Ухвала

15 жовтня 2019 року

м. Київ

справа № 552/2002/18

провадження № 61-16369ск19

Верховний Суд у складі судді Касаційного цивільного суду Усика Г. І. розглянув касаційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Київського районного суду м. Полтави від 22 квітня 2019 року та постанову Полтавського апеляційного суду від 31 липня 2019 року у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Торгова група «Інтерпап» до ОСОБА_1 про відшкодування майнової шкоди,

ВСТАНОВИВ:

У вересні 2019 року до Верховного Суду надійшла касаційна скарга ОСОБА_1 на рішення Київського районного суду м. Полтави від 22 квітня 2019 року та постанову Полтавського апеляційного суду від 31 липня 2019 року.

Ухвалою Верховного Суду від 12 вересня 2019 року касаційну скаргу залишено без руху та надано строк для усунення недоліків до 02 жовтня 2019 року, але який не може перевищувати десяти днів з дня вручення копії цієї ухвали для сплати судового збору у належному розмірі.

У жовтні 2019 року ОСОБА_1 надіслала до Верховного Суду клопотання про звільнення від сплати судового збору, мотивоване тим, що вона є малозабезпеченою особою, з березня 2018 року не працює та не отримує доходів. На частину грошових коштів, отриманих нею від продажу рухомого майна у другому кварталі 2018 року, накладено арешт, іншу частину витрачено на оплату судового збору за подання апеляційної скарги та лікування. На підтвердження зазначеного надала, відомості з Державного реєстру фізичних осіб-платників податків про суми виплачених доходів та утриманих податків, згідно яких, ОСОБА_1 за період з другого кварталу 2018 року по 2 квартал 2019 року отримала заробітну плату у розмірі 119 979,12 грн та кошти від продажу рухомого майна у розмірі 621 673,75 грн.

Згідно з частиною першою статті 136 ЦПК України, суд враховуючи майновий стан сторони, може своєю ухвалою відстрочити або розстрочити сплату судового збору на визначений строк у порядку, передбаченому законом, але не більше як до ухвалення судового рішення у справі.

Відповідно до вимог статті 8 Закону України «Про судовий збір», враховуючи майновий стан сторони, суд може своєю ухвалою за її клопотанням відстрочити або розстрочити сплату судового збору на певний строк, але не довше ніж до ухвалення судового рішення у справах за таких умов: розмір судового збору перевищує 5 відсотків розміру річного доходу позивача - фізичної особи за попередній календарний рік; або позивачами є: військовослужбовці, батьки які мають дитину віком до чотирнадцяти років або дитину інваліда, якщо інший з батьків ухиляється від сплати аліментів; одинокі матері (батьки), які мають дитинну віком до чотирнадцяти років або дитину інваліда; члени малозабезпеченої чи багатодітної полум`я сім`ї, особа, яка діє в інтересах малолітніх чи неповнолітніх осіб та осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена; або предметом позову є захист соціальних, трудових сімейних, житлових прав, відшкодування шкоди здоров`ю. Суд може зменшити розмір судового збору або звільнити від його сплати на підставі, зазначеній у частині першій.

Особа, яка заявляє відповідне клопотання, згідно з положеннями статті 12 ЦПК України, повинна навести доводи і подати докази на підтвердження того, що її майновий стан перешкоджав (перешкоджає) сплаті нею судового збору у встановленому законодавством порядку і розмірі.

Звільнення від сплати судового збору, його відстрочення чи розстрочення є правом, а не обов`язком суду, який вирішуючи це питання враховує майновий стан сторони, який є оціночним та залежить від доказів, якими обргунтовується рівень її майнового стану.

Звільнення від сплати судового збору може мати місце за наявності виключних обставин, ураховуючи, що статтею 129 Конституції України закріплено один із основоположних принципів правосуддя - рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом.

ЄСПЛ також вказав, що інтереси справедливого здійснення правосуддя можуть виправдовувати накладення фінансових обмежень на доступ особи до суду. Положення пункту 1 статті 6 Конвенції про виконання зобов`язання забезпечити ефективне право доступу до суду не означає просто відсутність втручання, але й може вимагати вчинення позитивних дій у різноманітних формах з боку держави; не означає воно й беззастережного права на отримання безкоштовної правової допомоги з боку держави у цивільних спорах і так само це положення не означає надання права на безкоштовні провадження у цивільних справах (Рішення ЄСПЛ у справі «Креуз проти Польщі» («Kreuz v. Poland») від 19 червня 2001 року, пункт 59).

Вимога про сплату державного мита є стримуючою мірою для потенційних позивачів від пред`явлення безрозсудних і необґрунтованих позовів. Для того, щоб гарантувати справедливий баланс між підтримкою нормального функціонування судової системи і захистом інтересів заявника при поданні позову до суду, внутрішньодержавні суди звільняють від сплати державного мита заявників, які можуть підтвердити свій поганий фінансовий стан (Рішення ЄСПЛ у справі «Шишков проти Росії» («Shishkov v. Russia») від 20 лютого

2014 року, пункт 111).

Оскільки ОСОБА_1 не надала належних доказів на підтвердження того, сума судового збору перевищує 5 відсотків її річного доходу за 2018 рік, клопотання про звільнення від сплати судового збору, задоволенню не підлягає.

Ураховуючи зазначене, вважаю за необхідне продовжити ОСОБА_1 строк для сплати судового збору за подання касаційної скарги у розмірі 140 465,02 грн.

Заявник не позбавлена можливості повторно звернутися до Верховного суду з клопотанням про відстрочення, розстрочення чи звільнення від сплати судового збору, за наявності підстав передбачених статтею 8 Закону України «Про судовий збір» підтверджених відповідними доказами.

Відповідно до частини другої статті 127 ЦПК України встановлений судом процесуальний строк може бути продовжений судом за заявою учасника справи, поданою до закінчення цього строку, чи з ініціативи суду.

Керуючись статтями 127, 394, 395 ЦПК України,

УХВАЛИВ:

У задоволенні клопотання ОСОБА_1 про звільнення від сплати судового збору за подання касаційної скарги на рішення Київського районного суду м. Полтави від 22 квітня 2019 року та постанови Полтавського апеляційного суду від 31 липня 2019 року відмовити.

Продовжити ОСОБА_1 строк для усунення недоліків касаційної скарги до 06 листопада 2019 року, але не більше десяти днів з дня отримання копії цієї ухвали.

У разі невиконання вимог ухвали суду, касаційна скарга буде визнана неподаною та повернута заявнику.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Г. І. Усик