ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/7684/19 Справа № 210/1877/18 Суддя у 1-й інстанції - Хлистуненко О. В. Суддя у 2-й інстанції - Барильська А. П.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 жовтня 2019 року м.Кривий Ріг

Дніпровський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - судді: Барильської А.П.,

суддів: Бондар Я.М., Зубакової В.П.

сторони:

позивач: ОСОБА_1

відповідач: ОСОБА_2

розглянувши у спрощеному позовному провадженні у порядку ч. 13 ст. 7, ч. 1 ст. 369 ЦПК України без повідомлення учасників справи, за наявними у справі матеріалами, апеляційну скаргу ОСОБА_2 на рішення Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 12 червня 2019 року, яке постановлено суддею Хлистуненко О.В. у місті Кривому Розі Дніпропетровської області,відомостей щодо складання повного тексту рішення матеріали справи не містять, -

В С Т А Н О В И В:

В квітні 2018 року ОСОБА_1 звернулась з позовом до ОСОБА_2 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди. В обґрунтування позову позивач посилалась на те, що 19.12.2017 року близько 14 год. 45 хв. на подвір`ї житлового будинку АДРЕСА_1 собаки потенційно небезпечної породи ротвейлер, які належать відповідачу ОСОБА_2 , накинулися на неї, внаслідок чого кобель породи «Ротвейлер» за кличкою «ІНФОРМАЦІЯ_1» вкусив її за ліве передпліччя та ліве стегно, заподіявши шкоду її фізичному та моральному здоров`ю. Позивачзателефонувала своєму чоловікові - ОСОБА_3 , та повідомила про факт нападу на неї собак, який невідкладно викликав «швидку допомогу». Після чого її було доставлено до травматологічного відділення КЗ «Криворізька міська лікарня №1», де вона перебувала на стаціонарному лікуванні з 19.12.2017 року до 29.12.2017 року, заключний клінічний діагноз: основний: Обширні укушено-рвані рани лівого передпліччя, лівого стегна. 29.01.2018 року було проведено судово-медичне обстеження, яким встановлено, що ушкодження відносяться до середнього ступеня тяжкості тілесних ушкоджень за ознакою тривалого розладу здоров`я, більше 21 доби. 09.02.2018 року позивачу було поставлено діагноз - посттравматична нейропатія ліктьового нерва ліворуч з помірним порушенням функції кисті. Крім того, позивач вимушена була звернутися за консультацією до лікаря-хірурга, який 14.02.2018 року, виявив у неї чисельні посттравматичні рубці лівої верхньої і лівої нижньої кінцівки та надав рекомендації щодо подальшого лікування та повторного огляду через 3 місяці, та вирішення питання щодо можливої корекції рубців. Відповідач спочатку погодилась врегулювати мирним шляхом в досудовому порядку вказану ситуацію, зумовлену спричиненням її домашньою твариною шкоди фізичному та моральному здоров`ю позивача, про те згодом відмовилась. У зв`язку з чим 14.02.2018 року позивач звернулася до Металургійного ВП КВП ГУНП в Дніпропетровській області із заявою про кримінальне правопорушення, яка була зареєстрована в журналі обліку заяв і повідомлень про вчинені кримінальні правопорушення та інші події за №3030, однак відповідні відомості правоохоронними органами до ЄДРДР внесені не були, тому вона 01.03.2018 року повторно звернулася до Металургійного ВП КВП ГУНП в Дніпропетровській області із заявою про кримінальне правопорушення, яка була також зареєстрована в журналі обліку заяв і повідомлень про вчинені кримінальні правопорушення та інші події за №3928. 02.03.2018 року за вказаною заявою до ЄДРДР було внесено відомості про кримінальне провадження №0000441 за ч. 1 ст. 122 КК України. Загалом, на день подання позовної заяви, на лікування позивачем витрачено 20 588,00 грн. Крім того, позивачу було спричинено моральну шкоду, яка виразилася в тому, що вона дуже злякалася нападу розлючених собак, відчула почуття страху та жаху. На сьогоднішній день панічно боїться великих та не знайомих собак, оскільки на вулицях є багато домашніх та безпритульних собак, позивач часто боїться взагалі виходити з дому. Вказане спричиняє неможливість активно продовжувати її громадське життя, ходити в магазин чи на прогулянку, без почуття постійної тривоги. Також, позивач отримала болючі ушкодження, перенесла запальний процес, що в свою чергу спричинило хвилювання, депресію, безсоння від болю або страшні сновидіння, у разі якщо вдається заснути. Стан її здоров`я потребує тривалого відновлення, що спричинює негативні емоції та переживання, впливає на реалізацію намірів позивача стосовно роботи, відпочинку. Так як позивач постійно вимушена спілкуватися з лікарями, адвокатами, представниками правоохоронних органів та близькими, які задають питання про те, що трапилося, вона вимушена знову все це згадувати, що призводить до негативних емоцій і порушення стосунків з оточуючими. На тілі залишилися рубці (шрами), у зв`язку з чим позивач також постійно знаходиться у стані пригніченості. Вважає, що внаслідок таких обставин, їй спричинено моральну шкоду, яку оцінює 50000,00 грн. Тому, просила суд стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 матеріальну шкоду в розмірі 20588,00 грн. та моральну шкоду в розмірі 50000,00 грн., а також судові витрати по справі.

Рішенням Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 12 червня 2019 року позовні вимоги ОСОБА_1 - задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 , матеріальну шкоду в розмірі 8 081 гривня 21 копійка.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 , моральну шкоду в розмірі 20 000 гривень.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 , судовий збір в розмірі 704 гривні 80 копійок.

В апеляційній скарзі відповідач ОСОБА_2 , посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального й процесуального права та невідповідність висновків суду обставинам справи, просить скасувати рішення суду та ухвалити нове, яким відмовити у задоволенні позовних вимог.

Обґрунтовуючи вимоги апеляційної скарги апелянт вказує на те, що суд першої інстанції не обґрунтував зв`язок понесених позивачем витрат, відповідно до товарних чеків, і призначеним їй лікуванням.

Вважає що суд в рішенні не зазначив у чому полягає протиправність дій відповідача та які дії чи бездіяльність відповідача знаходяться у причинно - наслідковому зв`язку зі моральною шкодою, що завдана позивачу.

На думку апелянта, судом першої інстанції не враховано, що відповідачем було передано позивачу 18 517,59 грн., та факт купівлі відповідачем на прохання позивача ліків на суму 6 308,59 грн.

Звертає увагу на те, що відповідачем не було порушено вимог чинного законодавства щодо порядку утримання собак небезпечних порід, натомість знехтувавши заходами безпеки, позивач допустила грубу необережність, що і стало причиною події - нападу на неї собак, належних відповідачу.

У відзиві на апеляційну скаргу відповідача, позивач зазначає, що судом першої інстанції повно та всебічно з`ясовано обставини, що мають значення для справи, висновки, викладені у рішенні суду, відповідають обставинам справи, правильно застосовані норми матеріального права та дотримано норми процесуального права. Вважає, що наведені в апеляційній скарзі доводи висновків суду не спростовують, на законність рішення не впливають, а направлені на переоцінку доказів, які були предметом розгляду суду першої інстанції, тому просить залишити без задоволення апеляційну скаргу відповідача.

Справа розглядається без повідомлення учасників справи, в порядку ч. 13 ст. 7, ч. 1 ст. 369 ЦПК України, оскільки ціна позову менше 100 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах заявлених позовних вимог, доводів апеляційної скарги, за наявними у справі матеріалами, відзиву позивача на апеляційну скаргу відповідача, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга відповідача підлягає частковому задоволенню, з наступних підстав.

Як встановлено судом та вбачається з матеріалів справи, 19 грудня 2017 року, близько 14 годині 45 хвилин на подвір`ї житлового будинку АДРЕСА_1 собака потенційно небезпечної породи ротвейлер, яка належить ОСОБА_2 , накинулась на ОСОБА_1 , внаслідок чого кобель породи Ротвейлер за кличкою ІНФОРМАЦІЯ_1 вкусив за ліве передпліччя та ліве стегно.

З карти виїзду швидкої медичної допомоги за №397 від 19.12.2017 року та довідки №443 від 09.02.2018 року, виданих КЗ «Криворізька станція швидкої медичної допомоги» ДОР, вбачається, що ОСОБА_1 19.12.2017 року було доставлено до травматологічного відділення КЗ «Криворізька міська лікарня №1», де була проведена хірургічна обробка ран та встановлено діагноз - укушено-рвані рани лівого передпліччя, лівого стегна, та призначено подальше лікування (а.с. 10-12).

Відповідно виписки з медичної карти (амбулаторного) стаціонарного хворого №4681, виданої КЗ «Криворізька міська лікарня №1», ОСОБА_1 перебувала на стаціонарному лікуванні у період з 19.12.2017 року до 29.12.2017 року, заключний клінічний діагноз: Обширні укушено-рвані рани лівого передпліччя, лівого стегна. МКБ: Т 14.1. (а.с. 13).

Згідно висновку спеціаліста Судово-медичного експерта (обстеження) №150 (період обстеження з 29.01.2018 року по 09.02.2018 року) встановлено, що у ОСОБА_1 виявлені укушено-рвані рани лівого передпліччя та лівого стегна, посттравматичної нейропатії ліктьового нерва ліворуч з помірним порушенням функції кисті, які виникли від дії тупого твердого предмету (предметів). Характер виявлених ушкоджень при первинному обстеженні, а саме ступінь їх загоєння (синці з нечіткими контурами, скоринки саден над рівнем шкіри, дані медичних документів), свідчить, що давність їх виникнення, може відповідати строку, вказаному обстежуваною. За своїм характером виявлені ушкодження відносяться до середнього ступеня тяжкості тілесних ушкоджень за ознакою тривалого розладу здоров`я, більше 21 доби, п. 2.2.2. «Правил судово-медичного визначення ступеню тяжкості тілесних ушкоджень», затверджених МОЗ України від 17.01.1995 №6 (а.с. 14-15, 16).

Відповідно консультації в.о. завідувача нейрохірургічного відділення КЗ «Криворізька міська клінічна лікарня №2 ДОР», 09.02.2018 року ОСОБА_1 поставлено діагноз - посттравматична нейропатія ліктьового нерва ліворуч з помірним порушенням функції кисті (а.с. 19).

14.02.2018 року доцентом кафедри хірургії виявлено у ОСОБА_1 чисельні посттравматичні рубці лівої верхньої і лівої нижньої кінцівки та надано рекомендації щодо подальшого лікування та повторного огляду через 3 місяці та вирішення питання щодо можливої корекції рубців (а.с. 20).

З довідки Центральної ветеринарної лікарні №88 та листа Криворізької міжрайонної державної лабораторії Державної служби України з питань безпечності харчових продуктів та захисту споживачів за №186 вих/10-05 від 06.04.2018 року слідує, що ОСОБА_2 має собаку (кобеля) породи ротвейлер, за кличкою ІНФОРМАЦІЯ_1, 2 роки, масть чорна. 23.12.2017 року ОСОБА_2 звернулась до Криворізької міської державної лікарні ветеринарної медицини та надала собаку - кобеля породи Ротвейлер за кличкою ІНФОРМАЦІЯ_1 для карантинування у зв`язку з нанесенням ним укусів 19.12.2017 року ОСОБА_1 , цього ж дня власницею собаки надано паспорт на тварину з відміткою про щеплення проти сказу (а.с. 35, 36).

Задовольняючи частково позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що факт отримання тілесних ушкоджень позивачем внаслідок укусу собаки, яка належить ОСОБА_2 , знайшов підтвердження в ході розгляду даної справи, а тому відповідач, яка не дотрималась норм та Правил стосовно поводження з тваринами, в результаті чого внаслідок непередбачуваної та агресивної поведінки собаки, яка є джерелом підвищеної небезпеки, позивачу була заподіяна шкода, має нести відповідальність, як власниця тварини, за відшкодування позивачу цієї шкоди.

Колегія суддів погоджується з висновком суду про наявність правових підстав для відшкодування моральної шкоди, однак не погоджується з наявністю правових підстав для стягнення матеріальної шкоди, з огляду на наступне.

Відповідно до статті 1 Першого Протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. Відповідно до практики Європейського суду з прав людини під майном також розуміються майнові права.

Згідно з частинами першою та другою статті 180 ЦК України, тварини є особливим об`єктом цивільних прав, на них поширюється режим речі, а правила поводження з тваринами встановлюються законом.

Виходячи зі змісту Закону України «Про захист тварин від жорстокого поводження» власник тварини, юридична або фізична особа, яка здійснює догляд за твариною, що належить їй на праві власності або на інших підставах, що не суперечать законодавству, несе відповідальність за стан тварини та її дії, згідно з чинним законодавством.

Відповідно до положень частин п`ятої, шостої та восьмої статті 9 вказаного Закону, особа, яка супроводжує тварину, зобов`язана забезпечити безпеку оточуючих людей і тварин, а також майна від заподіяння шкоди супроводжуваною домашньою твариною; при супроводженні домашніх тварин не допускається залишати їх без нагляду.

Фізичні та юридичні особи, які утримують домашніх тварин, зобов`язані дотримуватися вимог нормативно-правових актів, санітарно-гігієнічних і ветеринарних норм та правил, а також не допускати порушень прав і законних інтересів інших фізичних і юридичних осіб та не створювати загрози безпеці людей, а також інших тварин.

Рішенням Криворізької міської ради Дніпропетровської області від 23.12.2009 №3645 затверджено Правила утримання домашніх та інших тварин і поводження з ними у м. Кривому Розі.

Пунктом 1.6. Розділу 1 Правил передбачено, що відповідальність за дії тварин несуть їх власники. Шкода, заподіяна третій особі внаслідок агресивної або непередбачуваної дії тварини, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її утримує, згідно з вимогами чинного законодавства.

Відповідно до п. 2.1. Розділу 2 Правил утримання домашніх та інших тварин у місті Кривому Розі ці Правила ґрунтується, зокрема, на таких принципах, як забезпечення безпеки життя та здоров`я людей при утриманні і поводженні з тваринами без мети заподіяння шкоди як оточуючим, так і самим тваринам; дотримання санітарно-гігієнічних та ветеринарних норм; забезпечення умов життя тварин, які відповідають їх біологічним, видовим та індивідуальним особливостям; заборони жорстоких методів умертвіння тварин, у тому числі їх отруєння; відповідальності за порушення цих Правил, жорстоке поводження з тваринами.

Згідно з п. 3.1. Розділу 3 Правил, особи, які утримують домашніх та інших тварин, зобов`язані дотримуватися вимог цих Правил, правил громадського порядку, ветеринарних норм, не допускати порушень прав і законних інтересів інших фізичних і юридичних осіб, не створювати загрози для безпеки людей; відшкодовувати фізичним та юридичним особам збитки, що нанесені тваринами, у визначеному чинним законодавством порядку.

Згідно з п. 24 додатку до Правил утримання домашніх та інших тварин і поводження з ними у м. Кривому Розі «Перелік порід собак, яких визнано потенційно небезпечними» порода «Ротвейлер» відноситься до потенційно небезпечної.

Згідно ст. 22 ЦК України особа, якій завдано збитки, має право на їх відшкодування.

Відповідно до ст. 1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

У відповідності до вимог ч. 1, 2 ст. 1187 вказаного Кодексу, джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, відповідає за завдану шкоду, якщо вона не доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого.

Відповідного правового висновку щодо застосування вказаної норми права до аналогічних спірних правовідносин дійшов Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 16 травня 2018 року у справі №591/3985/15-ц, провадження №61-13889св18.

З огляду на вищезазначені положення законодавства, а також факт спричинення твариною відповідача шкоди здоров`ю позивача, через відсутність належного контролю з боку ОСОБА_2 , як особи, яка зобов`язана здійснювати такий контроль, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про наявність у позивача права на відшкодування шкоди, заподіяної твариною, яка утримується відповідачем.

Задовольняючі частково позов про відшкодування матеріальної шкоди, суд першої інстанції виходив з доведеності позовних вимог в цій частині в сумі 8 081,24 грн., однак колегія суддів не погоджується в повній мірі з висновком суду про стягнення з ОСОБА_2 на користь позивача матеріальної шкоди у розмірі 8 081,24 грн., з огляду на наступне.

Як вбачається з матеріалів справи, внаслідок укусу собакою, власником якої є відповідач, позивачем було витрачено кошти на лікування, в сумі 8 081 грн. 24 коп., що підтверджується копіями квитанцій та чеків, долучених до матеріалів справи (40-45-зворот).

Натомість відповідачем ОСОБА_2 було відшкодовано у добровільному порядку позивачу на лікування суму у розмірі 11 617 грн. 59 коп., шляхом перерахування грошових сум на її платіжну картку, що визнано позивачем та підтверджується копіями квитанцій, долучених до матеріалів справи, (70-71, 75-76,79-80).

Таким чином, витрати, які були понесені позивачем на придбання медичних засобів на суму 8 081,24 грн. були відповідачем повністю відшкодовані у добровільному порядку.

На думку колегії суддів, суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про стягнення з ОСОБА_2 на користь позивача матеріальної шкоди у розмірі 8 081,24 грн., оскільки відповідачем було відшкодовану у добровільному порядку матеріальну шкоду у розмірі 11 617 грн. 59 коп., у зв`язку з чим заслуговують на увагу доводи апеляційної скарги в частині відшкодування відповідачем матеріальної шкоди позивачу, у зв`язку з чим колегія суддів приходить до висновку про необхідність часткового задоволення апеляційної скарги та скасування рішення суду першої інстанції в частині стягнення з ОСОБА_2 на користь позивача матеріальної шкоди.

Колегія суддів погоджується з висновком суду про наявність правових підстав для стягнення з відповідача на користь ОСОБА_1 моральної шкоди 20 000 грн., виходячи з наступного.

За змістом статті 23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав.

Моральна шкода полягає: у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи.

Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб.

Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування. Моральна шкода відшкодовується одноразово, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно пункту 3 Постанови Пленуму Верховного суду України № 4 від 31 березня 1995 року «Про судову практику в справах про відшкодування моральної(немайнової) шкоди», під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Відповідно до чинного законодавства моральна шкода може полягати, зокрема: у приниженні честі, гідності, престижу або ділової репутації, моральних переживаннях у зв`язку з ушкодженням здоров`я, у порушенні права власності (в тому числі інтелектуальної), прав, наданих споживачам, інших цивільних прав, у зв`язку з незаконним перебуванням під слідством і судом, у порушенні нормальних життєвих зв`язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків.

Розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань фізичних, душевних, психічних тощо, яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат, їх тривалості, можливості відновлення тощо, та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану, добровільне - за власною ініціативою чи за зверненням потерпілого спростування інформації редакцією засобу масової інформації. При цьому, суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості.

Тобто, суд повинен з`ясувати всі доводи позивача щодо обґрунтування ним як обставин спричинення, так і розміру моральної шкоди, дослідити надані докази, оцінити їх та визначити конкретний розмір моральної шкоди, зважаючи на засади верховенства права, вимоги розумності, виваженості і справедливості.

Матеріали справи свідчать про те, що позивач зазнала душевних страждань через укуси собаки, що належить відповідачу та необхідність в подальшому відвідувати лікарів, внаслідок чого має право на відшкодування моральної шкоди.

На думку колегії суддів, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку щодо розміру моральної шкоди, завданої позивачу, який підлягає стягненню з ОСОБА_2 , виходячи з характеру та глибини її фізичних та душевних страждань, їх інтенсивності та довготривалості, завданих тілесних ушкоджень, стан здоров`я позивача, втрату у зв`язку з цим життєвих зв`язків та вимушених змін у житті, необхідністю лікування, з урахуванням вимог розумності та справедливості.

Не заслуговують на увагу доводи апеляційної скарги, що суд в рішенні не зазначив у чому полягає протиправність дій відповідача та які дії чи бездіяльність відповідача знаходяться у причинно - наслідковому зв`язку зі моральною шкодою, що завдана позивачу, оскільки головною особливістю відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки, є те, що володільця небезпечного об`єкта буде зобов`язано відшкодувати шкоду незалежно від вини цієї особи. Перед потерпілим несуть однаковий обов`язок відшкодувати завдану шкоду як винні, так і невинні володільці об`єктів, діяльність з якими є джерелом підвищеної небезпеки.

У зв`язку з нападом собак позивач дуже перелякалася, отримала множинні укуси, переживала біль, вимушена була проходити тривале лікування, у неї погіршився стан здоров`я, а тому керуючись принципами розумності та справедливості, суд обґрунтовано стягнув з відповідача на користь позивача моральну шкоду у розмірі 20 000 грн. та вказана сума моральної шкоди реально відображає характер, глибину та тривалість душевних, емоційних та моральних страждань, які перенесла позивач в результаті нападу на неї та укусів собак.

Пунктом 1.6. Розділу 1 Правил утримання домашніх та інших тварин і поводження з ними у м. Кривому Розі передбачено, що відповідальність за дії тварин несуть їх власники. Шкода, заподіяна третій особі внаслідок агресивної або непередбачуваної дії тварини, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її утримує, згідно з вимогами чинного законодавства, тому саме на відповідача покладено обов`язок відшкодування шкоди позивачу, якій заподіяна така шкода.

Доводи апеляційної скарги про те, що відповідачем не було порушено вимог чинного законодавства щодо порядку утримання собак небезпечних порід, натомість знехтувавши заходами безпеки, позивач допустила грубу необережність, що і стало причиною події - нападу на неї собак, належних відповідачці є безпідставними та зводяться до можливості уникнути відповідальності за спричинення позивачу шкоди, адже матеріалами справи встановлено, що собака, яка належить відповідачу покусала позивача, що має причинний зв`язок з обставинами, викладеними в позові, та поясненнями безпосередньо позивача ОСОБА_1 .

З урахуванням зазначеного, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, у зв`язку з чим рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню в частині стягнення з відповідача ОСОБА_2 на користь позивача ОСОБА_1 8 081,24 грн. в рахунок відшкодування матеріальної шкоди з підстав невірного застосування норм матеріального права, згідно ст. 376 ЦПК України, з ухваленням нового рішення по справі в цій частині про часткове задоволення позовних вимог позивачів.

В іншій частині рішення суду підлягає залишенню без змін.

Керуючись ст.ст. 367, 374, 376, 381, 382 ЦПК України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - задовольнити частково.

Рішення Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 12 червня 2019 року скасувати в частині стягнення з відповідача ОСОБА_2 на користь позивача ОСОБА_1 8 081,24 грн. в рахунок відшкодування матеріальної шкоди та ухвалити в цій частині нове рішення.

В задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення матеріальної шкоди - відмовити.

В іншій частині рішення суду залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає.

Повне судове рішення складено 15 жовтня 2019 року.

Головуючий:

Судді: