Справа № 203/3151/19
УХВАЛА

03 жовтня 2019 року суддя Кіровського районного суду м.Дніпропетровська Казак С.Ю., розглянувши заяву органу опіки та піклування в особі виконавчого комітету Центральної районної у м.Дніпрі ради про забезпечення позову, -

ВСТАНОВИВ:

До Кіровського районного суду м.Дніпропетровська надійшла позовна заява органу опіки та піклування в особі виконавчого комітету Центральної районної у м.Дніпрі ради в інтересах малолітньої дитини ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про позбавлення батьківських прав, стягнення аліментів на утримання дитини.

На запит суду в порядку ч.6 ст.187 ЦПК України надійшла інформація, якою підтверджено факт реєстрації відповідачки за зазначеної в позовній заяві адресою, що територіально відноситься до Центрального (Кіровського) районного суду м.Дніпропетровська.

В зв`язку з цим, оскільки позов було подано з дотриманням правил підсудності, встановлених ч.1 ст.27 ЦПК України та підсудний Кіровському районному суду м.Дніпропетровська, а також оформлений з дотриманням вимог ст.ст.175,177 ЦПК України, ухвалою суду від 03.10.2019 року було відкрито провадження по справі та призначено останню до розгляду за правилами загального позовного провадження у підготовчому судовому засіданні.

Разом з позовною заявою, позивачем було подано заяву про забезпечення позову, в якій останній просив накласти арешт на належну дитині ОСОБА_1 на праві власності кімнату № НОМЕР_1 гуртожитку АДРЕСА_1 ; заборонити Комунальному підприємству Жилсервіс-5» Дніпровської міської ради, відповідачці або третім особам за дорученням відповідачки вчиняти дії щодо зняття дитини ОСОБА_1 з реєстрації в належній їй кімнаті, надавати дозвіл та вчиняти дії щодо реєстрації інших осіб; а також зобов`язати відповідачку передати органу опіки та піклування передати оригінали документів на дитину, а саме: оригінали свідоцтва про право власності, витяг та технічний паспорт, оригінали свідоцтва про народження дитини, ідентифікаційного номеру, медичної картки та картки щеплень.

Відповідно до ч.3 ст.151 ЦПК України забезпечення позову за заявою осіб, які беруть участь у справі, допускається на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття заходів забезпечення позову може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Види забезпечення позову визначені ч.1 ст.152 ЦПК України.

Зокрема п.п.1,2 ч.1 ст.152 ЦПК України передбачено забезпечення позову шляхом накладення арешту на майно, заборони вчиняти певні дії.

Відповідно до роз`яснень наданих в п.4 Постанови Пленуму Верховного Суду України №9 від 22.12.2006 року «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Інститут забезпечення позову являє собою сукупність встановлених законом заходів, що вживаються судом за клопотанням осіб, які беруть участь у справі, якщо у них існують побоювання, що виконання ухваленого у справі рішення виявиться у майбутньому утрудненим чи неможливим.

Отже, умовою застосування заходів забезпечення позову є достатньо обґрунтоване припущення, що невжиття таких заходів може утруднити або унеможливити виконання рішення по суті позовних вимог.

Адекватність заходу забезпечення позову, що застосовується судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається. Оцінка такої відповідності здійснюється судом, зокрема, з урахуванням співвідношення права (інтересу), про захист яких просить заявник, та інтересів сторін та інших учасників судового процесу.

З позовної заяви вбачається, що предметом заявлених позивачем вимог є позбавлення відповідачки ОСОБА_2 батьківських прав відносно її малолітньої доньки ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , а також стягнення з відповідачки аліментів на утримання дитини.

З доданих до позову документів також вбачається, що за дитиною на праві власності зареєстровано кімнату АДРЕСА_2 НОМЕР_2 .

Згідно довідки про склад сім`ї №400 вбачається, що у зазначеній вище кімнаті, крім дитини та відповідачки, зареєстровані ще сім осіб.

Статтею 17 Закону України «Про охорону дитинства» встановлено, що батьки або особи, які їх замінюють, не мають права без дозволу органів опіки і піклування, наданого відповідно до закону, укладати договори, які підлягають нотаріальному посвідченню та/або державній реєстрації, відмовлятися від належних дитині майнових прав, здійснювати поділ, обмін, відчуження житла, зобов`язуватися від імені дитини порукою, видавати письмові зобов`язання.

Суд у разі позбавлення батьків батьківських прав або відібрання дитини без позбавлення батьківських прав одночасно накладає заборону на відчуження майна та житла дітей, про що повідомляє нотаріуса за місцем знаходження майна та житла.

Таким чином, при вирішенні питання щодо позбавлення батьківських прав суд вирішує питання щодо забезпечення збереження майнових, житлових прав дитини.

Оскільки за малолітньою ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстроване право власності на кімнату АДРЕСА_3 , а також враховуючи, що остання не набула повної цивільної дієздатності та право на розпорядження майном від імені останньої має відповідачка, яка законний представник, суд приходить до висновку про наявність ризиків відчуження майна дитини без її усвідомленої згоди, а також вчинення дій щодо реєстрації в належній дитини квартирі інших, сторонніх осіб, або зняття самої дитини з реєстрації.

В зв`язку з чим, з метою забезпечення збереження прав дитини на житло та забезпечення виконання вимог ст.17 Закону України «Про охорону дитинства» та судового рішення у справі в разі можливого задоволення позову, суд приходить до висновку про необхідність задоволення заяви позивача в частині накладення арешту на належну ОСОБА_1 на праві власності кімнату в гуртожитку, а також в частині накладення заборони вчиняти дії щодо зняття ОСОБА_1 з реєстрації в кімнаті та реєстрації в ній інших осіб.

В частині зобов`язання відповідачки надати оригінали документів, в задоволенні заяви слід відмовити, оскільки вказаний вид забезпечення не є співмірним та адекватним із заявленими позовними вимогами.

Зустрічне забезпечення не застосовувати за відсутності підстав, передбачених ст.154 ЦПК України.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.151,152,153,208-210 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Заяву органу опіки та піклування в особі виконавчого комітету Центральної районної у м.Дніпрі ради (49038, м.Дніпро, вул.Князя Ярослава Мудрого,42, ) про забезпечення позову задовольнити частково.

Накласти арешт на кімнату АДРЕСА_2 НОМЕР_3 , право власності на яку належить малолітній дитині ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ( АДРЕСА_4 , паспорт серії НОМЕР_4 ).

Заборонити Комунальному підприємству Жилсервіс-5» Дніпровської міської ради (49069, м.Дніпро, пр.Богдана Хмельницького,14, ), відповідачці ОСОБА_2 ( АДРЕСА_4 , РНОКПП НОМЕР_5 ) та будь-яким третім особам за дорученням відповідачки ОСОБА_2 вчиняти дії щодо зняття дитини ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з реєстрації в належній їй кімнаті АДРЕСА_3 , а також надавати дозвіл та вчиняти дії щодо реєстрації інших осіб за вказаною адресою.

В іншій частині в задоволенні заяви відмовити.

Заходи зустрічного забезпечення не застосовувати.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Дніпровського апеляційного суду через Кіровський районний суд м.Дніпропетровська шляхом подачі протягом п`яти днів з дня постановлення ухвали апеляційної скарги.

Ухвала про забезпечення позову підлягає негайному виконанню. Оскарження ухвали про забезпечення позову не зупиняє її виконання.

Строк пред`явлення ухвали для виконання три роки, тобто до 03 жовтня 2022 року.

Суддя С.Ю.Казак