Справа № 510/2245/18
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05.03.19 року Ренійський районний суд Одеської області

У складі: головуючого судді - Сорокіна К.В.,

при секретарі - Іванової Н.С.

розглянувши у підготовчому судовому засіданні у залі суду в місті Рені справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права власності на спадкове майно, -

в с т а н о в и в:

Позивач звернувся до суду із позовом до відповідачки про визнання права власності на спадкове майно у вигляді права на земельну частку (пай) в КСП «Прикордонник» розміром 2,55 умовних кадастрових гектара після смерті матері ОСОБА_3 Свої позовні вимоги обґрунтовує тим, що він є спадкоємцем за заповітом, у встановлений законодавством строк не звернувся із заявою про прийняття спадщини, однак на момент відкриття спадщини постійно проживав із спадкодавцем. Пізніше, 27.11.2018 р., позивач звернувся до державної нотаріальної контори за оформленням спадщини, однак у видачі свідоцтва про право на спадщину йому було відмовлено у зв'язку з відсутністю оригіналів правовстановлюючих документів на нерухоме майно.

Позивач у підготовче судове засідання не з'явився, направив до суду заяву з проханням розглянути справу у його відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі.

Відповідачка по справі, у підготовче судове засідання не з'явилась, направила до суду заяву з проханням розглянути справу у її відсутність, позовні вимоги визнає в повному обсязі.

Виходячи з наведеного, суд вважає, що рішення у справі можливо постановити при проведенні підготовчого судового засідання.

Відповідно до ч. 3 ст. 200 ЦПК України, за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем.

Згідно ч. 4 ст. 206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд.

В ході розгляду справи судом були дослідженні наступні докази: копія свідоцтва про смерть ОСОБА_3, померла ІНФОРМАЦІЯ_1.; копія свідоцтва про народження ОСОБА_4, батько - ОСОБА_5, мати - ОСОБА_3; копія свідоцтва про укладення шлюбу між ОСОБА_6 та ОСОБА_4, прізвище дружини після укладення шлюбу - «ОСОБА_2»; копія свідоцтва про народження ОСОБА_1, батько - ОСОБА_5, мати - ОСОБА_3; копія заповіту від 12.08.2003 р., згідно якого ОСОБА_3 заповіла сину ОСОБА_1 сертифікат на право на земельну частку (пай), серії НОМЕР_1; копія довідки Орлівської сільської ради Ренійського району Одеської області від 10.07.2018 р., згідно якої вбачається, що на момент смерті ОСОБА_3 разом з нею мешкав син ОСОБА_1; копія сертифікату на право на земельну частку (пай) розміром 2,55 га умовних кадастрових гектарів на ім'я ОСОБА_3; довідка про нормативну грошову оцінку земельної ділянки, розташованої на території Орлівської сільської ради Ренійського району Одеської області; копія постанови про відмову у вчинені нотаріальної дії, підстава - відсутність оригіналів правовстановлюючих документів на нерухоме майно.

Дослідивши надані докази, судом було встановлено, що 13.02.2004 року померла ОСОБА_3 Після її смерті відкрилась спадщина у вигляді права на земельну частку (пай) у землі, яка перебуває у колективній власності КСП «Прикордонник» розміром 2,55 умовних кадастрових гектарів на підставі сертифікату на право на земельну частку (пай), серії НОМЕР_1 від 05.08.1996 р.

Під час життя ОСОБА_3 залишила заповідальне розпорядження, у зв'язку з чим спадкоємство здійснюється за заповітом.

У встановлений законодавством строк, позивач не звернувся до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини, однак на момент відкриття спадщини, постійно проживав разом із спадкодавцем. Ці обставини підтверджуються довідкою Орлівської сільської ради Ренійського району Одеської області від 10.07.2018 р. Інший спадкоємець першої черги ОСОБА_2 обов'язкової частки у спадщині не має.

27.11.2018 р. ОСОБА_1 звернувся до нотаріуса за оформленням спадщини, однак у видачі свідоцтва про право на спадщину, йому було відмовлено, у зв'язку із відсутністю правовстановлюючих документів на нерухоме майно, що підтверджується постановою про відмову у вчинені нотаріальної дії. Це пояснюється тим, що спадкодавцем за життя втрачено оригінал правовстановлюючого документу. Ця обставина змусила позивача звернутися до суду із позовом про визнання права власності на спадкове майно.

Таким чином, позивач прийняв спадщину, що залишилася після смерті матері, шляхом постійного проживання із спадкодавцем на момент відкриття спадщини, вважає, що має всі законні підстави для визнання за ним права власності на неї, оскільки до держави вона не перейшла, відумерлою не визнана, інших спадкоємців, які б мали обов'язкову частку у спадщині не має.

Вивчивши матеріали справи та надані документи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивача обґрунтовані і підлягають задоволенню, оскільки його доводи знайшли своє належне підтвердження в судовому засіданні.

Оскільки щодо позовних вимог, обставин справи сторони не заперечують, визнають їх, суд вважає, що факти, які обґрунтовують заявлені вимоги і мають значення для справи встановлені, у зв'язку із чим немає необхідності у підтвердженні їх доказами засобом дослідження показань свідків.

Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом (ст. 1217 ЦК України). Право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі не охоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у ст.ст. 1261-1265 ЦК України (ст. 1223 ЦК України).

Згідно із ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. За ст. 1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення.

Відповідно до вимог ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Згідно ч. 1 ст. 1269 ЦК України, спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини.Спадкоємець, який постійно поживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого ст.ст. 1270 ЦК України, він не заявив відмову від неї. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Згідно ч. 1 ст. 1270 ЦК України, для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини.

Як було встановлено судом, позивач у справі є спадкоємцем за заповітом (ст. 1235 ЦК України). Прийняття спадщини є фактом, яке відображає волю спадкоємця придбати майно після смерті спадкодавця. В даному випадку позивач прийняв спадщину шляхом постійного проживанням із спадкодавцем на момент відкриття спадщини, відмову від спадщини не заявляв. Інший спадкоємець першої черги ОСОБА_2 обов'язкову частку у спадщині, не має, не заперечує проти визнання за позивачем права власності на спадкове майно за заповітом.

Таким чином, позивач прийняв спадщину в порядку ч. 3 ст. 1268 ЦК України, однак оформити її не може у зв'язку з обставинами, які не залежать від нього.

Згідно ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Згідно ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Таким чином, суд вважає, що позивач є суб'єктом набуття права власності на нерухоме майно з підстав прийняття спадщини за заповітом в порядку ч.3 ст. 1268 ЦК України.

З урахуванням викладених позивачем та досліджених у судовому засіданні обставин, суд вважає можливим задовольнити його вимоги щодо визнання за ним права власності на спадкове майно.

Керуючись ст. ст. 328, 1217, 1218, 1222, 1225, 1233, 1268, 1269, 1270 ЦК України, ст. ст. 12, 13, 81, 89, 133, 141, 200, 206, 223, 259, 263-265, 268 ЦПК України суд -

В И Р І Ш И В :

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права власності на спадкове майно - задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на сертифікат на право на земельну частку (пай) в КСП «Прикордонник» серії НОМЕР_1, виданий Ренійською райдержадміністрацією, зареєстрований 21.08.1996 р. за № 43.

Рішення може бути оскаржене до Одеського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Суддя К.В. Сорокін