Справа № 450/1266/15-ц Головуючий у 1 інстанції: Кукса Д.А.
Провадження № 22-ц/811/78/19 Доповідач в 2-й інстанції: Струс Л. Б.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 жовтня 2019 року м. Львів

Справа № 450/1266/15-ц

Провадження № 22-ц/811/78/19

Львівський апеляційний суд в складі колегії суддів з розгляду цивільних справ:

головуючого Струс Л.Б.,

суддів Левика Я.А., Шандри М.М.

секретар Бадівська О.О.

за участю ОСОБА_1 , представника ОСОБА_2 ,, ОСОБА_3 ,

розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1

на рішення Пустомитівського районного суду Львівської області від 14 вересня 2018 року у складі судді Кукса Д.А.

у справі

за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_4 , ОСОБА_3 , третя особа Верхньобілківська сільська рада Пустомитівського району Львівської області про визнання недійсним та скасування свідоцтва про право на спадщину, скасування державної реєстрації права власності на майно та визнання права власності в порядку спадкування,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулась до Пустомитівського районного суду Львівської області з позовом до ОСОБА_4 , ОСОБА_3 , третя особа Верхньобілківська сільська рада Пустомитівського району Львівської області в якому просила визнати недійсним та скасувати свідоцтво про право на спадщину /Р.№1-1060/ від 21.03.2008 року /видане Пустомитівською державною нотаріальною конторою Львівської області, яким підтверджено прийняття ОСОБА_4 спадщини після смерті ОСОБА_5 ; скасувати державну реєстрацію права власності за ОСОБА_4 на житловий будинок АДРЕСА_1 колишня адреса житлового АДРЕСА_2 ) зареєстрованого на підставі свідоцтва про право на спадщину Р.№1-1060 від 21.03.2008 року виданого Пустомитівською державною нотаріальною конторою Львівської області; визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в порядку спадкування після смерті ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_5 , право власності на будинковолодіння АДРЕСА_1 колишня адреса житлового АДРЕСА_3 АДРЕСА_2 ), АДРЕСА_4 складається з А-1 житлового будинку загальною площею 46, 7 кв.м., житловою площею 35, 0 кв.м., Пг. - погребу, б сараю, В- сараю, № 1 воріт.

Оскаржуваним рішенням в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_4 , ОСОБА_3 , третя особа Верхньобілківська сільська рада Пустомитівського району Львівської області про визнання недійсним та скасування свідоцтва про право на спадщину, скасування державної реєстрації права власності на майно та визнання права власності в порядку спадкування відмовлено.

Дане рішення оскаржила ОСОБА_1 , подавши апеляційну скаргу.

Вважає рішення незаконним та необґрунтованим, постановляючи рішення суд першої інстанції неправильно оцінив докази, які мають важливе значення для встановлення істини по даній справі.

Вказує, що в матеріалах справи наявні копії двох заяв про відмову від спадщини. Суд розцінив першу заяву, як неналежний доказ, однак не навів мотивів такої оцінки.

Зазначає, що після смерті брата ОСОБА_5 вступила у володіння і управління його майном, що є фактичним прийняттям спадщини.

Просить рішення Пустомитівського районного суду Львівської області від 14 вересня 2018 року скасувати та прийняти нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити в повному обсязі.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення ОСОБА_1 , представника ОСОБА_2 ,, ОСОБА_3 , перевіривши матеріали справи, законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення з наступних підстав.

Відповідно до ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому законом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до вимог ст.263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Згідно з вимогами ч.1 ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: 1) чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин; 5) чи слід позов задовольнити або в позові відмовити; 6) як розподілити між сторонами судові витрати; 7) чи є підстави допустити негайне виконання судового рішення;8) чи є підстави для скасування заходів забезпечення позову.

Колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції відповідає зазначеним вимогам.

Відповідно до ч.1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_2 помер ОСОБА_5 , що стверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_1 , виданим 14.11.2002 року.

Спадкоємців першої черги у ОСОБА_5 не було, а до другої черги спадкування за законом після смерті ОСОБА_5 належать : ОСОБА_3 брат спадкодавця; ОСОБА_4 сестра спадкодавця, ОСОБА_1 сестра спадкодавця; ОСОБА_6 сестра спадкодавця (померла ІНФОРМАЦІЯ_3 , що стверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_2 видним 08.05.2014 року).

22.04.2003 року ОСОБА_3 , ОСОБА_1 ; ОСОБА_6 повідомили, що їм відомо про те, що після смерті їхнього брата ОСОБА_5 відкрилася спадщина. На спадщину вони не претендують. В судовому порядку оспорювати свої права не будуть. Зміст статті 22 КпШСУ їм роз`яснено. На видачу свідоцтва право власності на частку у спільному майні не претендують. Вказана заява посвідчена секретарем виконкому Верхньобілківської сільської ради пустомитівського району Львівської області 22.04.2003 року та зареєстрована в книзі нотаріальних дій виконкому Верхньобілківсьої сільської ради за № 21.

03.03.2008 року ОСОБА_4 звернулась до Пустомитівської державної нотаріальної контори із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину після смерті брата ОСОБА_5 .

03.03.2008 року Пустомитівською державною нотаріальною конторою заведену спадкову справу після смерті ОСОБА_5 № 172/2008.

21.03.2008 року державним нотаріусом Пустомитівської державної нотаріальної контори Мацьків Любов Петрівні видано свідоцтво про право на спадщину за законом після смерті ОСОБА_5 на житловий будинок АДРЕСА_5 , зареєстровано в реєстрі за № 1-1060.

Відмовляючи в задоволенні позову, суд першої інстанції прийшов до висновку, що позивачем не доведено підставності позовних вимог, тому в задоволенні позовних вимог відмовив по суті.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції.

Згідно ст. 530 Цивільного кодексу Української РСР (що діяв на момент смерті спадкодавця) при відсутності спадкоємців першої черги або при неприйнятті ними спадщини, а також в разі, коли всі спадкоємці першої черги не

закликаються до спадкування, успадковують у рівних частках: брати

і сестри померлого, а також дід та бабка померлого як з боку

батька, так і з боку матері (друга черга).

Відповідно до приписів ст. 553 ЦК УРСР 1963 року, спадкоємець за законом або за заповітом вправі відмовитись від спадщини протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. При цьому він може заявити, що відмовляється від спадщини на користь кого-небудь з інших спадкоємців, закликаних до спадкоємства за законом або за заповітом, а також на користь держави або окремих державних, кооперативних або інших громадських організацій. Наступне скасування спадкоємцем такої заяви не допускається. Вважається, що відмовився від спадщини також той спадкоємець, який не вчинив жодної з дій, що свідчать про прийняття спадщини.

Відповідно до ст.. 549 ЦК УРСР 1963 року визнається, що спадкоємець прийняв спадщину: якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном ; якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Зазначені в цій статті дії повинні бути вчинені протягом

шести місяців з дня відкриття спадщини. Особи, для яких право спадкоємства виникає лише у випадку неприйняття спадщини іншими спадкоємцями, можуть заявити про свою

згоду прийняти спадщину протягом строку, що залишився для прийняття спадщини. Якщо строк, що залишився, менше трьох місяців, він продовжується до трьох місяців.

Як встановлено з матеріалів спадкової справи № 173/2008 по смерті ОСОБА_5 , така містить заяву про відмову від спадщини ОСОБА_3 , ОСОБА_1 та ОСОБА_6 Вказана заява посвідчена секретарем виконкому Верхньобілківської сільської ради Пустомитівського району Львівської області 22.04.2003 року та зареєстрована в книзі нотаріальних дій виконкому Верхньобілківсьої сільської ради за № 21.2

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 вказує, що суд першої інстанції розцінив вказану заяву як належний доказ проте не взяв до уваги заяву про відмову від спадщини ОСОБА_3 , ОСОБА_1 , ОСОБА_6 та ОСОБА_4 .

У відповідності до вимог ст..76-81 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обгрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для справи. Докази повинні бути належними, допустимими та достовірними.

Відповідно до ч.1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Так, колегія суддів вважає, що заява що міститься в матеріалах справи є належним доказом, оскільки така посвідчена секретарем виконкому Верхньобілківської сільської ради Пустомитівського району Львівської області 22.04.2003 року та зареєстрована в книзі нотаріальних дій виконкому Верхньобілківсьої сільської ради за № 21.

ОСОБА_1 не надано суду належних та допустимих доказів на підтвердження того, що вказана заява нею не підписувалась , оскільки позивач відмовилась від проведення почеркознавчої експертизи.

Матеріали справи не містять доказів, що ОСОБА_1 вступила у володіння спадковим майном .

Відповідно до ч.2 ст. 78 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Акт комісії у складі сільського голови Верхньобілківської сільської ради Б.І. Свистовича, голови постійної комісії з питань молоді, культури, соціального захисту населення Верхньобілківської сільської ради м.Я. Метко, депутату Верхньобілківської сільської ради Я.Б. Моси від 03.02.2014 року, в якому зазначено що ОСОБА_6 та ОСОБА_1 доглядали ОСОБА_5 до дня його смерті не є доказом який підтверджує, що ОСОБА_1 вступила у володіння спадковим майном.

З огляду на наведене, колегія суддів приходить до висновку, що апелянтом не наведено достатніх та допустимих доказів на підтвердження обставин викладених в апеляційній скарзі.

Відповідно до ст. 129 Конституції України основними засадами судочинства є рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом, змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості, а відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод таке конституційне право повинно бути забезпечене судовими процедурами, які повинні бути справедливими.

Відповідно до ч. 1. ст. 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Колегія суддів вважає, що оскаржуване судове рішення ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права, а тому його відповідно до ст.. 375 ЦПК України необхідно залишити без змін, а апеляційну скаргу - без задоволення, оскільки доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують.

Керуючись ст.ст. 367, 368, 374, 375, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, Львівський апеляційний суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Пустомитівського районного суду Львівської області від 14 вересня 2018 року залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскарженою у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повної постанови.

Повний текст постанови складено 17 жовтня 2019 року.

Головуючий

Судді