Справа № 274/5552/18 Провадження № 2/0274/858/19
Бердичівський міськрайонний суд Житомирської області
12.03.19 р.м. Бердичів
Суддя Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області Корбут В.В. (далі Суд), за участю секретаря судового засідання Жмурко В.І.,
розглянувши цивільну справу за позовомОСОБА_1
простягнення аліментів на утримання повнолітньої дочки, яка навчається,
У жовтні 2018 р. ОСОБА_3 звернулась з вказаним позовом, у якому просить стягувати з ОСОБА_2 на її користь аліменти на її утримання у розмірі 1 200,00 грн. щомісячно, починаючи від дня пред'явлення позову і до досягнення двадцяти трьох років або закінчення навчання, посилаючись на те, що вона навчається у Таврійському національному університеті ім. В.І.Вернадського, стипендію не отримує, перебуває на утриманні матері, у зв'язку з чим потребує матеріальної допомоги, однак її батько ОСОБА_2, який працює на керівній посаді в Управлінні Державної пенітенціарної служби України в Чернігівській області та регулярно отримує заробітну плату у розмірі не менше 15 000,00 грн., їй матеріальну допомогу не надає, хоча має таку можливість.
ОСОБА_2 проти позову заперечив, посилаючись на те, що твердження ОСОБА_3 про те, що він не надає добровільно допомогу на її утримання та що він працює на керівній посаді в Управлінні Державної пенітенціарної служби України в Чернігівській області і регулярно отримує заробітну плату у розмірі не менше 15 000,00 грн., не відповідають дійсності, він сплачує аліменти на утримання іншої своєї дитини ОСОБА_4., він має ряд тяжких хронічних захворювань, через що регулярно змушений лікуватись як амбулаторно, так і стаціонарно, на що витрачаються значні кошти, він є інвалідом ІІІ групи, єдиним джерелом його доходу є пенсія по інвалідності, його дружина перебуває у стані вагітності, а відтак перебуває на його утриманні.
Судом з'ясовано, що ОСОБА_2 є батьком ОСОБА_1, яка народилась 13.09.2000 р., що підтверджується свідоцтвом про народження серії І-ТП № 293308 від 26.09.2000 р. (а. с. 3).
ОСОБА_3 є студенткою 1-го курсу денної форми навчання Навчального-наукового інституту філології та журналістики Таврійського національного університету ім. В.І.Вернадського за державним замовленням, закінчує навчання у червні 2022 р., що підтверджується довідкою від 14.09.2018 р. № 293, виданою Таврійським національним університетом ім. В.І.Вернадського (а. с. 9).
Суд зазначає, що навчання ОСОБА_1 на денній формі навчання у Навчального-науковому інституті філології та журналістики Таврійського національного університету ім. В.І.Вернадського вимагає від неї необхідності оплачувати навчання, купувати канцелярські вироби, підручники та інші необхідні для навчання речі та оплачувати необхідні для навчання послуги, а також проживання у гуртожитку (а. с. 11 13), що, в свою чергу, ускладнює задоволення її потреб у харчуванні, одязі та інших необхідних потреб.
За таких обставин Суд приходить до висновку, що ОСОБА_3 потребує матеріальної допомоги у зв'язку з продовженням навчання.
Відповідно до частин першої та другої статті 199 Сімейного кодексу України якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв'язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов'язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання.
Таким чином ОСОБА_2 зобов'язаний утримувати повнолітню дочку ОСОБА_3, до припинення останньою навчання, але не більше ніж до досягнення двадцяти трьох років, однак за умови, що він може надавати матеріальну допомогу.
У позовній заяві ОСОБА_3 посилається на те, що ОСОБА_2, який працює на керівній посаді в Управлінні Державної пенітенціарної служби України в Чернігівській області та регулярно отримує заробітну плату у розмірі не менше 15 000,00 грн., а відтак має можливість надавати їй матеріальну допомогу.
Між тим, на підтвердження цих обставини ОСОБА_3 будь-яких доказів не подала.
Разом з тим, як вбачається з наказу (витягу) від 14.12.2006 р. № 263/ОС-16 голови комісії з ліквідації Державної пенітенціарної служби України о/п ОСОБА_5 та трудової книжки ОСОБА_2, останнього було звільнено зі служби у Державній кримінально-виконавчій службі в Україні 19.12.2016 р., на даний час він не працевлаштований (а. с. 82, 83 85).
ОСОБА_2 є інвалідом ІІІ групи, що підтверджується довідкою від 12.04.2018 р. до акта огляду медико-соціальною експертною комісією (а. с. 99).
За період з 01.01.2018 р. по 31.12.2018 р. ОСОБА_2 отримав пенсію по інвалідності у розмірі 57 326,64 грн., з якої сплатив 16 269,10 грн. аліментів, що підтверджується довідкою № 190 від 09.01.2019 р. Управління пенсійного забезпечення військовослужбовців та деяких інших категорій громадян ОСОБА_6 управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області (а. с. 56).
Доказів, які б вказували на те, що ОСОБА_2, окрім пенсії по інвалідності, отримує інші доходи, ОСОБА_3 не подала.
Таким чином у 2018 р. ОСОБА_2 отримував у власність у середньому 3 421,46 грн. на місяць.
На утриманні ОСОБА_2 перебуває дочка ОСОБА_4, яка народилась 16.01.2012 р. (а. с. 61, 62, 63) що підтверджується фіскальними чеками про перерахування у 2017 2018 рр. грошових котів ні ім'я матері дитини (а. с. 64 67), у середньому близько 1 000,00 грн. на місяць.
ОСОБА_2 18.08.2018 р. одружився з ОСОБА_7, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії І-ЕЛ № 132399 від 18.08.2018 р. (а. с. 93), яка є вагітною, термін вагітності станом на 05.02.2019 р. 9-10 тижнів, що підтверджується довідкою від 05.02.2019 р. № 385/26 Комунального некомерційного підприємства "Консультативно-діагностичний центр" Голосіївського району м. Києва (а. с. 101), а відтак ОСОБА_7 найближчим часом потребуватиме утримання з боку ОСОБА_2.
З документів щодо стану здоров'я ОСОБА_2 (епікризів, складених у 2018 2019 рр.) випливає, що він потребує лікування (а. с. 86 88), у січні лютому 2019 р. ним було витрачено на придбання ліків та необхідних для лікування речей більше 1 500,00 грн., що підтверджується фіскальними чеками (а. с. 89 91).
Враховуючи викладене, Суд приходить до висновку, ОСОБА_2 не може надавати матеріальну допомогу ОСОБА_3, а відтак у задоволенні її позову необхідно відмовити.
Керуючись статтями 141, 258, 259, 263 265 Цивільного процесуального кодексу України,
У задоволенні позову ОСОБА_1 (Житомирська область, м. Бердичів, вул. Суворова, 37, РНОКПП НОМЕР_1) до ОСОБА_2 (АДРЕСА_1, РНОКПП НОМЕР_2) про стягнення аліментів на утримання повнолітньої дочки, яка навчається, відмовити.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення суду, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом тридцяти днів з дня його проголошення у письмовій формі до Житомирського апеляційного суду через Бердичівський міськрайонний суд Житомирської області.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя В.В. Корбут

Повне рішення складено 18.03.2019 р.