Справа № 2-226/2012 Головуючий у 1 інстанції: Борняк Р.О.
Провадження № 22-ц/811/332/19 Доповідач в 2-й інстанції: Левик Я. А.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 березня 2019 року колегія суддів судової палати у цивільних справах Львівського апеляційного суду в складі:

головуючого-судді: Левика Я.А.,

суддів: Струс Л.Б., Шандри М.М.,

секретар: Бадівська О.О.,

за участі в судовому засіданні Приватного виконавця ВО Львівської області Маковецького З.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Львові цивільну справу за апеляційною скаргоюОСОБА_3 на ухвалу Перемишлянського районного суду Львівської області в складі судді Борняка Р.О. від 24 вересня 2018 року у справі за поданням приватного виконавця виконавчого округу Львівської області Маковецького З.В. про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України боржника ОСОБА_3, -

в с т а н о в и л а :

ухвалою Перемишлянського районного суду Львівської області від 24 вересня 2018 року подання приватного виконавця виконавчого округу Львівської області Маковецького З.В. про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України боржника ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, паспорт громадянина України для виїзду за кордон НОМЕР_1, місце реєстрації АДРЕСА_1 у праві виїзду за межі України до виконання ним зобов'язань, що покладені на нього рішенням Перемишлянського районного суду Львівської області по справі №2-226/2012, згідно з виконавчим листом від 28.12.2015 року, про стягнення боргу на користь ОСОБА_4 в сумі 399500,00 грн. боргу та 1700,00 грн. судових витрат - задоволено.Тимчасово обмежено у праві виїзду за межі України боржника ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, паспорт громадянина України для виїзду за кордон НОМЕР_1, місце реєстрації АДРЕСА_1 до виконання покладених на нього зобов`язань, згідно виконавчого листа Перемишлянського районного суду від 28.12.2015 року.

Вказану ухвалу оскаржив ОСОБА_3

В апеляційній скарзі просить ухвалу скасувати та постановити постанову, якою у задоволенні подання приватного виконавця відмовити. Зазначає, що жодних викликів до приватного виконавця він не отримував та про те, що таке виконавче провадження знаходиться у приватного виконавця Маковецького З.В. йому стало відомо з оскаржуваної ухвали. Вказує на те, що жодного майна та жодних коштів, які є у його власності він не скриває, що підтверджується тим, що приватним виконавцем Маковецьким З.В. було проведено списання з його рахунку власних коштів в розмірі 803,34 грн. для погашення заборгованості. Крім цього, зазначає, що приватним виконавцем не проводиться реалізації майна, яке є в його власності, а саме акції ВАТ «Бродирембуд» у кількості 70523 штук, якими можна було б погасити усю заборгованість. Також зазначає, що приватним виконавцем не скеровувались запити до ВАТ «Бродирембуд» щодо отримання інформації про належні йому акції, хоча стягувачу ОСОБА_4, а також її представнику ОСОБА_5 відомо, що апелянт володіє акціями. Крім цього, вказує на те, що листом Головного центру обробки спеціальної інформації про виїзди за межі України ОСОБА_3 чітко підтверджено, що боржник не має наміру ухилитися від виконання боргового зобов'язання, адже усі виїзди були зосереджені на пошук роботи для швидкого погашення боргового зобов'язання та виїзди були короткотермінові. Звертає увагу на те, що приватним виконавцем не наведено жодних обґрунтованих доводів, що вказували б на ті неправомірні дії чи бездіяльність боржника, які могли б свідчити про його ухилення від виконання рішення суду.

В судове засідання окрім приватного виконавця, решта учасники справи (їх представники) не з'явилися, однак суд вважав за можливе проводити розгляд справи за її відсутності, зважаючи на те, що інші учасники справи повідомлялись про час та місце судового розгляду належним чином, обґрунтованих клопотань про відкладення розгляду справи від них до суду не надходило, доказів поважності причин неявки (неявки представників) суду представлено не було, зважаючи на вимоги ч.2 ст. 372 ЦПК України, а також те, що позиція, зокрема, апелянта викладена у апеляційній скарзі із додаванням ряду додаткових документів.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення приватного виконавця в заперечення скарги, дослідивши матеріали справи в межах доводів подання, апеляційної скарги, відзиву на апеляційну скаргу, а також усних пояснень приватного виконавця в суді апеляційної інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає до задоволення з таких підстав.

Так, як вбачається із змісту оскаржуваної ухвали, суд першої інстанції, посилаючись, зокрема, на ст. 441, ч.2 ст. 247, ч.1 ст. 18 ЦПК України, ст. 33 Конституції України, ст. 2 Протоколу № 4 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ст. 12 Міжнародного пакту про громадянські та політичні права, ч. 2 ст. 13 Закону України «Про судоустрій і статус суддів», п. 5 ч. 1, ч. 2 ст. 6 Закону України «Про порядок виїзду і в`їзду в Україну громадян України» та задовольняючи подання приватного виконавця, - виходив з того, що в провадженні приватного виконавця виконавчого округу Львівської області Маковецького З.В. на виконанні знаходиться зведене виконавче провадження № 57006857 з виконання виконавчих листів Перемишлянського районного суду про стягнення з боржника - ОСОБА_3, жителя с.Коросно Перемишлянського району на користь ОСОБА_4 заборгованості в сумі 399500,00 грн. та 1700,00 грн. судових витрат. Отже, боржник ОСОБА_3 умисно не виконує рішення суду про стягнення з нього заборгованості і тому є таким, що ухиляється від виконання зобов`язань, покладених на нього судовим рішенням. Також, слід зазначити, що приватним виконавцем проведено достатньо заходів для примусового виконання рішення, передбачених Законом України "Про виконавче провадження", а саме: скеровано запити щодо перевірки майнового стану боржника, винесено постанови про арешт та розшук майна боржника, а також неодноразово скеровувались виклики щодо явки боржника ОСОБА_3 до приватного виконавця для надання пояснень щодо причин невиконання рішення суду. Таким чином, наявність у боржника ОСОБА_3 невиконаних зобов`язань, покладених на нього судовим рішенням, умисне не виконання рішення суду, є підставою для обмеження його у праві виїзду за кордон (за межі України). За таких обставин, суд вважав, що подання приватного виконавця є обґрунтованим та підтверджено доказами необхідності застосування до боржника ОСОБА_3 тимчасового обмеження у виїзді за межі України, у зв'язку із чим є правові підстави для тимчасового обмеження боржника ОСОБА_3 у праві виїзду за межі України, а тому подання слід задовольнити.

Колегія суддів вважає, що такі висновки суду першої інстанції зроблені без повного та всебічного з'ясування всіх обставин, що мають значення та обставинам, що мають значення та вимогам закону не відповідають.

Приватний виконавець виконавчого округу Львівської області Маковецький З.В. звернувся до суду із поданням, у якому просив суд тимчасово обмежити ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_3, жителя с.Коросно Перемишлянського району Львівської області у праві виїзду за кордон без вилучення паспорта громадянина України, шляхом заборони перетинати державний кордон України до виконання покладених на нього зобов`язань, згідно зазначеного виконавчого листа.

В поданні покликався на те, що на виконанні у приватного виконавця виконавчого округу Львівської області Маковецького З.В. знаходиться зведене виконавче провадження № 57006857 про стягнення з боржника - ОСОБА_3, жителя с.Коросно Перемишлянського району на користь ОСОБА_4 заборгованості в сумі 399500,00 грн. та 1700,00 грн. судових витрат. 14.08.2018р. приватним виконавцем виконавчого округу Львівської області Маковецьким З.В. винесено постанову про відкриття виконавчого провадження, та її копії надіслана боржнику, рекомендованим листом. Приватним виконавцем виконавчого округу Львівської області Маковецьким З.В. вжито заходи примусового виконання рішення суду, що підтверджують повноту вчинення виконавчих дій. Під час виконання рішення суду виконавцем скеровано запити щодо перевірки майнового стану боржника, винесено постанови про арешт та розшук майна боржника. Також, виконавцем, на адресу боржника надсилались виклики щодо явки до виконавця для надання пояснень щодо причин невиконання рішення суду, однак боржник ОСОБА_3 на виклики не з`явився, про причини неявки не повідомив виконавця. Враховуючи викладене зазначає, що рішення суду до теперішнього часу не виконано, а боржник ухиляється від його виконання, не вживає заходів щодо виконання рішення за рахунок належного йому майна і доходів.

Відповідно до ст. 441 ЦПК України, тимчасове обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України може бути застосоване судом як захід забезпечення виконання судового рішення або рішення інших органів (посадових осіб), що підлягає примусовому виконанню в порядку, встановленому законом. Тимчасове обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України застосовується в порядку, визначеному цим Кодексом для забезпечення позову, із особливостями, визначеними цією статтею. Суд може постановити ухвалу про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України фізичної особи, яка є боржником за невиконаним нею судовим рішенням або рішенням інших органів (посадових осіб), якщо така особа ухиляється від виконання зобов'язань, покладених на неї відповідним рішенням, на строк до виконання зобов'язань за рішенням, що виконується у виконавчому провадженні. Ухвала про тимчасове обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України може бути постановлена судом за місцем виконання відповідного рішення за поданням державного або приватного виконавця. Суд негайно розглядає таке подання без повідомлення сторін та інших заінтересованих осіб за участю державного (приватного) виконавця. . Суд може скасувати тимчасове обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України за вмотивованою заявою боржника. Суд розглядає заяву про скасування тимчасового обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України у десятиденний строк з дня її надходження у судовому засіданні з повідомленням сторін та інших заінтересованих осіб за обов'язкової участі державного (приватного) виконавця. За результатами розгляду заяви про скасування тимчасового обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України постановляється ухвала, яка може бути оскаржена. Відмова у скасуванні тимчасового обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України не перешкоджає повторному зверненню з такою самою заявою у разі виникнення нових обставин, що обґрунтовують необхідність скасування тимчасового обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України.

Відповідно до ст. 33 Конституції України кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, гарантується свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишати територію України, за винятком обмежень, які встановлюються законом. Громадянин України не може бути позбавленим права в будь-який час повернутись в Україну.

Так, згідно ст. 2 протоколу №4 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен, хто законно перебуває на території будь-якої держави, має право вільно пересуватися і вільно вибирати місце проживання в межах цієї території. Кожен є вільним залишати будь-яку країну, включно зі своєю власною. На здійснення цих прав не можуть бути встановлені жодні обмеження, крім тих, що передбачені законом і є необхідними в демократичному суспільстві в інтересах національної чи громадської безпеки, для підтримання публічного порядку, запобігання злочину, для захисту здоров'я чи моралі або з метою захисту прав і свобод інших осіб. Права, викладені в пункті 1, також можуть у певних місцевостях підлягати обмеженням, що встановлені згідно із законом і виправдані суспільними інтересами в демократичному суспільстві.

Згідно ст. 313 ЦК України фізична особа має право на свободу пересування. Фізична особа, яка досягла чотирнадцяти років, має право на вільне самостійне пересування по території України і на вибір місця перебування. Фізична особа, яка не досягла чотирнадцяти років, має право пересуватися по території України лише за згодою батьків (усиновлювачів), опікунів та в їхньому супроводі або в супроводі осіб, які уповноважені ними. Фізична особа, яка є громадянином України, має право на безперешкодне повернення в Україну. Фізична особа, яка досягла шістнадцяти років, має право на вільний самостійний виїзд за межі України. Фізична особа, яка не досягла шістнадцяти років, має право на виїзд за межі України лише за згодою батьків (усиновлювачів), піклувальників та в їхньому супроводі або в супроводі осіб, які уповноважені ними, крім випадків, передбачених законом.Фізична особа може бути обмежена у здійсненні права на пересування лише у випадках, встановлених законом. Фізична особа не може бути видворена з обраного нею місця перебування, доступ до якого не заборонений законом. Законом можуть бути встановлені особливі правила доступу на окремі території, якщо цього потребують інтереси державної безпеки, охорони громадського порядку, життя та здоров'я людей.

Згідно ст. 6 Закону України «Про порядок виїзду з України та в'їзд в Україну громадян України», право громадянина України на виїзд з України може бути тимчасово обмежено у випадках, коли:

1) він обізнаний з відомостями, які становлять державну таємницю, - до закінчення терміну, встановленого статтею 12 цього Закону;

3) стосовно нього у порядку, передбаченому кримінальним процесуальним законодавством, застосовано запобіжний захід, за умовами якого йому заборонено виїжджати за кордон, - до закінчення кримінального провадження або скасування відповідних обмежень;

4) він засуджений за вчинення кримінального правопорушення - до відбуття покарання або звільнення від покарання;

5) він ухиляється від виконання зобов'язань, покладених на нього судовим рішенням або рішенням інших органів (посадових осіб), що підлягає примусовому виконанню в порядку, встановленому законом, - до виконання зобов'язань або сплати заборгованості зі сплати аліментів;

9) він перебуває під адміністративним наглядом Національної поліції - до припинення нагляду.

Тимчасове обмеження права громадянина України на виїзд з України у випадках, передбачених частинами першою та шостою цієї статті, запроваджується в порядку, передбаченому законодавством. У разі запровадження такого обмеження орган, що його запровадив, в одноденний строк повідомляє про це громадянина України, стосовно якого запроваджено обмеження, та центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері охорони державного кордону.

У разі накладення на громадянина адміністративного стягнення за вчинення правопорушення, передбаченого частиною сьомою статті 184 Кодексу України про адміністративні правопорушення ( 80731-10 ), йому тимчасово обмежується право на виїзд з України з дитиною строком на один рік з дня накладення адміністративного стягнення, крім випадку, коли є нотаріально посвідчена згода на виїзд дитини другого з батьків.

Враховуючи вказані вимоги закону для задоволення подання приватного виконавця про здійснення згаданого тимчасового обмеження конституційних прав громадянина України, які також гарантовані Конвенцією про захист прав людини та основоположних свобод повинні бути достатньо вагомі підстави, які свідчили б про необхідність застосування такого заходу, насамперед в інтересах забезпечення виконання судового рішення. Такими, зокрема, можна вважати встановлення факту свідомого ухилення боржника фізичної особи чи керівника боржника юридичної особи від виконання судового рішення, вчинення дій, що свідчили б про намагання шляхом виїзду за межі України ухилитись від виконання рішення суду, тощо.

Крім цього, згідно ч. 5 ст. 19 Закону України «Про виконавче провадження» (в редакції на час звернення із поданням) боржник зобов'язаний: 1) утримуватися від вчинення дій, що унеможливлюють чи ускладнюють виконання рішення; 2) допускати в установленому законом порядку виконавця до житла та іншого володіння, приміщень і сховищ, що належать йому або якими він користується, для проведення виконавчих дій; 3) за рішеннями майнового характеру подати виконавцю протягом п'яти робочих днів з дня відкриття виконавчого провадження декларацію про доходи та майно боржника, зокрема про майно, яким він володіє спільно з іншими особами, про рахунки у банках чи інших фінансових установах, про майно, що перебуває в заставі (іпотеці) або в інших осіб, чи про кошти та майно, належні йому від інших осіб, за формою, встановленою Міністерством юстиції України; 4) повідомити виконавцю про зміну відомостей, зазначених у декларації про доходи та майно боржника, не пізніше наступного робочого дня з дня виникнення відповідної обставини; 5) своєчасно з'являтися на вимогу виконавця; 6) надавати пояснення за фактами невиконання рішень або законних вимог виконавця чи іншого порушення вимог законодавства про виконавче провадження.

У зв'язку із цим про ухилення боржника від виконання покладених на нього рішенням обов'язків у виконавчому провадженні може, зокрема, свідчити невиконання ним своїх обов'язків, передбачених ч. 5 ст. 19 згаданого Закону України «Про виконавче провадження», зокрема, утримання від вчинення дій, які унеможливлюють чи ускладнюють виконання рішення; надання достовірних відомостей про свої доходи та майно, у тому числі про майно, яким він володіє спільно з іншими особами, про рахунки у банках чи інших фінансових установах; своєчасна явка за викликом державного виконавця; надання пояснень за фактами невиконання рішень або законних вимог виконавця чи іншого порушення вимог законодавства про виконавче провадження, тощо.

Однак, як вбачається із матеріалів справи, доводи приватного виконавця, що вказують на неправомірні дії та бездіяльність боржника, що могли б свідчити про його ухилення від виконання рішення суду не слід вважати обґрунтованими.

Так, дійсно приватним виконавцем у відповідності до вимог закону відкрито виконавче провадження, вчинено ряд дій на виконання судового рішення, про яке йшлося, однак підстав вважати, що боржник ухиляється від виконання судового рішення, що могло б бути підставою для тимчасового обмеження його у праві виїзду за межі України немає з врахуванням такого.

Так, відповідно до ст. 28 Закону України «Про виконавче провадження» станом на час відкриття виконавчого провадження:

Копії постанов виконавця та інші документи виконавчого провадження (далі - документи виконавчого провадження) доводяться виконавцем до відома сторін та інших учасників виконавчого провадження, надсилаються адресатам простою кореспонденцією або доставляються кур'єром, крім постанов про відкриття виконавчого провадження, про повернення виконавчого документа стягувачу, повідомлення стягувачу про повернення виконавчого документа без прийняття до виконання, які надсилаються рекомендованим листом з повідомленням про вручення. Боржник вважається повідомленим про початок примусового виконання рішень, якщо йому надіслано постанову про відкриття виконавчого провадження за адресою, зазначеною у виконавчому документі. Документи виконавчого провадження надсилаються стягувачу та боржнику за їхніми адресами, зазначеними у виконавчому документі. У разі зміни стороною місця проживання чи перебування або місцезнаходження документи виконавчого провадження надсилаються за адресою, зазначеною у відповідній заяві сторони виконавчого провадження. Документи виконавчого провадження доводяться до відома або надсилаються адресатам не пізніше наступного робочого дня з дня їх винесення. Документи виконавчого провадження державним органам, органам місцевого самоврядування, банкам, іншим фінансовим установам, підприємствам, установам, організаціям, посадовим чи службовим особам можуть надсилатися у формі електронних документів. За умови авансування стягувачем у порядку, передбаченому цим Законом, витрат виконавчого провадження документи виконавчого провадження можуть надсилатися його учасникам рекомендованими листами. У разі якщо у виконавчому документі зазначено адреси електронної пошти стягувача та/або боржника, документи виконавчого провадження надсилаються стягувачу та/або боржнику також електронною поштою. На підставі письмової заяви учасника виконавчого провадження документи виконавчого провадження можуть надсилатися адресатам каналами факсимільного зв'язку, електронною поштою або з використанням інших засобів зв'язку. Документи виконавчого провадження, надіслані каналами факсимільного зв'язку, електронною поштою або з використанням інших засобів зв'язку, вважаються врученими, за наявності належного підтвердження їх одержання адресатами. Виконавець або уповноважена ним особа може особисто вручити документи виконавчого провадження сторонам, іншим учасникам виконавчого провадження, також адміністрації підприємства, установи, організації, фізичній особі - підприємцю під розписку.

Дійсно, як вбачається із матеріалів справи приватним виконавцем постанова про відкриття виконавчого провадження була надіслана боржнику за адресою вказаною у виконавчому листі, а також рекомендованим листом з повідомленням про вручення.

Однак, як знову ж вбачається із даних електронного відстеження отримання відправлень ДП «Укрпошта», рекомендований лист, який був надісланий приватним виконавцем боржнику був повернутий відправнику 20.09.2018 року як такий, що не вручений адресату (а.с. 108). Та попередні дані ДП «Укрпошта», які були долучені приватним виконавцем (а.с. 17) про вручення боржнику листа із постановою виконавчого провадження слід вважати помилковими, чого приватним виконавцем не спростовано.

Відповідно підстав вважати, що боржнику до 11.12.2018 року (коли ним, як він сам стверджує стало відомо про відкрите виконавче провадження стосовно нього) було відомо про відкриття виконавчого провадження і відповідно, він, будучи повідомлений про відкриття такого, своїх обов'язків не виконував (зокрема на виклики до приватного виконавця не з'являвся, законні вимоги приватного виконавця не виконував, пояснень не надавав, не подав декларацію про доходи та вчиняв інші дії з метою ухилення від виконання судового рішення), чим слід вважати умисно не виконував судове рішення, - немає.

Додатково слід вказати і про те, що у матеріалах справи відсутні дані про отримання боржником вимоги приватного виконавця від 31.08.2018 року №2240.

Що стосується перетинів кордону боржником, зокрема, перельотів у інші країни, то вказане мало місце до відкриття виконавчого провадження та відповідно не може свідчити про ухилення від виконання судового рішення.

Зважаючи на вказане, у матеріалах справи відсутні дані про те, що боржник ухиляється від виконання рішення суду.

Відповідно слід вважати, що оскаржувана ухвала постановлена без повного та всебічного з'ясування всіх обставин, що мають значення у справі такої категорії, встановлення яких є необхідністю при вирішенні питання про вжиття заходу обмеження прав особи, про який йдеться у поданні.

Враховуючи вказане оскаржувана ухвала суду залишатись в силі не може та підлягає скасуванню, з постановленням нової ухвали, якою у задоволенні подання приватного виконавця виконавчого округу Львівської області Маковецького З.В. про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України боржника ОСОБА_3 слід відмовити.

Вказаним слід визнати апеляційну скаргу обґрунтованою та задовольнити.

Керуючись ст.ст. 367, 368, 374 ч.1 п.2, 376 ч.1 п.1-4, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, -

п о с т а н о в и л а :

апеляційну скаргу ОСОБА_3 - задовольнити.

Ухвалу Перемишлянського районного суду Львівської області від 24 вересня 2018 року - скасувати та постановити нову ухвалу, якою у задоволенні подання приватного виконавця виконавчого округу Львівської області Маковецького З.В. про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України боржника ОСОБА_3 - відмовити.

Постанова набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Повний текст постанови складено 14 березня 2019 року.

Головуючий : Я.А. Левик

Судді: Л.Б. Струс

М.М. Шандра