У Х В А Л А

"17" жовтня 2019 р. суддя Дніпровського районного суду м. Києва Катющенко В.П., розглянувши заяву ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до ОСОБА_2 ( АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_2 ) про забезпечення позову в порядку ст. 149 ЦПК України, -

В С Т А Н О В И В:

15 жовтня 2019 року до Дніпровського районного суду м. Києва надійшла заява ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про забезпеченняпозову в порядку ст. 149 ЦПК України, яка 16 жовтня 2019 року передана в провадження судді Катющенко В.П. у відповідності до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями.

Заявник ОСОБА_1 , заявляючи про свій намір не пізніше десяти днів з дня постановлення ухвали про забезпечення позову, у порядку ч. 4 ст. 152 Цивільного процесуального кодексу України, звернутися до Дніпровського районного суду м. Києва із позовом до ОСОБА_2 про визнання права власності на частку в статутному капіталі Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «А Фінанс», просить суд: вжити невідкладних заходів забезпечення позову шляхом: 1) накладення арешту на корпоративні права - статутний капітал Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «А Фінанс» (); 2) заборони на вчинення реєстраційних дій, які тягнуть за собою зміну відомостей в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань відносно Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «А Фінанс» (), що належить ОСОБА_2 ; 3) заборони суб`єкту державної реєстрації вчиняти реєстраційні дії, що пов`язані зі зміною учасника Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «А Фінанс» ().

Вимоги заяви обґрунтовуються тим, що 30.09.2019 між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 було укладено договір купівлі-продажу частки в статутному капіталі ТОВ «ФК «А Фінанс» № 2, предметом якого є відчуження частки в розмірі 1,00% статутного капіталу ТОВ «ФК «А Фінанс», що належала ОСОБА_2 . За умовами договору сторони визначили, що частка в статутному капіталі ТОВ «ФК «А Фінанс» продається за Договором на користь заявника ОСОБА_1 за загальною договірною ціною 100 000,00 грн. 30.09.2019, на виконання вимог п. 2.1 договору, ОСОБА_1 було здійснено із власного карткового рахунку на картковий рахунок ОСОБА_2 платіж на суму 100 000,00 грн за 1% корпоративних прав ТОВ «ФК «А Фінанс» та таким чином належно та в повному обсязі було виконано всі умови договору. Натомість, із боку ОСОБА_2 , всупереч положенням договору, зобов`язання в частині передачі (оформлення) частки до 01.10.2019 виконано не було, а також не було вжито жодних дій на виконання його зобов`язань за договором. У своєму листі від 04.10.2019 ОСОБА_2 повідомив заявника про те, що не має наміру передавати належне йому за договором право власності на частку статутного капіталу ТОВ «ФК «А Фінанс», а навпаки має намір продати її іншим особам. З огляду на викладене, у зв`язку з реальним наміром ОСОБА_2 здійснити відчуження переоформлення частки в статутному капіталі ТОВ «ФК «А Фінанс», заявник вважає, що невжиття термінових заходів забезпечення позову суттєво порушить його права та повністю позбавить подальшої можливості захистити свої інтереси як позивача та реалізувати рішення суду.

Суд, вивчивши доводи поданої заяви, приходить наступного.

Згідно із ч.ч. 1, 2 ст. 149 Цивільного процесуального кодексу України Суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову.

Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Відповідно до ч. 1 ст. 153 Циільного процесуального кодексу України заява про забезпечення позову розглядається судом не пізніше двох днів з дня її надходження без повідомлення учасників справи (учасників третейського (арбітражного) розгляду).

За правилами ч. 1 ст. 19 Цивільного процесуального кодексу України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства.

Разом із тим ст. 20 Господасрького процесуального кодексу України визначає коло справ, які підлягають розгляду в господарському суді, до якого віднесено, в тому числі, справи у спорах, що виникають з корпоративних відносин, в тому числі у спорах між учасниками (засновниками, акціонерами, членами) юридичної особи або між юридичною особою та її учасником (засновником, акціонером, членом), у тому числі учасником, який вибув, пов`язані зі створенням, діяльністю, управлінням або припиненням діяльності такої юридичної особи, крім трудових спорів; справи у спорах, що виникають з правочинів щодо акцій, часток, паїв, інших корпоративних прав в юридичній особі, крім правочинів у сімейних та спадкових правовідносинах.

У відповідності до ч. 3 ст. 80 Господарського кодексу України та ч.ч. 1, 2 ст. 140 Цивільного кодексу України товариством з обмеженою відповідальністю є господарське товариство, що має статутний капітал, поділений на частки, розмір яких визначається установчими документами, і несе відповідальність за своїми зобов`язаннями тільки своїм майном. Учасники товариства, які повністю сплатили свої вклади, несуть ризик збитків, пов`язаних з діяльністю товариства, у межах своїх вкладів.

За приписами ч.ч. 1, 3 ст. 167 Господарського кодексу України корпоративні права - це права особи, частка якої визначається у статутному капіталі (майні) господарської організації, що включають правомочності на участь цієї особи в управлінні господарською організацією, отримання певної частки прибутку (дивідендів) даної організації та активів у разі ліквідації останньої відповідно до закону, а також інші правомочності, передбачені законом та статутними документами. Під корпоративними відносинами маються на увазі відносини, що виникають, змінюються та припиняються щодо корпоративних прав.

Положеннями ст. 147 Цивільного кодексу України та ст. 21 Закону України «Про товариства з обмеженою та додатковою відповідальністю» передбачена право учасника товариства на відчуження частки у статутному капіталі товариства іншим учасникам товариства або третім особам.

Велика Палата Верховного Суду у своїй постанові від 24 квітня 2019 року у справі № 752/21520/18 зазначає, що з огляду на зазначені приписи ГПК України та Господарського кодексу України спори між учасниками товариства щодо відчуження частки у статутному капіталі цього товариства є такими, що виникають з корпоративних відносин. А тому такі спори охоплюються юрисдикцією господарського суду (див. також пункт 88 постанови Великої Палати Верховного Суду від 18 грудня 2018 року у справі № 911/1437/17)і мають розглядатися за правилами господарського судочинства.

Із заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову убачається, що спірні правовідносини фактично виникли між колишнім учасником ТОВ «ФК «А Фінанс» ОСОБА_2., який продав свої корпоративні права щодо участі у товаристві за договором купівлі-продажу частки у статутному капіталі від 30.09.2019, та заявником ОСОБА_1 , який за умовами зазначеного договору є новим учасником ТОВ «ФК «А Фінанс», однак в силу невиконання ОСОБА_2 умов договору щодо передачі належного заявнику права власності на частку статутного капіталу товариства, позбавлений можливості фактично реалізувати так своє право.

Таким чином, суддя приходить висновку про те, що така заява ОСОБА_1 про забезпечення позову випливає із господарських правовідносин, а тому має розглядатися за правилами господарського судочинства.

Згідно ч. 9 ст. 10 Цивільного процесуального кодексу України Якщо спірні відносини не врегульовані законом, суд застосовує закон, що регулює подібні за змістом відносини (аналогія закону), а за відсутності такого - суд виходить із загальних засад законодавства (аналогія права).

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 186 Цивільного процесуального кодексу України суддя відмовляє у відкритті провадження у справі, якщо: заява не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 10, 186, 149, 150, 260, 353 ЦПК України, суддя, -

П О С Т А Н О В И В:

Відмовити у відкритті провадження у цивільній справі за заявою ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до ОСОБА_2 ( АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_2 ) про забезпечення позову в порядку ст. 149 ЦПК України.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Апеляційна скарга подається до Київського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

У разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручені у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження: на ухвали суду - якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 ЦПК України.

У відповідності до п.п. 15.5) п.п.15 п. 1 Розділу ХШ Перехідних Положень ЦПК України, до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а саме Дніпровський районний суд м. Києва.

Суддя: