ХЕРСОНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Номер справи 666/1389/16-ц Головуючий в І інстанції Майдан С.І.
Номер провадження 22ц-819/532/2019 Доповідач Полікарпова О.М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 березня 2019 року м. Херсон

Херсонський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючогоПолікарпової О.М.
суддівВоронцової Л.П.
Ігнатенко П.Я.
секретарПісоцька Т.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Херсоні апеляційну скаргу Акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» рішення Херсонського міського суду Херсонської області у складі судді Майдан С.І. від 19 листопада 2018 року у справі за позовом Публічного акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_5 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

встановив:

23 березня 2016 року Публічне акціонерне товариство Комерційний банк «Приватбанк», назву якого змінено на Акціонерне товариство Комерційний банк «Приватбанк», звернулося до суду з вказаним позовом з посиланням на те, щона підставі укладеного договору від 18 липня 2008 року відповідачка отримала кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку у розмірі 10200 гривень під 36 % річних з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. З підписанням заяви ОСОБА_5 погодилася з укладенням між сторонами договору про надання банківських послуг, з Умовами та Правилами надання банківських послуг, Правилами користування платіжною карткою, Тарифами банку. Свої зобов'язання за кредитним договором відповідачка не виконала. У позові поставлено питання про стягнення з відповідачки на користь позивача заборгованості за кредитним договором від 18 липня 2008 року станом на 29 лютого 2016 року у розмірі 36683,10 гривні, яка складається з 10182,32 гривень заборгованості за кредитом, 22665,87 гривень заборгованості по процентам за користування кредитом, 1850 гривень заборгованості по сплаті пені та комісії, 250 гривень штрафу у фіксованій частині та 1734,91 гривень штрафу у процентній складовій, у відшкодування витрат по сплаті судового збору просило стягнути 1378 гривень.

Рішенням Херсонського міського суду Херсонської області від 19 листопада 2018 року у задоволенні позовних вимог відмовлено з підстави пропуску позивачем строку позовної давності.

В апеляційній скарзі Акціонерного товариства Комерційного банку «Приватбанк» з посиланням на незаконність та необґрунтованість рішення суду поставлено питання про його скасування та ухвалення нового рішення про задоволення позову в повному обсязі з підстав, що у ньому зазначені. В обґрунтування скарги зазначено, що відповідачем була перевипущена кредитна картка № НОМЕР_2 на нову № НОМЕР_1, термін дії картки № НОМЕР_1 встановлено до 03/2016 року, а тому позивач звернувся до суду у квітні 2016 року у межах строків загальної позовної давності у три роки, однак вирішуючи питання про застосування позовної давності, суд першої інстанції не визначився з початком її перебігу, оскільки без установлення обставин щодо обов'язку відповідачем погашення кредиту у повному розмірі, не пізніше останнього місяця, указаного на платіжній картці, неможливо визначити початок перебігу позовної давності відповідно до ст. 253 ЦК України та його переривання, а від вирішення питання про сплив позовної давності до основної вимоги залежить і вирішення питання про сплив такої і до додаткових вимог, у порушення ст. ст. 263, 264 ЦПК України суд першої інстанції вищезазначених вимог законодавства не врахував, не визначився із характером спірних правовідносин та помилково відмовив у задоволенні позовних вимог.

У письмовому відзиві на апеляційну скаргу ОСОБА_6, який діє в інтересах ОСОБА_5 доводи апелянта не визнає, вважаючи рішення суду законним та обґрунтованим. Просить відмовити в задоволенні апеляційної скарги та залишити рішення суду першої інстанції без змін, оскільки ОСОБА_5 не отримувала платіжну картку № НОМЕР_1 строком дії до 03/16 року та не вносила по даному картковому рахунку грошові кошти. Окрім цього, у разі закінчення строку дії кредитної лінії для продовження кредитних відносин між банком та клієнтом, що виникли внаслідок видачі попередньої кредитної картки, має переукладатися кредитний договір на таких самих умовах, на яких він був укладений, з видачею нової платіжної картки під підпис позичальника про її отримання. Позивачем не було надано жодного доказу на підтвердження отримання ОСОБА_7 кредитної картки «Кредитка «Універсальна», картковий рахунок № НОМЕР_1, а саме документів за її підписом про отримання, доказів на підтвердження продовження (пролонгації) строку дії платіжної картки від 18 липня 2008 року та існування правовідносин між сторонами відповідно до договору від 18 липня 2018 року станом на дату звернення з позовом до суду. Відповідачка до березня 2012 року фактично використовувала кредитну картку «Кредитка «Універсальна», картковий рахунок № НОМЕР_2, що вбачається з руху грошових коштів по рахунку, з квітня 2012 року даною карткою не користувалася, відомості про використання нової кредитної картки відсутні, окрім нарахування відсотків за користування кредитним лімітом, штрафів та інше. Роздруківка позивачем фото ОСОБА_7 з невідомою банківською карткою не може бути доказом у справі, так як відсутні будь-які докази підпису позичальника про її отримання, відомості про обраний відповідачкою вид картки, не заповнена графа щодо обраного нею кредитного ліміту, відсутній підпис про отримання нею пам'ятки клієнта, яка містить тарифи та відомості про картку. Зазначає, що не можна ототожнювати платіжні картки № НОМЕР_2 та № НОМЕР_1 як такі, що видані в межах дії одного й того ж кредитного договору, на підставі недопустимих доказів без врахування змісту Положення про порядок емісії платіжних карток і здійснення операцій з їх застосуванням. Позивач не надав до суду первинних бухгалтерських документів щодо видачі кредиту та здійснення часткового погашення (платіжні доручення, меморіальні ордери, розписки, чеки), а з часу здійснення останнього платежу за кредитом 23 березня 2012 року в розмірі 750 гривень до моменту звернення до суду з позовом 30 березня 2016 року сплинуло більше ніж три роки, оскільки за твердженням позивача відповідачка уклала кредитний договір 18 липня 2008 року, а строк дії кредитної картки сплинув у березні 2012 року.

Заслухавши доповідача, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Відмовляючи Банку у задоволенні позову про стягнення заборгованості за кредитним договором, суд першої інстанції виходив з того, що позивачем не було надано належних та допустимих доказів отримання відповідачкою нової банківської картки за № НОМЕР_1 зі строком дії до 03/16 року та пропущено строк позовної давності звернення з позовом до суду за захистом порушеного права.

При цьому суд зазначив, що відлік строку позовної давності у даних відносинах починається з дня останнього платежу здійсненого відповідачкою.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції, враховуючи наступне.

З матеріалів справи вбачається, що 18 липня 2008 року ОСОБА_5 було подано заяву, за якою вона була ознайомлена та погодилася з умовами та правилами надання банківських послуг та тарифами банку, на підставі неї отримала кредит у розмірі 1800 гривень у вигляді встановлення кредитного ліміту на платіжну картку № НОМЕР_2 під 36 % річних, за умовами Тарифів кожна використана сума кредиту повинна бути погашена до 25 числа місяця, наступного за датою виникнення заборгованості, у розмірі 7% від розміру заборгованості, але не менше 50 гривень та не більше залишку заборгованості, відповідно до довідки позивача про зміну умов кредитування та обслуговування кредитної картки ОСОБА_5 (картрахунок НОМЕР_2 від 11 березня 2018 року) кредитний ліміт відповідачки було збільшено до 10190 гривень (а.с. 101), за розрахунком позивача заборгованість відповідачки за кредитним договором від 18 липня 2008 року складає 36683,10 гривні із вказаними у позові складовими, відповідно до довідки позивача відповідачці 18 липня 2008 року було надано кредитну картку № НОМЕР_2 із терміном дії до 03/12 року та 14 червня 2012 року кредитну картку № НОМЕР_1 із терміном дії до 03/16, відповідно до витягу із статуту від 15 червня 2018 року правонаступником Публічного акціонерного товариства Комерційного банку «Приватбанк» є Акціонерне товариство Комерційний банк «Приватбанк», представником відповідачки до суду було подано заяву про застосування строку позовної давності.

Між сторонами у справі виникли правовідносини, врегульовані заявою, Умовами та Правилами надання банківських послуг в Приватбанку, Тарифами банку, ст. ст. 1046, 1049, 1050, 1054 ЦК України, за якими позивач надав відповідачці грошові кошти (кредит), а вона зобов'язалася повернути кредит та сплатити проценти.

Відповідно до ст. ст. 526, 629 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, договір є обов'язковим для виконання сторонами.

За ст. ст. 549, 611 ЦК України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема обов'язок сплати неустойки.

За положеннями ст. ст. 256-258, 261, 266-267 ЦК України загальна позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу, він становить три роки, до вимог про стягнення неустойки такий строк становить один рік, перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила, початок перебігу позовної давності співпадає з моментом виникнення у зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд, зі спливом позовної давності до основної вимоги вважається, що позовна давність спливла і до додаткової вимоги (стягнення неустойки, накладення стягнення на заставлене майно тощо), позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення, сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові.

Ст. 253 цього Кодексу встановлено, що перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов'язано його початок, у даному випадку відповідачка мала обов'язок сплачувати в погашення кредиту та процентів періодичні платежі, отже строк позовної давності належить обраховувати щодо кожного з платежів, за ст. 264 перебіг позовної давності переривається вчиненням особою дії, що свідчить про визнання нею свого боргу або іншого обов'язку, після переривання перебіг позовної давності починається заново, час, що минув до переривання перебігу позовної давності, до нового строку не зараховується.

Як вбачається з виписки по рахунку відповідачка неодноразово знімала та вносила грошові кошти на картковий рахунок № НОМЕР_2, останній платіж в погашення заборгованості на суму 700 гривень нею було здійснено 24 травня 2012 року, чим зменшено розмір поточної заборгованості до 4151,60 гривні, отже з останньої дати строк позовної давності перервався та почався заново і сплив 25 травня 2015 року, з позовом до суду позивач звернувся з пропуском зазначеного строку 23 березня 2016 року, що є підставою для відмови у задоволенні позовних вимог.

Твердження позивача в апеляційній скарзі про те, що відповідачем була перевипущена кредитна карта № НОМЕР_2 на нову № НОМЕР_1 не може бути враховано судом апеляційної інстанції, оскільки ОСОБА_5 наведену обставину заперечує, звернення її з відповідною заявою матеріали справи не містять.

Таким чином, у разі закінчення строку дії кредитної лінії для продовження кредитних відносин між банком та клієнтом, що виникли внаслідок видачі попередньої кредитної картки, має переукладатися кредитний договір на таких самих умовах, на яких він був укладений, з видачею нової платіжної картки під підпис позичальника про її отримання.

За таких обставин колегія суддів погоджується із висновками суду першої інстанції про недоведеність позивачем обставин перевипуску кредитної платіжної картки із видючою кредитної картки № НОМЕР_1.

Окрім цього, суд першої інстанції в своєму рішенні правильно послався на те, що з наданої позивачем копії фотокартки неможливо встановити ані номер картки, ані строк її дії.

Отже, доводи апеляційної скарги не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального чи процесуального права, які призвели або могли призвести до неправильного вирішення справи.

З урахуванням наведеного колегія суддів вважає, що рішення суду ухвалено з додержанням вимог закону і підстав для його скасування не вбачається.

Керуючись ст. ст. 367, 374, 375, 381 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» залишити без задоволення.

Рішення Херсонського міського суду Херсонської області від 19 листопада 2018 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення до Верховного Суду шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Повний текст постанови буде виготовлено 19 березня 2019 року.

Головуючий _ _ _ _ _ _ _ _ _ _ _ _ _ _ _ О.М. Полікарпова

Судді: _ _ _ _ _ _ _ _ _ _ _ _ _ _ _ Л.П. Воронцова

_ _ _ _ _ _ _ _ _ _ _ _ _ _ _ П.Я. Ігнатенко