Справа № 489/718/18
Провадження № 22ц/812/290/19 Головуючий у 1-ї інстанції Рум'янцева Н.О.
Категорія 59 Доповідач в апеляційній інстанції Ямкова О.О.
П О С Т А Н О В А

Іменем України

13 березня 2019 року м. Миколаїв

Колегія суддів судової палати в цивільних справах Миколаївського апеляційного суду у складі:

головуючого: Ямкової О.О.,

суддів: Колосовського С.Ю., Локтіонової О.В.,

із секретарем: Цуркан І.І.

за участю: представника позивача - ОСОБА_2,

відповідачів - ОСОБА_3, ОСОБА_4,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу

за апеляційною скаргою

ОСОБА_3

на рішення Ленінського районного суду міста Миколаєва від 28 вересня 2018 року, ухваленого під головуванням судді Рум'янцевої Н.О. в залі судових засідань в місті Миколаєві о 14 годині 59 хвилин зі складанням повного тексту рішення 5 листопада 2018 року, по справі

за позовом

ОСОБА_5

до ОСОБА_3, ОСОБА_6, ОСОБА_4, Виконавчого комітету Миколаївської міської ради (далі - виконком міськради),

Управління комунального майна Миколаївської міської ради

(далі - управління комунмайна міськради),

треті особи - державний реєстратор комунального підприємства

«Миколаївське міжміське бюро технічної інвентаризації» Вирич Тетяна Вікторівна

(далі - держреєстратор Вирич Т.В.),

приватний нотаріус Миколаївського міського нотаріального округу

Помазан Яна Валеріївна

(далі - приватний нотаріус Помазан Я.В.)

про визнання незаконними рішень та

визнання права на отримання у користування житлового приміщення, -

В С Т А Н О В И Л А:

12 лютого 2018 року ОСОБА_5 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_3, ОСОБА_6, ОСОБА_4, Виконкому міськради, Управління комунмайна міськради, треті особи - держреєстратор Вирич Т.В., приватний нотаріус Помазан Я.В., в якому просила визнати незаконним пункт 1 рішення виконкому Миколаївської міської ради №95 від 13 лютого 2015 року та визнати недійсним виданий на його підставі ордер №08 серії 009259 від 19 лютого 2015 року; визнати незаконним розпорядження Управління з використання та розвитку комунальної власності міськради №140-р від 25 травня 2015 року та скасувати видане на його підставі рішення держреєстратора Вирич Т.В. про державну реєстрацію свідоцтва про право власності на житло від 25 травня 2015 року, виданого ОСОБА_3 і ОСОБА_6; скасувати рішення приватного нотаріуса Помазан Я.В. про державну реєстрацію прав та їх обтяжень за договором дарування Ѕ частки у праві власності на квартиру, та визнати за нею право на отримання в користування квартири АДРЕСА_1 із наданням відповідного ордеру на вселення в квартиру.

В обґрунтування позову посилалася на те, що 21 квітня 2010 року на підставі рішення Виконкому міськради її було взято на квартирний облік на отримання житла у першу чергу по Ленінському району міста Миколаєва як громадянку, що тривалий час проживає у гуртожитку, не має іншого житла та є учасником бойових дій. Також зазначала, що вона є малозабезпеченою особою похилого віку.

У подальшому позивачу стало відомо, що родина відповідача ОСОБА_3, який став на квартирний облік на три місяці пізніше неї (30 липня 2010 року) отримала в порядку поліпшення житлових умов квартиру АДРЕСА_1, яку відповідач приватизував в рівних частках спільно із своєю матір'ю ОСОБА_6.

Позивач вказувала на те, що родина відповідачів не потребувала поліпшення житлових умов у першу чергу, оскільки ОСОБА_6 і ОСОБА_4 мають на праві власності нерухоме майно житлового та нежитлового призначення та земельні ділянки, а тому на її думку відповідачі незаконно отримали в користування спірне житлове приміщення, яке згодом приватизували, після чого переоформили право власності в порядку дарування на відповідача ОСОБА_6

Наголошувала на тому, що незаконні дії відповідачів призвели до порушення її прав, передбачених положеннями статті 43 ЖК УРСР та «Правил обліку громадян, що потребують поліпшення житлових умов і надання їм жилих приміщень в УРСР» як особи, яка стала на квартирний облік раніше, ніж родина відповідачів.

Рішенням Ленінського районного суду м. Миколаєва від 28 вересня 2018 року позов ОСОБА_5 задоволено частково, ухвалено про скасування пункту 1 рішення Виконкому Миколаївської міськради №95 від 13 лютого 2015 року про надання, знявши з квартирного обліку згідно зі списком ОСОБА_3 1-кімнатної квартири на склад сім'ї з 4-х осіб (він, дружина, мати, дочка), та скасування свідоцтва про право власності на квартиру АДРЕСА_1 за ОСОБА_3 і ОСОБА_6 по Ѕ за кожним, виданого Управлінням з використання та розвитку комунальної власності міськради №140-р від 25 травня 2015 року. В задоволенні іншої частини позовних вимог відмовлено.

Суд мотивував своє рішення тим, що першочергове право позивача на отримання житла порушенно внаслідок того, що відповідач ОСОБА_3 з сім'єю (дружина, мати і донька) не являлися особами, які входять до переліку осіб, передбачених статтею 34 ЖК УРСР, що потребують поліпшення житлових умов, оскільки члени сім'ї мали у приватній власності нерухоме майно. Також на час зняття з обліку та видачі розпорядження про приватизацію відомості щодо наявності у матері ОСОБА_3 - ОСОБА_6 хвороби, що виключає можливість спільного проживання з членами сім'ї, не підтверджена, так як наданий відповідачами медичний висновок закінчив свою дію у 2011 році.

В апеляційній скарзі відповідач ОСОБА_3, посилаючись на порушення норм процесуального права та правил юрисдикції, неповне з'ясування судом обставин справи, що мають значення для правильного вирішення спору, просить скасувати рішення суду та закрити провадження у справі.

На думку апелянта такі спори підлягають розгляду виключно судами адміністративної юрисдикції, так як позивачем оскаржуються дії виконкому, які були вчинені внаслідок виконання ним розпорядчих функцій суб'єкта владних повноважень.

Крім того, на думку апелянта позивачем не зазначено, яке саме її право порушено, не визнано або оспорено, а судом не перевірено чи приймалося в період з 2010 року по 2015 рік рішення про розподіл та надання іншим особам, які перебували на обліку, у власність чи користування житло.

У відзиві на апеляційну скаргу позивач зазначала, що рішення суду першої інстанції ухвалено з дотриманням норм матеріального та процесуального права, а скаргу вважала такою, що не підлягає задоволенню.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення осіб, які беруть участь у справі, перевіривши наведені в скарзі доводи та дослідивши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення із наступних підстав.

Як вбачається із матеріалів справи, 7 квітня 2010 року ОСОБА_5 як учасник бойових дій звернулася з заявою до міського голови, в якій просила поставити її на квартирний облік для отримання житла у першу чергу, оскільки вона мешкає в гуртожитку з 2002 року та по теперішній час(т.1 а.с.93).

На обґрунтування своєї заяви надала довідку КП ММБТІ від 19 лютого 2010 року про відсутність у її власності будь-якого нерухомого майна (т.1 а.с.97), копію паспорту з відмітками про реєстрацію в гуртожитку (т.1 а.с.98-100), копію посвідчення учасника бойових дій та посвідчення до знаку «Мешканцю блокадного Ленінграду» (т.1 а.с.94), довідку про реєстрацію в гуртожитку з 7 червня 2007 року (т.1 а.с.95), і акт перевірки житлових умов заявника (т.1 а.с.172).

Тому на підставі пункту 2 рішення Виконкому міськради №580 від 21 квітня 2010 року позивача ОСОБА_5 вирішено взяти на квартирний облік на отримання житла у першу чергу громадян, які потребують поліпшення житлових умов згідно додатку 2, який містить список сімей, взятих на квартирний облік на отримання житлових приміщень у першу чергу по Ленінському району (т.1 а.с.18).

З цього часу ОСОБА_5 постійно перебуває на квартирному обліку і в березні 2018 року додатково нею подана заяву щодо перереєстрації та підтвердження права подальшого перебування на квартирному обліку, яке у неї не змінювалося на протязі усього часу (т.1 а.с.101).

В той же час, 30 вересня 2011 року, Виконком міськради повідомив ОСОБА_5, що вона перебуває у списках на першочергове отримання житла за № 739, а у загальній черзі за №3302. Згідно аналогічного повідомлення від 31 грудня 2015 року позивач перебувала вже на квартирному обліку відповідно за № 1697 та за №5293, а від 6 квітня 2017 року за №1458 у списку на першочергове отримання житла.

Таке переміщення униз у черзі позивача ОСОБА_5 з часу її постановки на облік і до перереєстрації у березні 2018 року Виконком Миколаївської міськради обґрунтовував тим, що номер черги позивача змінився через недотримання нею правил по щорічній перереєстрації за квартирним обліком.

Але ці доводи відповідача є такими, що суперечать нормативним актам, які регулюють дані правовідносини.

Відповідно до положень, які закріплені у пункті 25 Правил обліку громадян, що потребують поліпшення житлових умов і надання їм жилих приміщень в УРСР, затверджених постановою Ради Міністрів УРСР і Укрпрофради від 11 грудня 1984 року за №470 з наступними змінами та доповненнями (далі - Правила №470), передбачено, що обов'язок щодо проведення щорічної перереєстрації громадян, які перебувають на квартирному обліку, в ході якої перевіряються їх облікові дані та вносяться зміни, покладено не на громадян, а на виконавчі комітети, підприємства та установи.

За такого обов'язок проведення перереєстрації громадян, які перебувають на квартирному обліку, здійснення перевірки їх облікових даних, в тому числі і позивача ОСОБА_5 покладено виключно на Виконком Миколаївської міської ради.

Приблизно у той же період часу, 9 липня 2010 року до Виконкому міськради подана заява відповідачем ОСОБА_3 з проханням поставити на квартирний облік його сім'ю, що складається з чотирьох осіб, з додатком: довідки про склад родини, члени якої зареєстровані в двокімнатній квартирі АДРЕСА_3, житловою площею 23,3кв.м.; медичного висновку №2 про неможливість матері заявника ОСОБА_6 мешкати разом в однієї кімнаті з іншими членами родини внаслідок захворювання на хронічний бронхіт з тяжким перебігом (т.1 а.с.174, 175).

Також відповідачем ОСОБА_3 повідомлено Виконком міськради про наявність у членів його родини іншого житла та нежитлового нерухомого майна шляхом надання довідки виконкому Рівненської сільради про наявність у ОСОБА_6 права спільної сумісної власності на квартиру АДРЕСА_4, загальною площею 66,2кв.м., та про наявність у ОСОБА_4 у власності квартири АДРЕСА_3 та нежитлового об'єкту по АДРЕСА_8 (т.1 а.с.178, 184).

На підставі поданих документів, у відповідності до пункту 2 рішення Виконкому Миколаївської міськради №1003 від 30 липня 2010 року родина ОСОБА_9 складом чотири особи взята на квартирний облік для отримання житла у першу чергу громадян, які потребують поліпшення житлових умов згідно додатку 2, який містить список сімей, взятих на квартирний облік на отримання житлових приміщень у першу чергу по Ленінському району (т.1 а.с.19).

Разом з тим, при прийнятті вищенаведеного рішення Виконкомом Миколаївської міськради не враховані положення статті 34 ЖК УРСР та пункту 5 Правил №470, у відповідності до яких особи, що потребують поліпшення житлових умов, та мають на праві приватній власності інше нерухоме майно забезпечуються жилими приміщеннями на загальних підставах, а тому не можуть перебувати у черзі на першочергове отримання житла.

Такий висновок зробив суд першої інстанції, і він є вірними та таким, що відповідає нормам матеріального права.

Крім цього колегія суддів звертає увагу на те, що за медичним висновком №2, на підставі якого родину відповідачів поставили на квартирний облік, мати відповідача ОСОБА_6 страждає на захворювання, за яким вона не може проживати в комунальній квартирі, але може проживати у відокремленій від інших членів сім'ї кімнаті (пункт 5 Інструкції про порядок видачі медичного висновку особам, які страждають хронічними захворюваннями, за яких вони не можуть проживати у комунальній квартирі або в однієї кімнаті зі членами родини, затвердженої наказом МЗ УРСР від 8 лютого 1985 року №52). Оскільки квартира, у якій проживала родина відповідачів до звернення для постановки на квартирний облік, та квартира, яка належить на праві спільної власності ОСОБА_6 має більш, ніж одну кімнату, то підстави для надання додаткової житлової площі матері відповідача були відсутні, а таке рішення органу виконавчої влади не відповідало як вимогам закону, так і положенням вищенаведених нормативних актів.

Незважаючи на вищенаведені обставини, на підставі пункту 1 рішення Виконкому Миколаївської міськради №95 від 13 лютого 2015 року ОСОБА_3 надано, знявши з квартирного обліку згідно зі списком, 1-кімнатну квартиру АДРЕСА_1 на склад сім'ї із 4-х осіб (т.1 а.с.20), яка згідно акту огляду перебуває в задовільному технічному стані, але має певні пошкодження та руйнації штукатурки та розтріскування стін (т.1 а.с.177).

При прийнятті рішення №95, що оспорюється позивачем, виконкомом не виконані усі необхідні для цього дії, а саме: не перевірено дійсність медичного висновку щодо наявності захворювань у ОСОБА_6, які дають підстави на поліпшення житлових умов у першу чергу, оскільки попередній висновок закінчив свою дію, ще у 2011 році, так і не перевірено набуття у власність іншими членами родини: дружиною ОСОБА_4 та донькою ОСОБА_10 нових жилих приміщень (т. 1 а.с.201-218).

25 травня 2015 року ОСОБА_3 та ОСОБА_6 спірна квартира приватизована в рівних частках з видачою на їх ім'я свідоцтва про право власності на житло у відповідності до розпорядження №140-р (т.1 а.с.21).

В подальшому, 27 квітня 2017 року відповідачем ОСОБА_6 подаровано належну йому Ѕ частину квартири АДРЕСА_1 матері ОСОБА_6, що підтверджується витягом з державного реєстру речових прав на нерухоме майно (т.1 а.с.38).

Відповідно до статті 43 ЖК УРСР громадянам, які перебувають на обліку потребуючих поліпшення житлових умов, жилі приміщення надаються в порядку черговості. Порядок визначення черговості надання громадянам жилих приміщень встановлюється законодавством Союзу РСР, цим Кодексом та іншими актами законодавства Української РСР. З числа громадян, взятих на облік потребуючих поліпшення житлових умов, складаються списки осіб, які користуються правом першочергового одержання жилих приміщень. Черговість надання жилих приміщень визначається за часом взяття на облік (включення до списків осіб, які користуються правом першочергового одержання жилих приміщень). Законодавством Української РСР окремим категоріям громадян, які перебувають у загальній черзі, може бути надано перевагу в строках одержання жилих приміщень у межах календарного року взяття на облік.

Відповідно до пунктів 25, 25? Правил N 470 виконавчі комітети місцевих Рад народних депутатів, підприємства, установи, організації щороку в період з 1 жовтня по 31 грудня проводять перереєстрацію громадян, які перебувають на квартирному обліку, в ході якої перевіряються їх облікові дані. Виявлені зміни вносяться в облікові справи громадян і книгу обліку осіб, які перебувають у черзі на одержання жилих приміщень. Зміни з питань, що належать до компетенції виконавчого комітету місцевої Ради народних депутатів, адміністрації підприємства, установи, організації (органу громадської організації) і профспілкового комітету, провадяться після прийняття рішень цими органами. Про внесені зміни заінтересованим особам направляється письмове повідомлення. Інформація про громадян, взятих на квартирний облік, та зміни до неї в установленому законодавством порядку вносяться до Єдиного державного реєстру громадян, які потребують поліпшення житлових умов.

Отже, на підставі встановлених обставин справи та вищенаведених положень закону колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов правильного висновку стосовно того, що у результаті неправомірного взяття на облік родини відповідачів, які не мали право на отримання житла у першу чергу, та фактичним отриманням ними спірного житла, порушений законний інтерес позивача, яка мала право на отримання житла у зв'язку з перебуванням у черзі на першочергове отримання житлового приміщення за наявністю у неї як пільг, так і переваги щодо взяття її на облік у порядку черговості раніше, ніж була взята на облік родина відповідачів.

При цьому посилання відповідача ОСОБА_3 на необхідність перевірки усіх осіб, взятих на облік, які можливо також отримали житло у цей період, не має правового значення для вирішення спору по суті, оскільки як постановка на квартирний облік, так і надання житла зі зняттям з обліку здійснені з порушенням процедури та правил, встановлених відповідними вищенаведеними законодавчими та нормативними актами.

Не є слушними і доводи відповідача ОСОБА_3 щодо порушення судом юрисдикції, оскільки спір, що виник між сторонами має приватноправовий характер, так як він обумовлений порушенням приватного права та інтересу конкретного суб'єкта (позивача), та підлягає захисту в спосіб, передбачений законодавством для сфери приватноправових відносин, навіть і в тому випадку, якщо до порушення цього приватного права та інтересу призвели управлінські дії органу місцевого самоврядування.

Враховуючи межі та доводи апеляційної скарги, що подана відповідачем ОСОБА_3 на судове рішення, яке не оскаржено позивачем, колегія суддів не вбачає підстав для його зміни чи скасування. А тому, з підстав, передбачених статтею 375 ЦПК України апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а судове рішення без змін.

Такі межі охоплюються і відсутністю у скарзі відповідача доводів щодо судового рішення в частині відмови у задоволенні позовних вимог ОСОБА_5

Керуючись статтями 367, 374, 375, 382, 384 ЦПК України, колегія суддів

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 - залишити без задоволення, а рішення Ленінського районного суду міста Миколаєва від 28 вересня 2018 року - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів до Верховного Суду, починаючи з дати складення повного судового рішення.

Головуючий О.О. Ямкова

Судді С.Ю. Колосовський

О.В. Локтіонова