УХВАЛА

15 жовтня 2019 року

м. Київ

справа №752/4838/15

провадження № 61-17797ск19

Верховний Суд у складі судді Касаційного цивільного суду Калараша А. А, розглянувши касаційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Голосіївського районного суду м. Києва від 27 серпня 2015 року та на рішення Апеляційного суду м. Києва від 07 червня 2016 року в цивільній справі за позовом Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про стягнення заборгованості,

ВСТАНОВИВ :

Рішенням Голосіївського районного суду м. Києва від 27 серпня 2015 року позовні вимоги задоволено.

Рішенням Апеляційного суду м. Києва від 07 червня 2016 року рішення Голосіївського районного суду м. Києва від 27 серпня 2015 року скасовано в частині солідарного стягнення заборгованості з ОСОБА_4 та в цій частині відмовлено у задоволенні позовних вимог до ОСОБА_4 .

У жовтні 2019 року засобами поштового зв`язку ОСОБА_1 подав до Верховного Суду касаційну скаргу на рішення Голосіївського районного суду м. Києва від 27 серпня 2015 року та на рішення Апеляційного суду м. Києва від 07 червня 2016 року, в якій просить суд скасувати оскаржувані судові рішення, застосувати наслідки спливу позовної давності та ухвалити нове судове рішення, яким відмовити у задоволенні позову.

Однак, касаційна скарга не може бути прийнята до розгляду судом, виходячи з таких підстав.

В касаційній скарзі ОСОБА_1 порушує питання про звільнення від сплати судового збору, в обґрунтування якого посилається на те, що предметом спору є заборгованість за договором про надання споживчого кредиту. Посилається на судові рішення Верховного Суду та Великої Палати Верховного Суду, в яких роз`ясненою, що позивач як споживач звільнений від сплати судового збору за подання позову, апеляційної та касаційної скарги. На підставі наведеного вважає, що суд касаційної інстанції має звільнити його від сплати судового збору, оскільки скаржник ОСОБА_1 виступає в процесуальній ролі позивача.

Вивчивши дане клопотання, Верховний Суд дійшов висновку, що у задоволенні клопотання слід відмовити з огляду на такі підстави.

За змістом статті 22 Закону України «Про захист прав споживачів» споживачі звільняються від сплати судового збору за позовами, що пов`язані з порушенням їх прав.

З копій оскаржуваних рішень вбачається, що ПАТ «Укрсоцбанк» подало позов до відповідачів про стягнення заборгованості за договором про надання споживчого кредиту, тобто звернулося до суду за захистом порушеного майнового права на відшкодування грошових коштів, наданих відповідачам за кредитним договором. Таким чином, в розумінні цивільного процесуального законодавства, в даній справі позивачем є ПАТ «Укрсоцбанк». В свою чергу ОСОБА_1 має процесуальний статус відповідача. Законом України «Про захист прав споживачів» не передбачено звільнення відповідача від сплати судового збору за подання касаційної скарги на судове рішення. В контексті статті 22 даного закону від сплати судового збору звільняється лише позивач, який звернувся до суду за захистом порушеного свого права споживача.

З урахуванням вищенаведеного, клопотання ОСОБА_1 про звільнення від сплати судового збору задоволенню не підлягає.

Порядок сплати та розмір судового збору визначено Законом України «Про судовий збір».

За правилами частини 1 статті 4 Закону України «Про судовий збір» судовий збір справляється у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.

З копії постанови суду апеляційної інстанції вбачається, що позивач звертався до суду з позовною заявою майнового характеру у березні 2015 року.

За змістом статті 4 Закону України «Про судовий збір» в редакції, чинній на момент звернення з позовом, за подання до суду юридичною особою позовної заяви майнового характеру ставка судового збору дорівнює 1% від ціни позову, але не менше 0,2 розміру мінімальної заробітної плати та не більше трьох розмірів мінімальної заробітної плати.

Законом України «Про державний бюджет на 2015 рік» станом на 01 січня 2015 року встановлено мінімальну заробітну плату у розмірі 1218 грн.

Позивач просив стягнути з відповідачів солідарно заборгованість у розмірі 5 018 565,63 грн.

Таким чином, за подання позовної заяви до суду першої інстанції підлягав сплаті судовий збір у розмірі 3654 грн.

За змістом частини другої статті 4 Закону України «Про судовий збір» за подання касаційної скарги на рішення суду розмір судового збору дорівнює 200% ставки, що підлягала при поданні позовної заяви, скарги, а тому за подання касаційної скарги підлягає сплаті судовий збір у розмірі 7308,00 грн.

Судовий збір за подання касаційної скарги до Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду має бути перераховано або внесено до УК у Печерському районі/Печерський район/22030102, , банк отримувача: Казначейство України (ЕАП), МФО: 899998, рахунок отримувача: UA7026007, ККДБ: 22030102 «Судовий збір (Верховний Суд.055)»; символ звітності банку: 207.

На підтвердження доплати судового збору необхідно надати суду оригінал документу, що підтверджує його сплату, або документи, що підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону.

Таким чином, касаційна скарга не відповідає вимогам статті 392 ЦПК України, оскільки скаржником не сплачено у розмірі, встановленому законом, а відтак скаржнику необхідно надати до суду оригінал платіжного документу про сплату судового збору у розмірі, вказаному в ухвалі суду.

За правилами частини другої статті 393 ЦПК України у разі, якщо касаційна скарга оформлена з порушенням вимог, встановлених статтею 392 цього Кодексу, застосовуються положення статті 185 цього Кодексу, про що суддею постановляється відповідна ухвала.

Керуючись статтями 185, 392, 393 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Відмовити у задоволенні клопотання ОСОБА_1 про звільнення від сплати судового збору.

Касаційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Голосіївського районного суду м. Києва від 27 серпня 2015 року та на рішення Апеляційного суду м. Києва від 07 червня 2016 року залишити без руху.

Надати для усунення зазначених вище недоліків строк, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення цієї ухвали.

У разі невиконання у встановлений строк вимог цієї ухвали касаційна скарга вважатиметься неподаною та буде повернута скаржнику.

Ухвала є остаточною та оскарженню не підлягає.

Суддя А. А. Калараш