ЧЕРНІГІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

іменем України

13 березня 2019 року м. Чернігів

Унікальний номер справи № 728/1111/18

Головуючий у першій інстанції - Глушко О. І.

Апеляційне провадження № 22-ц/4823/325/19

Суд у складі:

головуючого - судді Євстафіїва О.К.,

суддів: Бечка Є.М., Скрипки А.А.,

за участю секретаря Кривопиші Я.О.,

позивач - ОСОБА_2,

відповідач - ОСОБА_3

третя особа - Курінська сільська рада Бахмацького району Чернігівської області,

особа, яка подала апеляційну скаргу - ОСОБА_2,

на рішення Бахмацького районного суду Чернігівської області від 06 грудня 2018 року; час, місце ухвалення і дата складання повного його тексту: 17.12.2018, м. Бахмач,

в с т а н о в и в:

У червні 2018 р. ОСОБА_2 звернувся з позовом до ОСОБА_3, у якому просив встановити факт його постійного проживання разом ОСОБА_4 на 14.05.2017 - на час відкриття спадщини, що відкрилася після смерті останньої, та визнати недійсним заповіт, складений ОСОБА_4 29.12.2014, що посвідчений секретарем Курінської сільської ради Бахмацького району, яким ОСОБА_4 заповіла все своє майно ОСОБА_3 Позовні вимоги обґрунтовуються тим, що у ОСОБА_2 маються сумніви, що волевиявлення ОСОБА_4 дійсно було вільним. Так:

- в оспорюваному заповіті не зазначено місце його складання. У той же час ОСОБА_4 на момент його складання не могла без сторонньої допомоги дістатися Курінської сільської ради, так як вона погано рухалася. Тож остання не могла скласти заповіт у приміщенні сільської ради;

- на дату складення оспорюваного заповіту ОСОБА_4 мала похилий вік - 88 років. Вказаний заповіт було складено після складення померлою ОСОБА_4 у 2013 році іншого заповіту, в якому все своє майно вона заповіла позивачеві та його рідному братові. ОСОБА_2 стверджує, що на час відкриття спадщини, яка відкрилася після смерті ОСОБА_4, він постійно мешкав з останньою у будинку, що належить йому - ОСОБА_2, і був пов'язаний з нею спільним побутом, а саме: він доглядав за ОСОБА_4, купував їй ліки і вони мали спільний бюджет. Тому в силу ст. 3 ч. 2 СК України, ст. 1268 ч. 3 ЦК України ОСОБА_2 є таким, що прийняв спадщину, оскільки він не заявляв про відмову від неї.

Оскаржуваним рішенням в задоволенні позовних вимог відмовлено. Ухвалюючи це рішення, суд І інстанцій виходив з того, що відповідно до ч. ч. 1-3 ст. 1254 ЦК України заповідач має право у будь який час після складання заповіту скласти новий, який скасовує попередній і не відновлює заповіту, який заповідач склав перед ним, що відсутність у тексті оспорюваного заповіту напису, що він складався та посвідчувався поза приміщенням виконкому місцевої ради, не підставою для визнання заповіту недійсним, що у справі відсутні докази, що на момент складання оспорюваного заповіту ОСОБА_4 перебувала у такому стані, що не могла усвідомлювати значення своїх дій та не могла керувати ними.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 просить оскаржуване рішення скасувати і ухвалити рішення, яким задовольнити його позовні вимоги. Доводи апеляційної скарги зводяться до того, що оспорюваний заповіт є нікчемним, оскільки у ході розгляду справи встановлено, що його складено не у приміщенні Курінської сільської ради, а за місцем проживання заповідача ОСОБА_4, про що не зазначено у тексті цього заповіту.

У судовому засіданні ОСОБА_2 і його представник підтримали апеляційну скаргу.

Заслухавши суддю - доповідача, пояснення учасників справи, дослідивши її матеріали та обговоривши доводи апеляційної скарги, суд вважає, що вона підлягає відхиленню.

Так, по справі встановлено наступне.

ОСОБА_2 з 05.01.2013 по цей час зареєстрований і проживає за адресою: пров. Центральний (попередня назва якого - Радянський), буд. № 9, с. Курінь, Бахмацького району, що підтверджено витягом з його паспорта й копією рішення третьої сесії сьомого скликання Курінської сільської ради Бахмацького району від 12.01.2016 (арк. 4, 95-96).

Згідно з довідкою Курінської сільської ради № 537 від 24.04.2018, ОСОБА_4, яка проживала з батьком позивача ОСОБА_5 як чоловік та жінка без реєстрації шлюбу, з 16.03.2004 по 08.04.2005 і з 02.09.2015 до дня її смерті - по 14.05.2017 була зареєстрована і мешкала в будинку АДРЕСА_1, яку рішенням третьої сесії сьомого скликання Курінської сільської ради від 12.01.2016 перейменовано у АДРЕСА_2 (копії цих документів на арк. 11, 95-96). Вказаний будинок з 04.12.2009 належить позивачеві як такий, що подарований йому батьком, що підтверджено копією договору дарування, посвідченого приватним нотаріусом Бахмацького районного нотаріального округу Кухтою Д.О. за реєстровим № 4047 (арк. 6).

У заповіті, який посвідчено секретарем виконавчого комітету Курінської сільської ради Бахмацького району Бебою В.П. 06.11.2013 та зареєстровано в реєстрі за № 126, зазначено, що ОСОБА_4 на випадок смерті робить таке розпорядження: все своє майно, де б воно не було і з чого б не складалося і взагалі все те, що їй належатиме на день смерті, заповіла позивачеві - ОСОБА_2 та ОСОБА_8 (копія цього заповіту на арк. 8).

Відповідно до заповіту, який посвідчено секретарем виконавчого комітету Курінської сільської ради Бахмацького району Чернігівської області Бебою В.П. 29.12.2014 та зареєстровано в реєстрі за № 95, цей заповіт складено у цей же день в с. Курінь Бахмацького району Чернігівської області; ОСОБА_4 на випадок смерті зробила таке розпорядження: все своє майно, де б воно не було і з чого б не складалося, і взагалі все те, що їй належатиме на день смерті, вона заповіла ОСОБА_3 В цьому заповіті мається рукописний текст такого змісту: «Мною, ОСОБА_4 заповіт прочитано і власноруч підписано. ОСОБА_4». У посвідчувальному написі на цьому заповіті не зазначено місце його посвідчення (копія цього заповіту на арк. 9).

Згідно з копіями свідоцтв про смерть відповідного змісту, батько позивача - ОСОБА_5 помер 26.09.2013, а ОСОБА_4 померла 14.05.2017 (арк. 7, 10).

Після смерті ОСОБА_4 Бахмацькою районною державною нотаріальною конторою 16.08.2017 заведено спадкову справу № 453/2017, номер у спадковому реєстрі 61094284 (її копія на арк. 26-34), на підставі якої видано свідоцтва про право на спадщину: 22.11.2017 (реєстровий № 1-1021), 23.01.2018 (реєстровий № 2-62) і 22.06.2018 (реєстрові №№ 1-468 та 1-469), згідно з якими спадкоємцем за заповітом померлої ОСОБА_4 є ОСОБА_3

Згідно з свідоцтвом про право на спадщину за законом від 09.07.2014, зареєстрованого в реєстрі за № 626 та посвідченого приватним нотаріусом Бахмацького районного нотаріального округу Кухтою Д.О., спадкоємцями за законом померлого ОСОБА_5 є його сини: ОСОБА_8 та позивач ОСОБА_2 (арк. 84).

З встановленого апеляційний суд доходить такого.

Висновок місцевого суду про те, що ОСОБА_2 ніколи не проживав разом з ОСОБА_4, зроблено на підставі належних і допустимих доказів і належно вмотивовано в оскаржуваному рішенні. Крім того, в апеляційній скарзі не йдеться про те, що він є хибним. Тож апеляційний суд не має підстав для непогодження з таким висновком. З цього випливає, що ОСОБА_2 не є спадкоємцем ОСОБА_4 за законом (в силу гл. 86 ЦПК України).

Частина 4 ст. 1254 ЦК України приписує, що якщо новий заповіт, складений заповідачем, був визнаний недійсним, чинність попереднього заповіту не відновлюється, крім випадків, встановлених ст.ст. 225 і 231 цього Кодексу. Виходячи з цієї норми права, визнання оспорюваного ОСОБА_2 заповіту недійсним на підставі ст. 1257 ЦК України не відновить його прав, які він вважає порушеними.

Посилання позовної сторони на те, що на дату складення оспорюваного заповіту ОСОБА_4 мала похилий вік - 88 років, є неспроможним, так як згідно з законодавством, що регулює спірні правовідносини, сам по собі похилий вік заповідача не є перешкодою складення ним заповіту.

В силу ч. 2 ст. 1254 ЦК України не є підставою для задоволення вимог позовної сторони те, що оспорюваний заповіт складено після складення ОСОБА_4 у 2013 році іншого заповіту, в якому все своє майно вона заповідала позивачу та його рідному братові.

Твердження ОСОБА_2 про те, що оспорюваний заповіт є нікчемним, суперечить ст.ст. 215 ч. 2, 1257 ЦК України.

Отож оскаржуване рішення є таким, що відповідає вимогам закону, і підстав для його скасування нема.

Керуючись ст.ст. 374, 375, 381, 382 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення, а рішення Бахмацького районного суду Чернігівської області від 06 грудня 2018 року - без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її проголошення, але вона може бути оскаржена до Верховного Суду протягом 30 днів з дня складення повної постанови

Повну постанову виготовлено 18.03.2019.

Головуючий: Судді: