Справа № 127/651/19
Провадження 2/127/118/19
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
05 березня 2019 року
Вінницький міський суд Вінницької області в складі:
головуючого судді Вохмінової О.С.
з участю секретаря судових засідань Константинова А.К.
розглянувши в підготовчому засіданні в м. Вінниці цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3, третя особа без самостійних вимог - орган опіки і піклування Вінницької міської ради про позбавлення батьківських прав, -
09.01.2019 року ОСОБА_2 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_3 про позбавлення батьківських прав відносно сина - ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1.
Мотивувала вимоги тим, що спільно проживала з відповідачем без реєстрації шлюбу. У них народився син - ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, батьком дитини у свідоцтві про народження зазначений відповідач.
ОСОБА_3 матеріальної допомоги на утримання дитини не надає, з 2014 року участі у його вихованні не приймає, не цікавиться дитиною і ухиляється від свого батьківського обов'язку.
Відповідно до ст. 164 СК України позивач просила позбавити ОСОБА_3 батьківських прав відносно сина ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1.
В судовому засіданні позивач ОСОБА_2 позовні вимоги підтримала. Пояснила, що проживала з відповідачем без реєстрації шлюбу. ОСОБА_3 є батьком їх сина - ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1. Однак, через кілька місяців після народження дитини відповідач пішов від них і з тих пір не цікавився дитиною і не бачив дитини взагалі. Матеріальної допомоги не надавав, тому вона була вимушена звернутись з позовом про стягнення з відповідача аліментів на утримання дитини до досягнення нею повноліття та на своє утримання до досягнення дитиною трирічного віку. Відповідач допустив борг по аліментам на суму 28 000 грн., однак згодом заочне рішення було скасоване і її позов залишений без розгляду. Відповідач має іншу сім'ю, сином ОСОБА_4 ніколи не цікавився. Добровільно написав заяву про позбавлення його батьківських прав. ОСОБА_4 не знає свого рідного батька і ніяких почуттів до нього не має. Дитину виховує та утримує вона сама. Зауважила, що позбавлення відповідача батьківських прав буде відповідати інтересам дитини. Судові витрати просила залишити за нею.
Відповідач ОСОБА_3 в судове засідання не з'явився, письмового відзиву на позов не надавав. 05.01.2019 року нотаріусом була посвідчена його заява про те, що він не заперечує проти позбавлення його батьківських прав відносно неповнолітнього сина - ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, а справу просить розглядати без його присутності.
Враховуючи фактичне визнання відповідачем позову, про що зазначено у нотаріально посвідченій заяві, що не суперечить закону і не порушує права, свободи і інтереси інших осіб, суд вважає можливим розглянути справу у підготовчому засіданні без участі відповідача (ч. 3 ст. 200, ч. 4 ст. 206 ЦПК України).
В судове засідання представник служби у справах дітей Вінницької міської ради Марценюк Л.Є. не з'явилась, просила розглядати справу у її відсутності. Надала суду висновок органу опіки та піклування про доцільність позбавлення батьківських прав ОСОБА_3, зазначивши, що підтримує його.
Заслухавши позивача, дослідивши матеріали справи та оцінивши докази в їх сукупності, суд дійшов висновку, що позов обґрунтований і підлягає задоволенню.
До правовідносин, які виникли між сторонами, підлягають застосуванню норми глави 13 розділу 3 Сімейного кодексу України щодо особистих немайнових прав і обов'язків батьків та дітей.
Судом встановлено, що ОСОБА_3 та ОСОБА_2 є батьками сина ОСОБА_4, який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в м. Вінниці (а.с. 7).
Син ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1 проживає з матір'ю, знаходиться на її утриманні. Хлопчик відвідує КЗ «Дошкільний навчальний заклад № 37 Вінницької міської ради» санаторного типу з 16.08.2017 року по даний час (а.с. 8). Мати - ОСОБА_2 приймає активну участь у вихованні дитини, відповідально ставиться до батьківських обов'язків, створює належні умови для розвитку дитини. Батько - ОСОБА_3 не бере участі у вихованні, не цікавиться розвитком дитини в садочку. За період з 16.08.2017 року батько в дошкільний заклад не з'являвся, дитину жодного разу не забирав. До вихователів чи адміністрації закладу з питань виховання дитини не звертався.
Позивач в судовому засіданні підтвердила, що батько відсутній в житті дитини, не бачив сина з 2014 року і дитина не знає свого батька. Відповідач надав усвідомлену згоду про позбавлення його батьківських прав.
Згідно ст. 164 Сімейного кодексу України, мати, батько можуть бути позбавленні судом батьківських прав, якщо буде встановлено, що вони ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини.
Пленум Верховного Суду України в постанові від 30.03.2007 р. №3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і позбавлення та поновлення батьківських прав» роз`яснив, що позбавлення батьківських прав, що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які порушують батьківські обов'язки, а тому питання про його застосування вирішується лише після повного, всебічного й об'єктивного з'ясування обставин справи і характеру ставлення батьків до дітей.
Питання про надання висновку про доцільність чи недоцільність позбавлення відповідача батьківських прав розглядалось на засіданні комісії 19.02.2019 року, на якому було заслухано пояснення матері дитини ОСОБА_2 та документи, що стосуються даної справи. Батько дитини - ОСОБА_3 на засідання комісії з питань захисту прав дитини не з'явився, хоча повідомлявся про розгляд даного питання належним чином. Комісією з питань захисту прав дитини було встановлено, що в зареєстрованому шлюбу батьки ОСОБА_4 не перебували, батько пішов із сім'ї в 2014 році, коли дитині було кілька місяців. З 2014 року по теперішній час ОСОБА_3 проживав окремо від сина, не підтримував родинних відносин з ним, не цікавився його життям та розвитком, не надавав дитині матеріального утримання. ОСОБА_4 фактично не знає свого батька і не спілкувався з ним протягом тривалого часу.
На підставі наданих суду доказів суд приходить до висновку, що відповідач протягом тривалого часу ухиляється від виконання свого батьківського обов`язку і не піклується про фізичний і духовний розвиток сина ОСОБА_4, його навчання, підготовку до самостійного життя, оскільки не спілкується з сином, не виявляє турботи та інтересу до його життя, внутрішнього світу, не розуміє його потреб, не надає підтримки, в тому числі матеріальної. Таку поведінку батька суд розцінює як винну поведінку та свідоме нехтування своїми обов`язками по відношенню до дитини, байдужість до її долі. Такі обставини є підставою для позбавлення батьківських прав відповідача ОСОБА_3 відносно сина ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1.
При ухваленні рішення суд, відповідно до вимог п. 2 Декларації прав дитини від 20.11.1959 р., також враховує, що дитині повинні бути надані можливості і сприятливі умови, які б дозволили їй розвиватися розумово, морально, духовно і в соціальному відношенні здоровим і нормальним шляхом в умовах свободи і гідності при найвищому забезпеченні інтересів дитини.
Судові витрати за клопотанням позивача слід залишити за нею.
Керуючись Європейською конвенцією про здійснення прав дітей (Страсбург, 08.09.1995 року), Декларацією прав дитини (20.11.1959 р.), ст.ст. 164, 165 Сімейного кодексу України, ст.ст. 4, 5, 10, 12, 76-82, 89, 263-265ЦПК України,
Позбавити ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_3, батьківських прав відносно сина - ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1
Судові витрати залишити за позивачем.
Рішення може бути оскаржене. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення відповідно до вимог ст.ст. 354, 355 ЦПК України, розділу XIII «Перехідні положення» Цивільного процесуального кодексу України (в редакції закону №2147-VIII від 3 жовтня 2017 року).

Повне судове рішення складене 15 березня 2019 року.

Суддя: