляє відповідне клопотання, згідно зі ст.10 ЦПК України (редакція до 15.12.2017 року) повинна навести доводи і подати докази на підтвердження того, що її майновий стан перешкоджав (перешкоджає) сплаті нею судового збору у встановленому законодавством порядку і розмірі.

Натомість судом встановлено, що позивачем по справі, без зазначення конкретної умови (умов), передбаченої (их) ч.1 ст.8 вказаного вище Закону на підтвердження свого майнового стану, були надані відомості з центральної бази даних Державного реєстру фізичних осіб ДПА України від 14.02.2019 року про відсутність інформації про доходи позивача за період з 01.01.2017 року по 30.09.2018 року, тобто лише за 9 місяців попереднього календарного року, що передував зверненню позивача до суду. Інших доказів щодо отриманого позивачем доходу за весь попередній календарний рік, який передував його зверненню до суду, в тому числі, довідки від органів державної податкової інспекції про сукупний дохід за вказаний період, органів соціального захисту населення про розмір отримуваних соціальних виплат (чи їх відсутність), фінансових установ щодо наявності або відсутності грошового вкладу, позивачем суду надано не було.

При цьому суд звертає увагу, що відповідно до п.1 ч.1 ст.43 Закону України «Про зайнятість населення» статус безробітного може набути особа працездатного віку до призначення пенсії (зокрема на пільгових умовах або за вислугу років), яка через відсутність роботи не має заробітку або інших передбачених законодавством доходів, готова та здатна приступити до роботи.

Як вбачається з довідки Устинівської районної філії Кіровоградського обласного центру зайнятості від 18.02.2019 року, позивач по справі ОСОБА_1 перебуває на обліку як безробітний з 14.02.2019 року. Датою звернення позивача до суду з відповідною позовною заявою є 13.02.2019 року.

Таким чином, з урахуванням наданої позивачем інформації про відсутність у нього доходів лише по 30.09.2018 року і надання статусу безробітного як особі, яка через відсутність роботи не має заробітку починаючи з 14.02.2019 року, приходжу до висновку про недоведеність позивачем відсутності його працевлаштування та (або) отримання доходу і його розміру за період з 01.10.2018 року по 13.02.2019 року.

Крім того, зазначаючи в позовній заяві про тяжке матеріальне становище, позивач вказує на те, що знайде можливість щомісячно сплачувати аліменти на кожну дитину у розмірі по 1/6 частині від доходу, але не менше ніж 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Згідно ст.7 Закону України «Про державний бюджет України на 2019 рік» станом на 01.01.2019 року прожитковий мінімум для дітей віком від 6 до 18 років встановлений у розмірі 2027 грн., тобто 50% складає суму 1013 грн.50 коп..

Таким чином, розмір аліментів, про можливість сплати яких щомісячно на кожну дитину зазначено позивачем в позовній заяві, складає по 1013 грн. 50 коп., та є значно більшим розміром від встановленого законом розміру судового збору за одну позовну вимогу в сумі 768 грн. 40 коп., про неможливість сплати якого зазначає позивач у поданому до суду клопотанні.

На підставі викладеного, приймаючи до уваги обставини, зазначені позивачем в позовній заяві та клопотанні про звільнення його від сплати судового збору, а також докази, надані ним на їх підтвердження, суддя приходить до висновку про те, що сплата судового збору у визначеному законом розмірі не становить для позивача ОСОБА_1 непропорційного обмеження його права доступу до суду, а тому клопотання позивача про звільнення його від сплати судового збору не підлягає до задоволення.

У звязку з відмовою у звільненні позивача від сплати судового збору та відсутності інших поданих ним клопотань про розстрочку чи відстрочку його сплати, приходжу до висновку про невиконання позивачем вимог ч.4 ст.177 ЦПК України щодо необхідності додати до позовної заяви документ, який підтверджує сплату судового збору відповідно до Закону України «Про судовий збір».

Згідно положень ч.3 ст.185 ЦПК України якщо позивач відповідно до ухвали суду у встановлений строк виконає вимоги, визначені ст.ст.175 і 177 цього Кодексу, сплатить суму судового збору, позовна заява вважається поданою в день первісного її подання до суду. Якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви у строк, встановлений судом, заява вважається неподаною і повертається позивачеві.

Суддею встановлено, що станом на 12.03.2019 року позивачем ОСОБА_1 не були виконані також і інші вимоги, визначені у ст.175 ЦПК України, що свідчить про не усунення позивачем у встановлений строк недоліків поданої ним позовної заяви відповідно до ухвали Устинівського районного суду Кіровоградської області від 18.02.2019 року, а тому подана ним позовна заява про зміну розміру аліментів вважається неподаною і повертається позивачу, що повністю узгоджується з положеннями ч.3 ст.185 ЦПК України.

При цьому суддею при визначенні строку, необхідного позивачу для усунення недоліків, також враховуються і нормативні строки пересилання рекомендованої письмової кореспонденції (без урахування вихідних днів обєктів поштового звязку), визначені Розділом ІІ Нормативів і нормативних строків пересилання поштових відправлень, затверджених наказом Міністерства інфраструктури України 28.11.2013 року №958, у випадку направлення позивачем відповідних документів на виконання ухвали суду від 18.02.2019 року засобами поштового звязку.

Відповідно до ч.6 ст.185 ЦПК України про повернення позовної заяви суд постановляє ухвалу.

З огляду на викладене, з урахуванням того, що позивачем по справі ОСОБА_1 у встановлений судом строк не були виконані вимоги ухвали щодо усунення недоліків поданої ним до суду позовної заяви, приходжу до висновку про наявність підстав для постановлення ухвали про повернення ОСОБА_1 позовної заяви, що не обмежує його права на звернення до суду за захистом у разі, коли перестануть існувати обставини, що зумовили повернення позовної заяви.

Керуючись ст.ст.175, 177, 185, 258, 260, 353, 354 ЦПК України,-

У Х В А Л И В :

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3, третя особа Устинівський районний відділ державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Кіровоградській області, про зміну розміру аліментів - повернути позивачу.

Розяснити позивачу ОСОБА_1, що відповідно до ч.7 ст.185 ЦПК України повернення позовної заяви не перешкоджає повторному зверненню із позовною заявою до суду, якщо перестануть існувати обставини, що стали підставою для повернення позовної заяви.

Копію ухвали направити позивачу ОСОБА_1.

Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку шляхом подання апеляційної скарги протягом пятнадцяти днів з дня її проголошення.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом пятнадцяти днів з дня вручення йому даної ухвали суду.

Відповідно до п.п.15.5 п.15 Розділу ХІІІ Перехідні положення ЦПК України до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційна скарга на ухвалу суду першої інстанції подається до Кропивницького апеляційного суду або через Устинівський районний суд Кіровоградської області.

Суддя Устинівського районного суду

Кіровоградської області ОСОБА_7