КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Головуючий у суді першої інстанції Тиханський О.Б.
Єдиний унікальний номер справи № 372/6200/14-ц
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10 жовтня 2019 року м. Київ

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді - Мережко М.В.,

суддів - Верланова С.М., Савченка С.І.,

секретар - Тютюнник О.І.

Розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Обухівського районного суду Київської області від 24 червня 2019 року у справі за скаргою ОСОБА_1 , заінтересована особа - приватний виконавець виконавчого округу м. Києва Ігнатенко Костянтин Едуардович, ОСОБА_3 про визнання неправомірною та скасування постанови про відкриття виконавчого провадження, визнання неправомірною та скасування постанови про стягнення з боржника основної винагороди.

Заслухавши доповідь судді апеляційного суду, дослідивши матеріали справи, перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів , -

В с т а н о в и л а :

У квітні 2019 року ОСОБА_1 звернулася до суду із зазначеною скаргою.

У скарзі зазначала, що рішенням Обухівського районного суду Київської області від 20 листопада 2015 року її зобов`язано усунути перешкоди у користуванні ОСОБА_3 земельною ділянкою, шляхом демонтування паркану побудованого на лінії від А до Г, відповідно до даних Державного акту на право власності на земельну ділянку серії 1У-КВ № 108653 виданого Підгірцівською сільською радою 19 липня 2002 року. На підставі рішення 24 лютого 2016 року видано виконавчий лист .

Приватним виконавцем Ігнатенко К. Е. 20 березня 2019 року винесено постанову про відкриття виконавчого провадження .

В то же день, 20 березня 2019 року винесено постанову про стягнення основної винагороди приватного виконавця .

Про вказане виконавче провадження скаржник дізналася 12 квітня 2019 року .

У скарзі ОСОБА_1 зазначає, що рішення суду набрало законної сили 25 січня 2016 року, в день винесення ухвали Апеляційним судом Київської області. Згідно із діючим на той час законодавством, строк пред`явлення виконавчого документу до виконання сплив 26 січня 2017 року .

ОСОБА_1 вважає, що приватний виконавець діяв неправомірно під час відкриття виконавчого провадження, оскільки, відповідно до вимог закону, мав би відмовити у прийнятті до провадження виконавчого документу. При цьому зазначає, що строки пред`явлення виконавчого документу не переривались, та відповідно до наявної інформації судом не поновлювались.

ОСОБА_1 вважає дії приватного виконавця неправомірними, а тому, з урахуванням уточнень до скарги , просила визнати неправомірною і скасувати постанову про відкриття виконавчого провадження та всі інші постанови, які були винесені при здійсненні виконавчих дій в рамках даного виконавчого провадження, а саме постанову про стягнення з боржника основної винагороди, про призначення спеціаліста, про накладення штрафу та акт про невиконання рішення суду.

Приватним виконавцем Ігнатенко К.Е. було подано відзив на скаргу, відповідно до якого приватний виконавець заперечує щодо задоволення скарги. У відзиві зазначає, що відповідно до перехідних положень чинного Закону «Про виконавче провадження» строк пред`явлення даного виконавчого листа визначено у три роки. Крім того, в даному випадку строк пред`явлення був перерваний, оскільки стягувачем пред`являвся даний виконавчий лист до Обухівського міськрайонного ВДВС проте він був повернутий без виконання, таким чином строк пред`явлення виконавчого листа не був пропущений.

Ухвалою Обухівського районного суду Київської області від 24 червня 2019 року у задоволено скарги відмовлено .

Не погоджуючись з ухвалою, ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, в якій просить скасувати ухвалу, посилаючись на порушення норм процесуального права,постановити нову ухвалу, задовольнити її скаргу. Доводи апеляційної скарги співпадають із доводами скарги.

Відповідно до ст. 44 ЦПК України, особи, які беруть участь у справі зобов`язані добросовісно здійснювати свої процесуальні права і виконувати процесуальні обов`язки.

Відповідно до ст.ст 128-131 ЦПК України сторони та були своєчасно повідомлені про день та час розгляду справи на10 жовтня 2019 року за адресами, які були зазначені в матеріалах справи. Заяв щодо зміни місця проживання або місцезнаходження від сторін не надходило.

Апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Відповідно до ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності

Відповідно до ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Суд, зберігаючи об`єктивність і неупередженість:

1) керує ходом судового процесу;

2) сприяє врегулюванню спору шляхом досягнення угоди між сторонами;

3) роз`яснює у випадку необхідності учасникам судового процесу їхні процесуальні права та обов`язки, наслідки вчинення або невчинення процесуальних дій;

4) сприяє учасникам судового процесу в реалізації ними прав, передбачених цим Кодексом;

5) запобігає зловживанню учасниками судового процесу їхніми правами та вживає заходів для виконання ними їхніх обов`язків.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України "Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів" ( ст. 5 Закону України «Про виконавче провадження».)

Відповідно до ч. ч. 1 і 2 ст. 18 ЦПК України судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, і за її межами. Невиконання судового рішення є підставою для відповідальності, встановленої законом.

Відповідно до ст. 447 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено її права чи свободи.

Судом першої інстанції встановлено, що 24 лютого 2016 року Обухівським районним судом Київської області було видано виконавчий лист №2-199/15 на рішення даного суду від 20 листопада 2015 року №372/6200/14-ц, яке набрало законної сили 25 січня 2016 року . Рішенням зобов`язано ОСОБА_1 демонтувати паркан побудований на лінії від А до Г відповідно до даних Державного акту на право приватної власності на землю ІУ-КВ №108653 виданого Підгірцівською сільською радою 19 липня 2002 року і зареєстрованого в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за №3006.

ОСОБА_3 08 листопада 2018 року подала до Обухівського міськрайонного відділу державної виконавчої служби ГТУЮ у Київській області заяву про прийняття виконавчого листа на Обухівського районного суду Київської області від 20 листопада 2015 року №372/6200/14-ц, яке набрало законної сили 25 січня 2016 року .

Обухівським міськрайонним відділом державної виконавчої служби ГТУЮ у Київській області 09 листопада 2018 року повідомлено ОСОБА_3 про повернення виконавчого документу стягувачу без прийняття до виконання в зв`язку з несплатою авансового внеску у визначеному розмірі.

Приватним виконавцем виконавчого округу м. Києва Ігнатенко К.Е. 20 березня 2019 року видано постанову про відкриття виконавчого провадження ВП №58675458, виконавчий лист №2-199/15 виданий 24 лютого 2016 року Обухівським районним судом Київської області за яким зобов`язано ОСОБА_1 демонтувати паркан побудований на лінії від А до Г відповідно до даних Державного акту на право приватної власності на землю ІУ-КВ №108653 виданого Підгірцівською сільською радою 19 липня 2002 року і зареєстрованого в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за №3006.

Приватним виконавцем виконавчого округу м. Києва Ігнатенко К.Е. видано 20березня 2019 року постанову про стягнення з боржника основної винагороди у розмірі 8346 грн у рамках виконавчого провадження ВП №58675458.

25.04.2019 В подальшому , в рамках виконавчого провадження , 25 квітня 2019 року приватним виконавцем виконавчого округу м. Києва Ігнатенко К.Е. видано постанову про призначення спеціаліста для участі у виконавчому провадженні по виконавчому провадженні ВП №58675458.

Під час виконання провадження , приватним виконавцем виконавчого округу м. Києва Ігнатенко К.Е. 02 травня 2019 року та 27 травня 2019 року складено акти виходу на місцевість.

В подальшому, приватним виконавцем виконавчого округу м. Києва Ігнатенко К.Е. 02 травня 2019 року видано Постанову про накладення штрафу у розмірі 1700 грн. по виконавчому провадженні ВП №58675458.

Приватним виконавцем виконавчого округу м. Києва Ігнатенко К.Е. 29 травня 2019 року направлено повідомлення до Оболонського управління поліції про вчинення кримінального правопорушення за ст. 382 КК України.

Згідно із ст.5 Закону України «Про виконавче провадження»( в редакції , яка набрала чинності 05 жовтня 2016 року )примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів».

Відповідно до п.5 Перехідних Положень Закону України « Про виконавче провадження « ( в редакції від 02 червня 2016 року , який набрав чинності з 05 жовтня 2016 року) , виконавчі документи видані до набрання чинності цим Законом пред`являються до виконання у строки встановлені цим законом. Відповідно до ст.12 Закону України « Про виконавче провадження» виконавчі документи можуть бути пред`явлені до примусового виконання протягом трьох років.

Враховуючи, що виконавчий лист виданий 24 лютого 2016 року , а річний строк пред`явлення закінчувався вже після набрання чинності редакції Закону України «Про виконавче провадження»( 24 лютого 2017 року закінчення річного строку для пред`явлення виконавчого документу до виконання), висновок суду, що в даному випадку строк пред`явлення виконавчого листа визначається у три роки відповідає приписам діючого закону.

Щодо переривання строку пред`явлення виконавчого документу для виконання, суд приходить до наступного.

Згідно ч.ч.4,5 ст.12 Закону України «Про виконавче провадження» строки пред`явлення виконавчого документа до виконання перериваються у разі: пред`явлення виконавчого документа до виконання; надання судом, який розглядав справу як суд першої інстанції, відстрочки або розстрочки виконання рішення. У разі повернення виконавчого документа стягувачу у зв`язку з неможливістю в повному обсязі або частково виконати рішення строк пред`явлення такого документа до виконання після переривання встановлюється з дня його повернення, а в разі повернення виконавчого документа у зв`язку із встановленою законом забороною щодо звернення стягнення на майно чи кошти боржника, а також проведення інших виконавчих дій стосовно боржника - з дня закінчення строку дії відповідної заборони.

Доводи апеляційної скарги, що в даному випадку відсутнє переривання строку, і виконавче провадження відкрито поза межами строку, встановленого для пред`явлення виконавчого документу, а відтак і решта дій, вчинених приватним виконавцем є неправомірними, є безпідставними з огляду на норми діючого закону .

Так, після переривання строку пред`явлення виконавчого документа до виконання у зв`язку з його пред`явленням до виконання, перебіг строку починається заново з наступного дня після його повернення (отримання стягувачем постанови про відмову у відкритті виконавчого провадження), а час, що минув до переривання строку, до нового строку не зараховується.

Таким чином, постанова державного виконавця про відмову у відкритті виконавчого провадження у зв`язку не сплатою авансового внеску відповідно до ч.2 ст.26 Закону України «Про виконавче провадження, яка визнана неконституційною та скасована відповідно до Рішення Конституційного Суду України від 15 травня 2019 року, не позбавляє стягувача права на повторне пред`явлення виконавчого документа до виконання в межах строку визначеного ст.12 Закону України «Про виконавче провадження».

Відповідно до ст. 5 Закону України «Про органи та особи, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів», державний виконавець, приватний виконавець під час здійснення професійної діяльності є незалежними, керуються принципом верховенства права та діють виключно відповідно до закону.

Забороняється втручання державних органів, органів влади Автономної Республіки Крим, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, політичних партій, громадських об`єднань, інших осіб у діяльність державного виконавця, приватного виконавця з примусового виконання рішень.

Статтею 451 ЦПК України визначено, що за результатами розгляду скарги суд постановляє ухвалу. У разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов`язує державного виконавця або іншу посадову особу органу державної виконавчої служби, приватного виконавця усунути порушення (поновити порушене право заявника). Якщо оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність були прийняті або вчинені відповідно до закону, в межах повноважень державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця і право заявника не було порушено, суд постановляє ухвалу про відмову в задоволенні скарги.

Відповідно до ст.74 Закону України «Про виконавче провадження» рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до суду, який видав виконавчий документ, у порядку, передбаченому законом.

Рішення та дії виконавця, посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені протягом 10 робочих днів з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її прав, свобод чи законних інтересів. Рішення виконавця про відкладення проведення виконавчих дій може бути оскаржене протягом трьох робочих днів з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її прав, свобод чи законних інтересів.

Доводи апеляційної скарги ОСОБА_1 щодо пропуску строку для пред`явлення виконавчого документу до виконання, і у зв`язку із цим, винесення приватним виконавцем неправомірних постанов в рамках виконавчого провадження, є безпідставними, висновків суду не спростовують.

Суд першої інстанції, оцінивши докази в їх сукупності, дійшов правильного висновку про необґрунтованість та недоведеність вимог скаржника ОСОБА_1 .

При цьому суд створив всі умови для змагальності сторін, в тому числі роз`яснював права сторонам їх права та обов`язку доведення тих обставин на які вони посилались на підтвердження своїх вимог.

Перевіряючи законність і обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає ,що суд першої інстанції всебічно, повно, безпосередньо та об`єктивно дослідив наявні у справі докази, оцінив їх належність, допустимість, достовірність, достатність і взаємний зв`язок у сукупності, з`ясувавши усі обставини справи, на які сторони посилалися як на підставу своїх вимог і заперечень, з урахуванням того, що відповідно до ст.2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичної особи, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави , ухвала суду є законною і обґрунтованою, підстави для її скасування відсутні .

Керуючись ст. ст. 367, 369, 371, 374, 375, 381, 382-384 ЦПК України, колегія суддів,-

П о с т а н о в и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Ухвалу Обухівського районного суду Київської області від 24 червня 2019 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття.

Касаційна скарга на судове рішення подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення, а в разі проголошення вступної та резолютивної частини судового рішення з дня складення повного судового рішення безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Повний текст судового рішення буде виготовлений не пізніше 17 жовтня 2019 року.

Головуючий

Судді