РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 564/407/19

13 березня 2019 року

Костопільський районний суд Рівненської області в складі головуючої судді Грипіч Л. А.

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження в м. Костопіль цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про збільшення встановленого розміру аліментів на неповнолітню дитину та визначення їх у твердій грошовій сумі

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулася до суду з позовною заявою до ОСОБА_2, в якій просила збільшити розмір аліментів, які стягуються з відповідача на її користь на утримання неповнолітньої дитини сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 і визначити їх у твердій грошовій сумі у розмірі 1200 грн. щомісячно і до досягнення дитиною повноліття.

Свої вимоги мотивує тим, що вони з відповідачем перебували в зареєстрованому шлюбі, від якого мають неповнолітнього сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, який проживає з нею та перебуває на повному її утриманні.

Згідно рішення Костопільського районного суду Рівненської області від 12.08.2011 року з відповідача стягуються аліменти на утримання неповнолітнього ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 в твердій грошовій сумі в розмірі 300 грн. щомісячно і до досягнення дитиною повноліття.

Зазначила, що визначений розмір аліментів на теперішній час є значно меншим, ніж необхідно для утримання дитини, так як витрати на дитину щорічно збільшуються, оскільки дитина росте і потребує посиленого харчування та вітамінізації, придбання нового одягу, придбання шкільної, спортивної форми, підручників, посібників, додаткових спеціальних зошитів, поповнення особових рахунків мобільного телефону, систем «Інтернет», «WiFi», тощо. Крім того зазначила, що упродовж останніх років відбулася девальвація гривні, що призвело до значного здорожчення цін, як на товари харчової групи так і на промислові. Витрати на їх придбання значно збільшились. Відповідач в добровільному порядку сплачувати аліменти у більшому розмірі не бажає, хоча є фізично здоровою людиною, матеріально забезпечений, оскільки працює без офіційного оформлення та отримує грошову винагороду, розмір якої надає право частину грошових коштів перераховувати на утримання неповнолітньої дитини, яка потребує такої допомоги. Відповідач будь-якої допомоги неповнолітній дитині, окрім сплати аліментів у визначеному судом розмірі не надає, що свідчить про його байдуже ставлення до рідної дитини. Зазначила, що в звязку з тим, що вона на сьогоднішній день ніде не працює, перебивається тимчасовими заробітками її матеріальний стан суттєво погіршився і вона самостійно не може забезпечити дитині належне утримання, тому просить збільшити розмір аліментів, які стягуються з відповідача за рішенням Костопільського районного суду.

Ухвалою Костопільського районного суду від 15.02.2019 року відкрито провадження у справі та вирішено розглянути справу в порядку спрощеного позовного провадження, про що повідомлено сторони.

Відповідачу було надано 15-ти денний строк з дня вручення ухвали про відкриття провадження подати відзив на позов.

До початку судового розгляду справи, а саме 11.03.2019 року відповідачем ОСОБА_2 на адресу суду було подано відзив на позов, в якому він позовні вимоги визнав частково та пояснив, що на даний час немає постійного місця роботи і лише періодично отримує дохід від нерегулярних заробітків, якого ледь вистачає, щоб прожити самому. Зазначив, що ніколи не ухилявся та не ухиляється від утримання дитини, оскільки чітко усвідомлює, що утримання дитини це не лише його передбачений законом обовязок, а й моральний обовязок як батька. Стосовно збільшення розміру аліментів на утримання дитини не заперечує, однак просить встановити їх в твердій грошовій сумі в розмірі 1050 грн. щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і до досягнення дитиною повноліття.

Клопотань від жодної із сторін про розгляд справи в судовому засіданні з повідомленням сторін до суду не надходило, тому відповідно до ч.5 ст.279 ЦПК України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними в справі матеріалами.

Розглянувши справу в порядку спрощеного провадження, без повідомлення сторін, оцінивши подані докази, дослідивши наявні матеріали справи, суд дійшов висновку, що позов підлягає до часткового задоволення з наступних підстав.

Відповідно до ч. 1, ч. 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Відповідно до ст.180 СК України батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Таким чином, обов'язок утримувати дітей є рівною мірою обов'язком як матері, так і батька.

При цьому за змістом ст.141 СК України батьки мають рівні права та обовязки щодо дитини, незважаючи на розірвання шлюбу чи проживання окремо від дитини.

Відповідно до ч.3 ст.181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

Згідно із положенням ч.1 ст.3 Конвенції про права дитини, ч.ч.7, 8 ст.7 СК України, під час вирішення будь-яких питань щодо дітей, суд повинен виходити з якнайкращого забезпечення, максимально можливого урахування інтересів дитини.

З матеріалів справи судом встановлено, що сторони перебували в зареєстрованому шлюбі, який 11.04.2006 року було розірвано, що підтверджується копією свідоцтва про розірвання шлюбу серії 1-ГЮ №005665, виданим 11.04.2006 року Костопільським райвідділом реєстрації актів цивільного стану Рівненської області.

Від подружнього життя сторони мають неповнолітнього сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, що підтверджується свідоцтвом про народження серії 1-ГЮ №017724, виданим 21.03.2006 року Підлужненською сільською радою Костопільського району, Рівненської області. В свідоцтві про народження дитини відповідач ОСОБА_2 записаний батьком, що ніким не оспорюється.

Неповнолітній ОСОБА_3 проживає разом із матірю ОСОБА_1, окремо від відповідача, що підтверджується довідкою про склад сімї №203, виданою 06.02.2019 року Підлужненською сільською радою Костопільського району, Рівненської області та перебуває на повному її утриманні.

Рішенням Костопільського районного суду Рівненської області від 12.08.2011 року з відповідача стягуються аліменти на утримання неповнолітнього ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 в твердій грошовій сумі в розмірі 300 грн. щомісячно і до досягнення дитиною повноліття.

Судом встановлено, що з моменту ухвалення рішення Костопільським районним судом про збільшення встановленого розміру аліментів від 12.08.2011 року матеріальне становище позивача змінилося, оскільки на сьогоднішній день вона тимчасово не працює та перебивається тимчасовими заробітками, що вказує на погіршення її матеріального стану.

Як вбачається з поданого відповідачем відзиву на позовну заяву, відповідач на даний час немає постійного місця роботи, отримує періодичний дохід від нерегулярних заробітків, однак не заперечує стосовно збільшення розміру аліментів на утримання неповнолітнього сина та просить визначити їх в твердій грошовій сумі в розмірі 1050 грн. щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і до досягнення дитиною повноліття.

Відповідно до ч.1 ст. 192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або за домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Згідно п.п.3 п.17 Постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 15.05.2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати: стан здоров'я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення.

Згідно з п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв'язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров'я когось із них.

Враховуючи зміст ст.ст. 181, 192 СК України, розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Отже, у зв'язку із значним покращенням матеріального становища платника аліментів матір дитини може подати до суду заяву про збільшення розміру аліментів. Значне погіршення матеріального становища батька може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів.

Згідно абз. 4 п. 17 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 15.05.2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж зазначений у ч. 2 ст. 182 СК України, тобто 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Так у відповідності до ст.7 ЗУ "Про Державний бюджет України на 2019 рік" встановлено, що розмір прожиткового мінімуму з 01 січня 2019 року для дiтей вiком до 6 рокiв становить 1626 грн., а для дітей віком від 6 до 18 років - 2027 грн.

Вирішуючи питання про зміну розміру аліментів, які підлягають стягненню з відповідача на користь позивача, суд враховує інтереси та матеріальне становище дитини, яка проживає з матірю та перебуває на повному її утриманні, матеріальне становище відповідача, який на даний час немає постійного місця роботи, отримує періодичний дохід від нерегулярних заробітків, а також враховуючи ту обставину, що на даний час мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, тому суд вважає за необхідне змінити розмір аліментів, які стягуються з відповідача на користь позивача та визначити їх твердій грошовій сумі в розмірі 1050 грн. щомісячно до досягнення дитиною повноліття. Відповідно позов підлягає частковому задоволенню.

У відповідності до ст. 141 ЦПК України суд стягує з відповідача в дохід держави 768 грн. 40 коп. судового збору.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 141, 180-182, 184, 192 СК України, ст. ст. 10, 11, 12, 141, 178, 258, 265, 279 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про збільшення встановленого розміру аліментів на неповнолітню дитину та визначення їх у твердій грошовій сумі - задовольнити частково.

Збільшити розмір аліментів, які стягуються з ОСОБА_2, (04.10.1977 р. н., жителя ІНФОРМАЦІЯ_2, ІПН:НОМЕР_1), відповідно до рішення Костопільського районного суду від 12.08.2011 року на користь ОСОБА_1, (20.10.1983 р. н., жительки с. Велика Любаша, вул. Лугова,31, Костопільського району, Рівненської області, паспорт серії МЮ 059815, виданий 22.08.2005 року Костопільським РВ УМВС України в Рівненській області, ІПН:НОМЕР_2) на утримання неповнолітньої дитини - ОСОБА_3, 01.03.2006 р. н. і встановити їх у твердій грошовій сумі в розмірі 1050 (одна тисяча пятдесят) грн. щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня набрання рішенням суду законної сили і до досягнення дитиною повноліття.

Стягнути з ОСОБА_2, (04.10.1977 р. н., жителя ІНФОРМАЦІЯ_2, ІПН:НОМЕР_1) в дохід держави 768 (сімсот шістдесят вісім) грн. 40 коп. судового збору.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Рівненського апеляційного суду через Костопільський районний суд Рівненської області шляхом подачі апеляційної скарги.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Рівненського апеляційного суду.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Позивач:

ОСОБА_1 (жителька с.Велика Любаша,вул. Лугова,31, Костопільський р-н., Рівненська обл.), паспорт серії МЮ 059815, виданий 22.08.2005 року Костопільським РВ УМВС України в Рівненській області, ІПН:НОМЕР_2.

Відповідач:

ОСОБА_2, (житель ІНФОРМАЦІЯ_3., Рівненська обл.), ІПН:НОМЕР_1.

Повне рішення складено

19 березня 2019 року

СуддяОСОБА_4