Постанова

Іменем України

02 жовтня 2019 року

м. Київ

справа № 127/17162/14-ц

провадження № 61-30402св18

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду:

головуючого - Луспеника Д. Д.,

суддів: Воробйової І. А., Кривцової Г. В., Лідовця Р. А., Черняк Ю. В. (суддя-доповідач),

учасники справи:

заявник (боржник) - ОСОБА_1 ,

суб`єкт оскарження - головний державний виконавець Староміського відділу державної виконавчої служби м. Вінниці Головного територіального управління юстиції у Вінницькій області Базалицька Ірина Володимирівна,

заінтересована особа (стягувач) - Публічне акціонерне товариство «УкрСиббанк»,

розглянув у порядку спрощеного позовного провадження касаційну скаргу Староміського відділу державної виконавчої служби м. Вінниці Головного територіального управління юстиції у Вінницькій області на ухвалу Вінницького міського суду Вінницької області від 26 вересня 2017 року у складі судді Жмудя О. О. та ухвалу Апеляційного суду Вінницької області від 26 жовтня 2017 року у складі колегії суддів: Сопруна В. В., Медяного В. М., Матківської М. В.,

ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст вимог заявника

У липні 2017 року ОСОБА_1 звернувся до суду зі скаргою на дії головного державного виконавця Староміського відділу Державної виконавчої служби м. Вінниці Головного територіального управління юстиції у Вінницькій області (далі - Староміський ВДВС м. Вінниці ГТУЮ у Вінницькій області) Базалицької І. В.

Скаргу мотивовано тим, що 29 червня 2017 року старший державний виконавець Староміського ВДВС м. Вінниці ГТУЮ у Вінницькій області Варгас А. Є. виніс постанову про повернення виконавчого документа стягувачу.

30 червня 2017 року головний державний виконавець Базалицька І. В. винесла постанову про відкриття виконавчого провадження та про стягнення з ОСОБА_1 виконавчого збору в розмірі 12 733,10 грн на підставі постанови від 29 червня 2017 року.

Державним виконавцем виконавчі дії не вчинялись, жодних коштів з боржника на користь банку не стягнуто, тому стягнення виконавчого збору є безпідставним.

Враховуючи викладене, ОСОБА_1 просив визнати неправомірними дії головного державного виконавця Староміського ВДВС м. Вінниці ГТУЮ у Вінницькій області Базалицької І. В. щодо винесення постанови від 30 червня 2017 року ВП № 54215641 про відкриття виконавчого провадження про стягнення з ОСОБА_1 виконавчого збору в розмірі 12 733,10 грн та скасувати цю постанову.

Короткий зміст ухвали суду першої інстанції

Ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 26 вересня 2017 року скаргу ОСОБА_1 задоволено. Визнано неправомірними дії головного державного виконавця Староміського ВДВС м. Вінниці ГТУЮ у Вінницькій області Базалицької І. В. щодо винесення постанови від 30 червня 2017 року ВП № 54215641 про відкриття виконавчого провадження про стягнення з ОСОБА_1 виконавчого збору в розмірі 12 733,10 грн.

Скасовано постанову головного державного виконавця Староміського ВДВС м. Вінниці ГТУЮ у Вінницькій областіБазалицької І. В. від 30 червня 2017 року ВП № 54215641 про відкриття виконавчого провадження про стягнення з ОСОБА_1 виконавчого збору в розмірі 12 733,10 грн.

Ухвалу суду першої інстанції мотивовано тим, що матеріали справи не містять будь-яких доказів фактичного повного чи часткового стягнення Староміським ВДВС м. Вінниці ГТУЮ у Вінницькій області із ОСОБА_1 на користь ПАТ «УкрСиббанк» заборгованості за виконавчим листом Вінницького міського суду Вінницької області від 29 січня 2016 року.

Короткий зміст ухвали суду апеляційної інстанції

Ухвалою Апеляційного суду Вінницької області від 26 жовтня 2017 року апеляційну скаргу Староміського ВДВС м. Вінниці ГТУЮ у Вінницькій області відхилено, ухвалу Вінницького міського суду Вінницької області від 26 вересня 2017 року залишено без змін.

Ухвалу апеляційного суду мотивовано тим, що при розгляді справи суд першої інстанції належним чином з`ясував та перевірив обставини справи, дав належну оцінку зібраним доказам та обґрунтував висновки, викладені в ухвалі, а тому підстави для її скасування відсутні.

Короткий зміст вимог касаційної скарги та її доводів

У касаційній скарзі, поданій у листопаді 2017 року до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, Староміський ВДВС м. Вінниці ГТУЮ у Вінницькій області, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить скасувати ухвалу суду першої інстанції та ухвалу апеляційного суду, а справу передати до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Касаційна скарга мотивована тим, що статтею 28 Закону України «Про виконавче провадження» (в редакції 1999 року) визначено, що у разі невиконання боржником рішення майнового характеру у строк, встановлений частиною другою статті 25 цього Закону, постановою державного виконавця з боржника стягується виконавчий збір у розмірі 10 відсотків суми, що підлягає стягненню чи поверненню, або вартості майна боржника, що підлягає передачі стягувачу за виконавчим документом. У разі невиконання боржником у той самий строк рішення, за яким боржник зобов`язаний особисто вчинити певні дії або утриматися від їх вчинення, виконавчий збір стягується в розмірі шістдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з боржника - фізичної особи і в розмірі ста двадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з боржника - юридичної особи. У зазначених розмірах виконавчий збір стягується з боржника також у разі повернення виконавчого документа без виконання за письмовою заявою стягувача.

Виконавче провадження про стягнення з ОСОБА_1 боргу за виконавчим листом було відкрито 16 лютого 2015 року та в постанові про відкриття виконавчого провадження боржника було попереджено про стягнення з нього виконавчого збору в разі невиконання рішення суду у строк до 23 лютого 2015 року. У строк, визначений для добровільного виконання, рішення суду не було виконано. Посилання суду на статтю 27 Закону України «Про виконавче провадження» є безпідставним, оскільки вказана норма стосується постанови про стягнення з боржника виконавчого збору, а заявник оскаржує постанову про відкриття виконавчого провадження, яка винесена на підставі постанови про стягнення з боржника виконавчого збору та яка виділена в окреме виконавче провадження.

Зазначене вище вказує про вихід суду першої інстанції за межі вимог скарги ОСОБА_1 , на що апеляційний суду уваги не звернув.

Короткий зміст позиції інших учасників справи

Відзив на касаційну скаргу іншими учасниками справи до суду не подано.

Надходження касаційної скарги до суду касаційної інстанції

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 12 грудня 2017 року відкрито касаційне провадження за касаційною скаргою Староміського ВДВС м. ВінниціГТУЮ у Вінницькій області на ухвалу Вінницького міського суду Вінницької області від 26 вересня 2017 року та ухвалу Апеляційного суду Вінницької області від 26 жовтня 2017 року.

Статтею 388 ЦПК України в редакції Закону України від 03 жовтня 2017 року № 2147-VIII «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів», що набрав чинності 15 грудня 2017 року, визначено, що судом касаційної інстанції у цивільних справах є Верховний Суд.

Підпунктом 4 пункту 1 розділу XIII «Перехідні положення» ЦПК України передбачено, що касаційні скарги (подання) на судові рішення у цивільних справах, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, передаються до Касаційного цивільного суду та розглядаються спочатку за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

У травні 2018 року цивільну справу № 127/17162/14-ц передано до Верховного Суду.

Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 04 червня 2019 року справу призначено судді-доповідачеві Черняк Ю. В.

Ухвалою Верховного Суду від 29 липня 2019 року справу за скаргою ОСОБА_1 на дії головного державного виконавця Староміського ВДВС м. Вінниця ГТУЮ у Вінницькій області Базалицької І. В. призначено до судового розгляду.

Фактичні обставини, встановлені судами

Судами встановлено, що на виконанні Староміського відділу державної виконавчої служби м. Вінниці Головного територіального управління юстиції у Вінницькій області знаходився виконавчий лист від 01 грудня 2011 року

№ 2-3204/2010 про стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ «УкрСиббанк» 120 219,43 грн та 7 111,62 грн.

29 червня 2017 року старшим державним виконавцем Староміського ВДВС м. Вінниці ГТУЮ у Вінницькій області Варгас А. Є. винесено постанову ВП №46523919 про повернення виконавчого документа стягувачу на підставі пункту 1 частини першої статті 37 Закону України «Про виконавче провадження».

30 червня 2017 року головний державний виконавець Староміського відділу державної виконавчої служби м. Вінниці Головного територіального управління юстиції у Вінницькій області Базалицька І. В. винесла постанову ВП № 54215641 про відкриття виконавчого провадження про стягнення з ОСОБА_1 виконавчого збору в розмірі 12 733,10 грн на підставі постанови від 29 червня 2017 року.

Позиція Верховного Суду

У частині третій статті 3 ЦПК України визначено, що провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Згідно з частиною другою статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Статтею 400 ЦПК України визначено, що під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Суд касаційної інстанції перевіряє законність судових рішень лише в межах позовних вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Суд не обмежений доводами та вимогами касаційної скарги, якщо під час розгляду справи буде виявлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду дійшов висновку, що касаційна скарга підлягає задоволенню частково.

Мотиви, з яких виходить Верховний Суд, і застосовані норми права

Статтею 124 Конституції України закріплено, що правосуддя в Україні здійснюють виключно суди. Юрисдикція судів поширюється на будь-який юридичний спір та будь-яке кримінальне обвинувачення. У передбачених законом випадках суди розглядають також інші справи.

Статтею 125 Конституції України визначено, що судоустрій в Україні будується за принципами територіальності й спеціалізації та визначається законом.

За вимогами частини першої статті 18 Закону України від 02 червня 2016 року № 1402-VIII «Про судоустрій і статус суддів» суди спеціалізуються на розгляді цивільних, кримінальних, господарських, адміністративних справ, а також справ про адміністративні правопорушення.

Важливість визначення юрисдикції підтверджується як закріпленням у Конституції України принципу верховенства права, окремими елементами якого є законність, правова визначеність та доступ до правосуддя, так і прецедентною практикою Європейського суду з прав людини.

Критеріями розмежування судової юрисдикції, тобто передбаченими законом умовами, за яких певна справа підлягає розгляду за правилами того чи іншого виду судочинства, є суб`єктний склад правовідносин, предмет спору та характер спірних матеріальних правовідносин у їх сукупності. Крім того, таким критерієм може бути пряма вказівка в законі на вид судочинства, у якому розглядається визначена категорія справ.

Відповідно до частини п`ятої статті 124 Конституції України судові рішення ухвалюються судами іменем України і є обов`язковими до виконання на всій території України. За пунктом 9 частини третьої статті 129 Конституції України до основних засад судочинства віднесено обов`язковість рішень суду.

Виконання судових рішень є складовою права на справедливий суд та однією з процесуальних гарантій доступу до суду, що передбачено статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року (далі - Конвенція).

05 жовтня 2016 року набрав чинності Закон № 1404-VIII та зміни до ЦПК України, внесені відповідно до цього Закону.

Відповідно до пункту 5 частини першої статті 3 Закону України «Про виконавче провадження» постанови державних виконавців про стягнення виконавчого збору, витрат на проведення виконавчих дій та накладення штрафу є окремими виконавчими документами.

На спірні правовідносини поширюється саме Закон № 1404-VIII, згідно зі статтею 1 якого виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Відповідно до частин першої та другої статті 27 Закону № 1404-VІІІ виконавчий збір - це збір, що справляється на всій території України за примусове виконання рішення органами державної виконавчої служби. Виконавчий збір стягується з боржника до Державного бюджету України.

За змістом пункту 7 частини другої статті 17 Закону № 1404-VІІІ постанови державного виконавця про стягнення виконавчого збору, витрат на проведення виконавчих дій та накладення штрафу є виконавчими документами. Якщо виконавче провадження закінчено, а виконавчий збір, витрати на проведення виконавчих дій або штраф не стягнуто, відповідна постанова виділяється в окреме провадження і підлягає виконанню в загальному порядку.

Згідно із частиною другою статті 74 Закону № 1404-VIII рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання рішень інших органів (посадових осіб), у тому числі постанов державного виконавця про стягнення виконавчого збору, постанов приватного виконавця про стягнення основної винагороди, витрат виконавчого провадження та штрафів, можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до відповідного адміністративного суду в порядку, передбаченому законом.

Отже, імперативною нормою - частиною другою статті 74 Закону № 1404 VIII закріплено, що юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи з приводу оскарження постанов державного виконавця про стягнення виконавчого збору, витрат, пов`язаних з організацією та проведенням виконавчих дій і накладенням штрафу, прийнятих у виконавчих провадженнях щодо примусового виконання усіх виконавчих документів, незалежно від того, яким органом, у тому числі судом якої юрисдикції, вони видані.

До юрисдикції адміністративних судів належать також справи про оскарження рішень, дій чи бездіяльності державної виконавчої служби, прийнятих (вчинених, допущених) під час примусового виконання постанов державного виконавця про стягнення виконавчого збору, витрат, пов`язаних з організацією та проведенням виконавчих дій і накладенням штрафу, як виконавчих документів в окремому виконавчому провадженні.

Аналогічні правові висновки викладені Великою Палатою Верховного Суду у постановах від 06 червня 2018 року у справах № 921/16/14-г/15 (провадження № 12-93гс18) та № 127/9870/16-ц (провадження № 14-166цс18), від 28 листопада 2018 року у справі № 2-01575/11 (провадження

№ 14-425цс18), від 07 лютого 2019 року у справі №927/769/16, від 10 квітня 2019 року у справі № 766/740/17-ц (провадження № 14-664цс18) та від 25 травня 2019 року у справі № 2-1409/11 (провадження № 14-137цс19).

Предметом оскарження у цій справі ОСОБА_1 визначив дії головного державного виконавеця Староміського ВДВС м. Вінниці ГТУЮ у Вінницькій області Базалицької І. В., пов`язані зі стягненням виконавчого збору, а саме - відкриття останньою 30 червня 2017 року виконавчого провадження ВП № 54215641 щодо стягнення з ОСОБА_1 виконавчого збору в розмірі 12 733,10 грн.

Оскільки відкриття виконавчого провадження ВП № 54215641 відбулось на підставі постанови головного державного виконавеця Староміського ВДВС м. Вінниці ГТУЮ у Вінницькій області Базалицької І. В. про стягнення виконавчого збору, тобто є складовою процесу виконання рішення іншої посадової особи органу ДВС, оскарження ОСОБА_1 цієї постанови має здійснюватись до відповідного адміністративного суду.

Таким чином, суди попередніх інстанцій дійшли помилкового висновку про можливість розгляду скарги ОСОБА_1 на постанову державного виконавця по суті, оскільки вона підлягає розгляду в порядку адміністративного судочинства.

Згідно пункту 1 частини першої статті 255 ЦПК України суд свою ухвалою закриває провадження у справі, якщо справа не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

Відповідно до пункту 5 частини першої статті 409 ЦПК України суд касаційної інстанції за результатами розгляду касаційної скарги має право скасувати судові рішення суду першої та апеляційної інстанцій у відповідній частині і закрити провадження у справі чи залишити заяву без розгляду у відповідній частині.

Відповідно до змісту частини першої статті 414 ЦПК України судове рішення, яким закінчено розгляд справи, підлягає скасуванню в касаційному порядку повністю або частково з закриттям провадження у справі або залишенням позову без розгляду у відповідній частині з підстав, передбачених статтями 255 та 257 цього Кодексу.

За таких обставин, враховуючи вимоги частини третьої статті 400 ЦПК України, оскаржувані судові рішення підлягають скасуванню із закриттям провадження у справі відповідно до частини першої статті 414 ЦПК України.

Згідно з положеннями частини першої статті 256 ЦПК України, якщо провадження у справі закривається з підстав, визначених пунктом 1 частини першої статті 255 цього Кодексу, суд повинен повідомити заявникові, до юрисдикції якого суду віднесено розгляд таких справ.

Враховуючи викладене, колегія суддів повідомляє ОСОБА_1 про те, що розгляд вимог його скарги на дії головного державного виконавця Староміського ВДВС м. Вінниці ГТУЮ у Вінницькій області Базалицької І. В. щодо винесення постанови від 30 червня 2017 року ВП № 54215641 про відкриття виконавчого провадження про стягнення з ОСОБА_1 виконавчого збору в розмірі 12 733,10 грн віднесено до юрисдикції адміністративних судів України.

Керуючись статтями 255, 256, 400, 409, 414, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу Староміського відділу державної виконавчої служби м. Вінниці Головного територіального управління юстиції у Вінницькій області задовольнити частково.

Ухвалу Вінницького міського суду Вінницької області від 26 вересня 2017 року та ухвалу Апеляційного суду Вінницької області від 26 жовтня 2017 рокускасувати.

Провадження у справі за скаргою ОСОБА_1 на дії головного державного виконавця Староміського відділу державної виконавчої служби м. Вінниці Головного територіального управління юстиції у Вінницькій області Базалицька Ірина Володимирівна закрити.

Повідомити ОСОБА_1 , що розгляд справи віднесено до юрисдикції адміністративних судів.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуючий Д. Д. Луспеник

Судді: І. А. Воробйова

Г. В. Кривцова

Р. А. Лідовець

Ю. В. Черняк