21.10.2019
Справа № 642/713/19
Провадження № 2/642/764/19
про забезпечення позову
21 жовтня 2019 року м.Харків
Ленінський районний суд м. Харкова у складі: головуючого- судді Шрамко Л.Л., з участю секретаря Тугая К.В., представника позивача ОСОБА_1 , представника відповідача- ОСОБА_2 Т ОСОБА_3 ,
розглянувши у підготовчому судовому засіданні заяву представника позивача ОСОБА_1
про забезпечення позову ОСОБА_4 до ОСОБА_5 , ОСОБА_6 про розподіл майна подружжя, визнання недійсним договору купівлі-продажу автомобіля про поділ майна,
Позивач ОСОБА_4 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_5 про поділ спільного майна подружжя, а саме автомобіля TOYOTA C-HR, державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , рік випуску 2016, придбаного 06.07.2017 на підставі договору купівлі-продажу в автосалоні ТОВ «Автоарт».
21 жовтня 2019 року представник позивача Мінкевич І. М. подала уточнену позовну заяву ОСОБА_4 до ОСОБА_5 , ОСОБА_6 про розподіл майна подружжя, визнання недійсним договору купівлі-продажу автомобіля, та заяву про забезпечення позову, а саме накладення арешту на вказаний автомобіль.
В обґрунтування заяви про забезпечення позову послалась на те, що відповідачка ОСОБА_5 провела відчуження спільного майна подружжя- вказаного автомобіля ОСОБА_6 , однак ОСОБА_5 продовжує їм користуватись та саме вона уклала договір на спостереження за автомобілем.
Зазначає, що невжиття заходів забезпечення позову може призвести до подальшого відчуження автомобіля та ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду.
Представник відповідача ОСОБА_7 заперечувала проти накладення арешту на автомобіль, однак не заперечувала проти заборони його відчуження.
Відповідно до положень ч.1 ст. 153 ЦПК України суд розглядає дану заяву у відсутності відповідача ОСОБА_6 за уточненою позовною заявою.
Суд вважає, що заява про забезпечення позову підлягає частковому задоволенню на підставі наступного.
Статтею 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод "Право на ефективний засіб юридичного захисту" встановлено, що кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.
Одним з механізмів забезпечення ефективного юридичного захисту є передбачений національним законодавством України інститут вжиття заходів до забезпечення позову.
Так, згідно п. 43 рішення ЄСПЛ по справі "Шмалько проти України" право на суд одним з аспектів якого є право на доступ, тобто право подати позов з приводу цивільно-правових питань до суду. Однак це право було б ілюзорним, якби правова система держави допускала, щоб остаточне судове рішення, яке має обов`язкову силу, не виконувалося на шкоду одній зі сторін. Таким чином, невжиття заходів забезпечення позову, може призвести до утруднення виконання рішення суду, а відтак й до порушення права особи на доступ до правосуддя, в аспекті ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.
Згідно з ч.ч.1, 2 ст.149 ЦПК України, суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених ст.150 ЦПК України заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.
Згідно п.п. 1, 2 ч.1 ст.150 ЦПК України, позов забезпечується, зокрема, накладенням арешту на майно, забороною вчиняти певні дії.
Відповідно до ч. ч. 5-7 ст.153 ЦПК України, залежно від обставин справи, суд може забезпечити позов повністю або частково. Про забезпечення позову або відмову у забезпеченні позову суд постановляє ухвалу.
Відповідно до п.4 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» № 9 від 22.12.2006, розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.
У вирішенні питання про забезпечення позову суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.
Види забезпечення позову застосовуються для того, щоб гарантувати виконання можливого рішення суду, а таке рішення може бути постановлено тільки відповідно до заявлених позовних вимог.
Цивільний процесуальний закон не зобов`язує суд при розгляді питань про забезпечення позову перевіряти обставини, які мають значення для справи, а лише запобігає ситуації, при якій може бути утруднено чи стане неможливим виконання рішення у разі задоволення позову.
Предметом судового розгляду є розподіл автомобіля, як спільного майна подружжя, та визнання недійсним договору купівлі-продажу вказаного автомобіля.
З матеріалів справи вбачається, що відповідачка ОСОБА_5 уклала договір комісії № 5676/18/013608 від 17.10.2018 з ТОВ «ТБ Слобожанщина» щодо продажу вказаного автомобіля, та 17 жовтня 2018 року автомобіль був придбаний ОСОБА_6 .
Згідно з листом Регіонального сервісного центру в Харківській області № 71/404-482 від 04.04.2019 01.11.2018 вказаний автомобіль перереєстрований на ОСОБА_6 .
Враховуючи вказані процесуальні норми та встановлені вище обставини, беручи до уваги предмет спору і зміст заявлених позовних вимог, те, що між сторонами дійсно виник спір з приводу розподілу автомобіля, позивачем оспорюється договір купівлі-продажу вказаного автомобіля, невжиття заходів забезпечення позову може утруднити або зробити неможливим виконання рішення суду у разі подальшого відчуження автомобіля, та враховуючи вимоги щодо співмірності заявлених позовних вимог з видом забезпечення позову, суд вважає необхідним клопотання задовольнити частково, заборонити відчуження вказаного автомобіля.
Керуючись ст. ст. 149-153, 157 ЦПК України, суд -
Заяву представника позивача ОСОБА_1 про забезпечення позову задовольнити частково.
В порядку забезпечення позову ОСОБА_4 (місце проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 ), до ОСОБА_5 (місце проживання: АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_3 ), ОСОБА_6 (місце проживання: АДРЕСА_3 , РНОКПП НОМЕР_4 ) про поділ майна, визнання договору купівлі-продажу автомобіля недійсним заборонити відчуження транспортного засобу - автомобіля TOYOTA C-HR, державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , ідентифікаційний VIN номер кузову НОМЕР_5 , код моделі NGХ50L-AHXNXX (16 НОМЕР_6 , рік випуску 2016, який належить ОСОБА_6 .
В інший частині клопотання відмовити.
Ухвала може бути оскаржена до Харківського апеляційного суду через Ленінський районний суд м. Харкова протягом 15 днів з дня отримання копії ухвали.

Ухвала про забезпечення позову виконується негайно в порядку, встановленому для виконання рішень, оскарження ухвали не зупиняє її виконання.

Суддя Л.Л. Шрамко