ОЧАКІВСЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД МИКОЛАЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 483/1114/18
Провадження № 2/483/51/2019
РІШЕННЯ

Іменем України

06 березня 2019 року м. Очаків

Очаківський міськрайонний суд Миколаївської області у складі:

головуючого судді Рак Л.М.

за участю секретаря Марчук І.В.,

позивачки та її представника ОСОБА_1,

представника відповідача ОСОБА_2 ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду цивільну справу за позовом ОСОБА_4 в інтересах якої діє ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання шлюбу недійсним,-

в с т а н о в и в :

02 липня 2018 року ОСОБА_4, в інтересах якої діє ОСОБА_1, звернулася до Очаківського міськрайонного суду Миколаївської області з позовною заявою до ОСОБА_2, в якій просила визнати шлюб, що зареєстрований 29 жовтня 2013 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Очаківського міськрайонного управління юстиції Миколаївської області, актовий запис № 136, недійсним з моменту його укладення, тобто з 29 жовтня 2013 року. Свої вимоги обґрунтовувала тим, що в січні 2013 року перенесла інфаркт та в звязку з хворобою потребувала сторонньої допомоги. Оскільки родичі в неї відсутні, надавати їй допомогу запропонував сусід ОСОБА_2, а саме довічно утримувати її, на що вона погодилась. ОСОБА_2 оплатив медичні препарати для її лікування в розмірі 26850 грн. відповідно до рахунку № 24 від 09 січня 2013 року. 14 червня 2013 року на прохання ОСОБА_2, який пояснював, що йому необхідно буде отримати громадянство України, та запевнив, що буде довічно її доглядати, між ними було укладено договір купівлі-продажу квартири, що належала їй на праві власності. 29 жовтня 2013 року між нею та відповідачем ОСОБА_2 на його прохання та прохання його дружини, для отримання громадянства України ОСОБА_2 та на підтвердження того, що будуть виконуватися обовязки з її утримання, було укладено фіктивний шлюб, який зареєстрований відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Очаківського міськрайонного управління юстиції Миколаївської області за актовим записом № 136. Її утримування продовжувалось до червня 2015 року та після виниклого між нею та відповідачем конфлікту останній перестав її утримувати та надавати допомогу. Посилаючись на те, що шлюб був укладений без наміру створити сімю та набути обовязки подружжя, він є фіктивним, просила про задоволення позову.

Позивачка ОСОБА_4 та її представник ОСОБА_1 в судовому засіданні позовні вимоги підтримали та просили їх задовольнити.

Представник відповідача ОСОБА_2 ОСОБА_3 заперечував проти задоволення позову посилаючись на те, що шлюб між сторонами був укладений з метою створення сімї, сторони після укладення шлюбу проживали разом в квартирі позивачки приблизно два тижні, потім відносини між ними зіпсувались і відповідач став проживати в своїй квартирі. Крім того, зазначив, що безпідставними є твердження позивачки про те, що шлюб був укладений з метою отримання ОСОБА_2 громадянства України, оскільки паспорт громадянина України ОСОБА_2 отримав в звязку з встановленням його належності до громадянства України, він був зареєстрований та проживав в ІНФОРМАЦІЯ_1 в період з 1988 року по 1994 рік. В задоволенні позову просив відмовити.

Вислухавши пояснення учасників справи, допитавши свідка, дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступного.

Сторони перебувають у шлюбі, зареєстрованому 29 жовтня 2013 року відділом реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Очаківського міськрайонного управління юстиції Миколаївської області, актовий запис № 136, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб серії І-ФП № 095939 (а.с. 8).

Відповідно до ч.1 ст.21, ч.1 ст.24, ч.1 ст.36 Сімейного кодексу України шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у державному органі реєстрації актів цивільного стану. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Шлюб є підставою для виникнення прав та обовязків подружжя.

Відповідно до ст. 38 СК України підставою недійсності шлюбу є порушення вимог, встановлених статтями 22, 24-26 цього Кодексу.

Згідно з ч. 2 ст. 40 СК України шлюб визнається недійсним за рішенням суду у разі його фіктивності. Шлюб є фіктивним, якщо його укладено жінкою та чоловіком або одним із них без наміру створення сім'ї та набуття прав та обов'язків подружжя.

Відповідно до п. 13 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 21.12.2007р. за № 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», при розгляді судом справ про визнання шлюбу недійсним слід мати на увазі, що за наявності одних підстав суд зобов'язаний, а за наявності інших суд може визнати шлюб недійсним. За рішенням суду шлюб обов'язково визнається недійсним, якщо він був зареєстрований без вільної згоди жінки або чоловіка, а також у разі його фіктивності (ст. 40 СК). Таким чином, вирішуючи справу, судам слід брати до уваги те, наскільки цим шлюбом порушено права та інтереси особи, тривалість спільного проживання подружжя, характер їх взаємин, а також інші обставини, що мають істотне значення.

Статтею 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Допитана в судовому засіданні свідок ОСОБА_5, яка є подругою позивачки, в судовому засіданні пояснила, що остання їй повідомила, що вона уклала шлюб з ОСОБА_2, оскільки він їй допомагав матеріально під час хвороби, давав кошти на лікування. Крім того, зазначила, що позивачка та відповідач разом не проживали, вони не мали шлюбних відносин та не мали наміру створити сімю.

Інші свідки, про допит яких було задоволено клопотання представника позивачки, не допитувались в судовому засіданні, оскільки представником позивачки своє клопотання про їх допит було знято.

Таким чином, доводи позивачки та її представника, показання свідка ОСОБА_5, відносно того, що ОСОБА_4П і ОСОБА_2 проживали окремо та не вели спільне господарство, не можуть свідчити про наявність наміру на створення фіктивної сімї, оскільки в силу ст. 56 СК України дружина та чоловік мають право на вибір місця свого проживання.

Крім того, не знайшли свого підтвердження в судовому засіданні посилання позивачки та її представника на те, що шлюб було укладено з метою отримання ОСОБА_2 громадянства України, оскільки зазначене спростовується листом № 2/21/3090 від 09 листопада 2018 року Очаківського РС УДМС України в Миколаївській області, з якого вбачається, що 27 березня 2014 року ОСОБА_2 отримав паспорт громадянина України в звязку з встановленням його належності до громадянства України, він був зареєстрований та проживав в ІНФОРМАЦІЯ_1 в період з 1988 року по 1994 рік.

Враховуючи викладене, характер взаємних стосунків ОСОБА_4 і ОСОБА_2, суд приходить до висновку, що позивачкою не доведено належними та допустимими доказами той факт, що відповідач уклав з нею фіктивний шлюб, без наміру створення сімї та набуття прав та обов'язків подружжя.

Крім того, суд враховує той факт, що позов про визнання шлюбу недійсним ОСОБА_4 було подано більш ніж через чотири роки після його укладення.

Оскільки рішення не може ґрунтуватися на припущеннях, позивачкою та її представником не спростовано заперечень представника відповідача, тому суд вважає позовні вимоги ОСОБА_4 про визнання шлюбу недійсним є недоведеними та такими, що не підлягають задоволенню.

За таких обставин судові витрати слід віднести на рахунок позивачки.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 12, 13, 259, 263 265, 268 ЦПК України,

в и р і ш и в:

У задоволені позову ОСОБА_4 в інтересах якої діє ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання шлюбу недійсним відмовити.

Рішення може бути оскаржене шляхом подання апеляційної скарги до Миколаївського апеляційного суду через Очаківський міськрайонний суд Миколаївської області протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги, рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повний текст рішення складено 14 березня 2019 року.

Головуючий: