Справа № 739/76/19
Номер провадження 2/739/147/19
Р І Ш Е Н Н Я
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
05 березня 2019 року м.Новгород-Сіверський
Новгород-Сіверський районний суд Чернігівської області в складі:
головуючого судді Іващенка А.І.,
за участі секретаря Лукаш Н.Я., розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в м. Новгород-Сіверський цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Команської сільської ради Новгород-Сіверського району Чернігівської області, треті особи - ОСОБА_2 районна державна адміністрації Чернігівської області, відділ у ОСОБА_2 районі Головного управління Держгеокадастру у Чернігівській області про визнання недійсним державних актів про право приватної власності на землю, скасування їх державної реєстрації, визнання в порядку спадкування за законом права на земельні частки (пай),
ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до Команської сільської ради Новгород-Сіверського району Чернігівської області, треті особи - ОСОБА_2 районна державна адміністрації Чернігівської області, відділ у ОСОБА_2 районі Головного управління Держгеокадастру у Чернігівській області про визнання недійсним державних актів про право приватної власності на землю, скасування їх державної реєстрації, визнання в порядку спадкування за законом права на земельні частки (пай). Заявлені позовні вимоги мотивують тим, що 24.03.1999 р. померла її мати ОСОБА_3. Після її смерті відкрилася спадщина до складу якої, як вона вважала входить земельні ділянки розташовані на території Команської сільської ради Новгород-Сіверського району Чернігівської області, при зверненні до нотаріуса виявилося, що державні акти серії ЧН № 100695 від 06.06.2003 та серії ЧН № 132149 від 06.06.2003р. видані на підставі розпорядження голови ОСОБА_2 районної державної адміністрації від 03.06.2003р. за №179 на право власності на землю було видано вже після смерті померлої.
Даний факт унеможливлює оформлення позивачем спадщини. В судове засідання позивачка не зявилася, але надала суду заяву в якій позовні вимоги підтримала в повному обсязі просила їх задовольнити, справу розглянути за її відсутності.
Представник Команської сільської ради Новгород-Сіверського району Чернігівської області в судове засідання не зявився, але надав суду заяву в якій позовні вимоги визнає, не заперечує проти їх задоволення, справу просить розглянути без участі представника.
Представник відповідача ОСОБА_2 РДА Чернігівської області ОСОБА_4 в судове засідання не зявився, але надав заяву в якій позовні вимоги визнає в повному обсязі та не заперечує проти задоволення позову.
Представник відділу у ОСОБА_2 районі Головного управління Держгеокадастру у Чернігівській області в судове засідання не зявився, але надав суду заяву в якій позовні вимоги визнає, не заперечує проти їх задоволення, справу просить розглянути без участі представника.
Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Відповідно до частини четвертої статті 200 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) ухвалення в підготовчому засіданні судового рішення у разі, зокрема, визнання позову проводиться в порядку, встановленому статтею 206 ЦПК України. Згідно з частинами першою, четвертою статті 206 ЦПК України відповідач може визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві; у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову; якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. За роз'ясненнями Верховного Суду України, викладеними у пункті 24 Постанови Пленуму від 12.06.2009 р. № 2 «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції», пункті 11 Постанови Пленуму від 18.12.2009 р. № 14 «Про судове рішення у цивільній справі», у разі визнання відповідачем позову, що не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд у мотивувальній частині рішення може вказати лише про визнання позову та прийняття його судом; визнання відповідачем позову має бути безумовним, не суперечити закону й не порушувати права, свободи чи інтереси інших осіб (не відповідача), у такому разі суд ухвалює рішення про задоволення позову, обмежившись у мотивувальній частині рішення посиланням на визнання позову без з'ясування і дослідження інших обставин справи. Вирішуючи питання щодо наявності підстав для прийняття визнання Відповідачем позову, суд виходить з такого.
Одним із способів захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання права; право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів (пункт 1 частини другої статті 16, частина перша статті 328 Цивільного кодексу України, далі - ЦК України). На земельні ділянки громадяни набувають право власності, зокрема, на підставі прийняття спадщини (пункт «г» частини першої статті 81 Земельного кодексу України); право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах із збереженням її цільового призначення (частина перша статті 1225 ЦК України). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом; спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою (статті 1217, 1220 ЦК України). До складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті (стаття 1218 ЦК України). Перехід прав та обовязків ( спадщина ) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця) до інших осіб ( спадкоємців ) є спадкуванням (ст. 1216 ЦК України ), яке здійснюється за заповітом або за законом ( 1258 ЦК України).
Згідно ст. 316 ЦК України правом власності є право особи на річ ( майно ), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.
Відповідно до ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом.
Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.
Суд, дослідивши матеріали справи вважає, що позов підлягає задоволенню, з наступних підстав:
24.03.1999 р. померла мати позивача ОСОБА_3 (свідоцтво про смерть від 08.02.2011 р. серії І-ЕЛ № 160574. (а.с.12)
На імя ОСОБА_3, на підставі розпорядження ОСОБА_2 райдержадміністрації №179 від 03.06. 2003 року виданий державний акт на право власності на земельну ділянку серії ЧН № 100695 від 06.06.2003 року.(а.с.13)
На імя ОСОБА_3, на підставі розпорядження ОСОБА_2 райдержадміністрації №179 від 03.06. 2003 року виданий державний акт на право власності на земельну ділянку серії ЧН № 132149 від 06.06.2003 року.(а.с.14)
Згідно довідки Команської сільської ради Новгород-Сіверського району Чернігівської області ОСОБА_3, на день смерті проживала у с. Комань разом зі своєю дочкою ОСОБА_1С.(а.с.17)
Згідно повідомлення нотаріуса №2351 від 17.12.2018 року, ОСОБА_1 розяснено, що видати свідоцтво про право на спадщину не можливо через видачу державного акту про право на земельну ділянку після смерті спадкодавця.(а.с.15)
Згідно з вимогами ст. 22 ЗК України (в редакції чинної на день смерті ОСОБА_3Г.) право власності на землю або право користування наданою земельною ділянкою виникає після встановлення землевпорядними організаціями меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) та одержання документа, що посвідчує це право.
Після смерті ОСОБА_3, в порушення вимог ч. 2 ст. 9 ЦК УРСР, на її ім`я був виданий державний акт ЧН № 100695 від 06.06.2003 та серії ЧН №132149 від 06.06.2003 на право приватної власності на земельну ділянку.
Положеннями ст. 549 ЦК УРСР визначено, що спадкоємець прийняв спадщину, якщо протягом шести місяців з дня її відкриття він фактично вступив в управління чи володіння спадковим майном або подав нотаріальному органу заяву про прийняття спадщини.
Позивач фактично позбавлена можливості оформити нотаріально свої права щодо вказаних у державних актах ЧН № 100695 від 06.06.2003 та серії ЧН №132149 від 06.06.2003 р. земельних ділянок, внаслідок видачі вказаних державних актів після смерті ОСОБА_5
Таким чином, дослідивши та оцінивши докази надані сторонами по справі, враховуючи положення ч.3 ст. 200, ч.4 ст.206 ЦПК України, ст. ст. 368, 370, 372 ЦК України, та те, що представник відповідача повністю визнав вимоги позивача і не заперечує проти задоволення позову, що не суперечить закону і не порушує права, свободи та інтереси інших осіб, суд приймає визнання відповідачем позову і вважає, що є всі законні підстави для задоволення вимог позивача ухваливши рішення у підготовчому судовому засіданні.
На підставі викладеного, враховуючи роз`яснення ПП ВСУ від 16 квітня 2004 року № 7 "Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ", приймаючи до уваги вимоги затвердженого 02.07.2003 року наказом № 174 Державного комітету України по земельних ресурсах Тимчасового порядку ведення державного реєстру земель та керуючись ст. 9, 549 ЦК УРСР, ст.ст. 206, 258,259,263,264, 268 ЦПК України, суд -
Позов ОСОБА_1 - задовольнити.
Визнати недійсним державний акт серії ЧН № 100695 від 06.06.2003 року, виданий на підставі розпорядження ОСОБА_2 районної державної адміністрації від 03.06.2003року за №179, на імя ОСОБА_3.
Визнати недійсним державний акт серії ЧН № 132149 від 06.06.2003 року, виданий на підставі розпорядження ОСОБА_2 районної державної адміністрації від 03.06.2003року за №179, на імя ОСОБА_3.
Визнати за ОСОБА_1 (реєстраційний номер облікової картки платника податків - НОМЕР_1) право на земельну частку (пай) розміром 4.01 га в умовних кадастрових гектарах, із земель колишнього КСП «Україна» яка знаходиться на території Команської сільської ради Новгород-Сіверського району Чернігівської області, попереднім власником якої була ОСОБА_3.
Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана безпосередньо до Чернігівського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Суддя: А.І. Іващенко.