Постанова

Іменем України

02 жовтня 2019 року

м. Київ

справа № 201/17163/16-ц

провадження № 61-13172св18

Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду:

головуючого - Сімоненко В. М.,

суддів: Калараша А. А., Мартєва С. Ю., Петрова Є. В., Штелик С. П. (суддя-доповідач)

розглянув в порядку спрощеного позовного провадження касаційну скаргу представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 - та ОСОБА_3 на рішення Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 11 квітня 2017 року у складі судді Демидової С. О. та ухвалу апеляційного суду Дніпропетровської області від 13 липня 2017 року у складі суддів: Каратаєвої Л. О., Ткаченко І. Ю., Пищиди М. М.,

учасники справи:

позивач - ОСОБА_3 ,

відповідач - ОСОБА_4 ,

третя особа - Дніпропетровська міська рада,

ІСТОРІЯ СПРАВИ

Короткий зміст позовних вимог

У грудні 2016 року ОСОБА_3 звернувся до суду із позовом до ОСОБА_4 про зобов`язання вчинити певні дії та відшкодування збитків.

В обґрунтування позовних вимог зазначав, що він є власником нежитлових будівель, розташованих за адресою: АДРЕСА_1 сусіднього будинку АДРЕСА_2 - ОСОБА_4 - на межі будівель АДРЕСА_2 та АДРЕСА_1 зведений паркан, внаслідок чого площа земельної ділянки № 150 збільшена. Просив суд зобов`язати ОСОБА_4 знести паркан, встановлений на межі домоволодінь АДРЕСА_2 та АДРЕСА_1 ; стягнути з відповідача на його користь 5 500 грн понесених збитків, а також судові витрати.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Рішенням Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 11 квітня 2017 року позов задоволено частково. Зобов`язано ОСОБА_4 знести паркан, встановлений між домоволодінням АДРЕСА_2 та нежитловими АДРЕСА_3 за АДРЕСА_4 : АДРЕСА_1 . Стягнуто із ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3 судовий збір у розмірі 1 102 грн 40 коп. та 2 тис. грн витрат, сплачених за технічний звіт. В іншій частині позовних вимог - відмовлено.

Рішення суду першої інстанції мотивовано тим, що, вирішуючи позовні вимоги в частині стягнення з відповідача на користь позивача 2 тис. грн витрат, понесених на складення технічного звіту, суд вважає за можливе їх задовольнити. Між тим суд не вбачає підстав для задоволення позовних вимог в частині витрат на правову допомогу в розмірі 3 500 грн, оскільки в матеріалах справи відсутні дані про кількість годин, які затратив для надання правової допомоги спеціаліст у даній справі. Крім угоди між спеціалістом та ОСОБА_3 про надання правової допомоги та ксерокопії квитанції про сплату позивачем 3 500 грн інших доказів того, що позивач, на користь якого ухвалене рішення, поніс витрати на правову допомогу, в матеріалах справи немає. Стягненню з відповідача на користь позивача підлягають витрати зі сплати судового збору в розмірі 1 102 грн 40 коп.

Короткий зміст ухвали суду апеляційної інстанції

Ухвалою апеляційного суду Дніпропетровської області від 13 липня 2017 року рішення суду першої інстанції залишено без змін в оскаржуваній частині розподілу витрат на правову допомогу.

Ухвала апеляційного суду мотивована тим, що відсутній погодинний розрахунок витраченого адвокатом часу на виконання робіт, передбачених договором виключає можливість задоволення позову у цій частині. Представник позивача лише в апеляційній скарзі навів розрахунок часу, витраченого ним на виконання робіт, передбачених договором, із зазначенням часу, витраченого на участь у судових засіданнях, під час вчинення окремих процесуальних дій поза судовим засідання, що до суду першої інстанції до ухвалення рішення не надавалося, що виключає можливість задоволення позову у цій частині. Наведене свідчить про те, що суд обґрунтовано відмовив в задоволенні вимог про стягнення судових витрат на правову допомогу. Таким чином, в межах доводів апеляційної скарги підстав для зміни або скасування ухвали не встановлено.

АРГУМЕНТИ УЧАСНИКІВ СПРАВИ

(1) Доводи касаційної скарги ОСОБА_3 .

У касаційній скарзі ОСОБА_3 . просить змінити рішення суду першої інстанції в частині розподілу судових витрат, поклати на відповідача витрати на правову допомогу, скасувати ухвалу апеляційного суду, посилаючись на порушення судами норм процесуального права.

Касаційна скарга мотивована тим, що його інтереси в суді представляв ОСОБА_5 , із яким він уклав договір про надання правової допомоги від 07 грудня 2016 року. На виконання цього договору він сплатив адвокату 3 500 грн, які мають бути відшкодовані відповідачем. Крім того, до стягнення підлягають 800 грн витрат на правову допомогу, понесених у суді апеляційної інстанції.

(1) Доводи касаційної скарги ОСОБА_4 .

У касаційній скарзі представник ОСОБА_4 - ОСОБА_2 . - просить змінити судові рішення у частині розподілу судових витрат, посилаючись на та порушення судами норм процесуального права.

Касаційна скарга мотивована тим, що позовна заява містить одну позовну вимогу немайнового характеру, а тому судовий збір за подання позову становить 551 грн 20 коп., а не 1 101 грн 40 коп., як суд стягнув із неї. Витрати за виготовлення технічного звіту не належать до судових витрат. Крім того, технічний звіт замовлено на ім`я ОСОБА_6 , який не є стороною у справі, тому позивачу не можна відшкодувати витрати, які ним не понесені.

РУХ СПРАВИ У СУДІ КАСАЦІЙНОЇ ІНСТАНЦІЇ

25 травня 2018 року справу передано до Верховного Суду, а 05 червня 2019 року - судді-доповідачу Штелик С. П.

Згідно частини третьої статті 3 ЦПК України провадження у цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до статті 400 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими. Суд касаційної інстанції перевіряє законність судових рішень лише в межах позовних вимог, заявлених у суді першої інстанції. Суд не обмежений доводами та вимогами касаційної скарги, якщо під час розгляду справи буде виявлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

ПОЗИЦІЯ ВЕРХОВНОГО СУДУ

Оцінка аргументів учасників справи і висновків судів першої й апеляційної інстанцій

Перевіривши доводи касаційної скарги ОСОБА_3 та матеріали справи, Верховний Суд дійшов висновку, що касаційна скарга підлягає залишенню без задоволення.

Відповідно до положень статті 133 ЦПК України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, у тому числі належать витрати на професійну правничу допомогу.

За змістом статті 137 ЦПК Українивитрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

За вимогами статті 141 ЦПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес.

Розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

У справі «East/West Alliance Limited» проти України» (остаточне рішення 02 червня 2014 року) зазначено, що згідно з практикою Суду, заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (див., наприклад, рішення у справі «Ботацці проти Італії» (пункт 268); а сума гонорару, яка визначена між адвокатом та клієнтом, не може бути обов`язковою для Суду, який повинен оцінити рівень судових та інших витрат, що мають бути присуджені з урахуванням того, чи були такі витрати понесені фактично, але й також - чи була їх сума обґрунтованою (пункт 269).

Вирішуючи питання щодо відшкодування витрат на правову допомогу, суд першої інстанції виходив із того, що в матеріалах справи відсутні дані про кількість годин, які затратив для надання правової допомоги спеціаліст у даній справі.

Апеляційний суд при цьому зазначав, що відсутній погодинний розрахунок витраченого адвокатом часу на виконання робіт, передбачених договором, виключає можливість задоволення позову у цій частині. Представник позивача лише в апеляційній скарзі навів розрахунок часу, витраченого ним на виконання робіт, передбачених договором, із зазначенням часу, витраченого на участь у судових засіданнях, під час вчинення окремих процесуальних дій поза судовим засідання, що до суду першої інстанції до ухвалення рішення не надавалося та виключає можливість задоволення позову у цій частині.

Статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» на суд покладено обов`язок під час розгляду справ застосовувати Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і Протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України (далі - Конвенція), та практику Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ) як джерело права.

Згідно з практикою ЄСПЛ змагальність судочинства засновується на диференціації процесуальних функцій і, відповідно, правомочностей головних суб`єктів процесуальної діяльності цивільного судочинства - суду та сторін (позивача та відповідача). Диференціація процесуальних функцій об`єктивно приводить до того, що принцип змагальності відбиває властивості цивільного судочинства у площині лише прав та обов`язків сторін. Це дає можливість констатувати, що принцип змагальності у такому розумінні урівноважується з принципом диспозитивності та, що необхідно особливо підкреслити, із принципом незалежності суду. Він знівельовує можливість суду втручатися у взаємовідносини сторін завдяки збору доказів самим судом. У процесі, побудованому за принципом змагальності, збір і підготовка усього фактичного матеріалу для вирішення спору між сторонами покладається законом на сторони. Суд тільки оцінює надані сторонами матеріали, але сам жодних фактичних матеріалів і доказів не збирає.

Враховуючи те, що розмір витрат ОСОБА_3 на професійну правничу допомогу із належних та достатніх доказів у справі суди не встановили, а суд касаційної інстанції позбавлений процесуальної можливості самостійно досліджувати докази (стаття 400 ЦПК України), колегія суддів дійшла висновку про залишення касаційної скарги ОСОБА_3 без задоволення, судових рішень в частині розподілу витрат на правову допомогу - без змін на підставі статті 410 ЦПК України.

Щодо касаційної скарги ОСОБА_4 , необхідно зазначити таке.

Відповідно до положень пункту 1 частини першої статті 389 ЦПК України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити у касаційному порядку: рішення суду першої інстанції після апеляційного перегляду справи та постанову суду апеляційної інстанції, крім судових рішень, визначених у частині третій цієї статті.

Із матеріалів справи вбачається, що рішення Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 11 квітня 2017 року переглядалося в апеляційному порядку за скаргою ОСОБА_3 лише в частині розподілу витрат на правову допомогу. За доводами апеляційної скарги ОСОБА_3 не погоджувався із відмовою у розподілі судових витрат у цій частині.

Апеляційний суд залишив без змін рішення суду першої інстанції в оскаржуваній частині розподілу витрат на правову допомогу.

Разом з тим, ОСОБА_4 оспорює в касаційному порядку рішення Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 11 квітня 2017 року в частині стягнення із неї судового збору за подання позову у розмірі 1 102 грн 40 коп. та витрати за виготовлення технічного звіту у розмірі 2 тис. грн, правомірність стягнення яких апеляційний суд з огляду на межі апеляційного розгляду справи не перевіряв.

Відповідно до вимог пункту 1 частини другої статті 394 ЦПК України суддя-доповідач відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.

Враховуючи те, що касаційне провадження відкрито за касаційною скаргою ОСОБА_4 на рішення Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 11 квітня 2017 року в частині, яка не переглядалася в апеляційному порядку ухвалою апеляційного суду Дніпропетровської області від 13 липня 2017 року, провадження за цією касаційною скаргою необхідно закрити.

Висновки за результатами розгляду касаційної скарги

Відповідно до статті 410 ЦПК України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що рішення ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права.

На підставі наведеної норми касаційна скарга ОСОБА_3 підлягає залишенню без задоволення, а судові рішення в частині розподілу витрат на правову допомогу - без змін на підставі статті 410 ЦПК України.

Касаційне провадження за касаційною скаргою ОСОБА_4 на рішення Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 11 квітня 2017 року та ухвалу апеляційного суду Дніпропетровської області від 13 липня 2017 року необхідно закрити.

Керуючись статтями 394, 410, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду,

П О С Т А Н О В И В:

Касаційну скаргу ОСОБА_3 залишити без задоволення.

Рішення Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 11 квітня 2017 року та ухвалу апеляційного суду Дніпропетровської області від 13 липня 2017 року залишити без змін в частині розподілу витрат на правову допомогу.

Касаційне провадження за касаційною скаргою представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 - на рішення Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 11 квітня 2017 року та ухвалу апеляційного суду Дніпропетровської області від 13 липня 2017 року закрити.

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Судді: В. М. Сімоненко

А. А. Калараш

С. Ю. Мартєв

Є. В. Петров

С. П. Штелик