Справа № 592/7637/16-ц
Провадження № 4-с/592/19/19
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 жовтня 2019 року м.Суми

Ковпаківський районний суд м. Суми у складі: головуючого судді Корольової Г.Ю., за участю секретаря судового засідання Панасовської В.В., розглянувши скаргу ОСОБА_1 на бездіяльність державного виконавця у порядку ч.1 ст.447 ЦПК України,

в с т а н о в и в :

ОСОБА_1 звернувся зі скаргою, яку мотивує тим, що в провадженні Ковпаківського відділу державної виконавчої служби м.Суми Головного територіального управління юстиції у Сумській області знаходиться виконавче провадження № 55312459 на виконання заочного рішення Ковпаківського районного суду м. Суми від 11 листопада 2016 року по справі № 592/7637/16-ц. 01.03.2019 року його представником було подане клопотання про скасування арешту з рахунку № НОМЕР_1 в UAH у ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» відкритого на ім`я ОСОБА_1 , оскільки такі дії порушують Закон України «Про оплату праці». Однак дане клопотання державним виконавцем задоволено не було. Вважає, що така бездіяльність є незаконною, оскільки призводить до порушення його конституційних прав та позбавляє його коштів на прожиття, що суперечить порядку утримання із заробітної плати. Тому просить: визнати бездіяльність державного виконавця Добринь Ю.В. щодо розгляду клопотання від 01.03.2019 року незаконною, а також зобов`язати державного виконавця Добринь Ю.В. зняти арешт з рахунку № НОМЕР_1 в UAH y ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» відкритого на ім`я ОСОБА_1 для зарахування заробітної плати.

У судове засідання ОСОБА_1 не з`явився, надав заяву, згідно якої просив скаргу розглядати без його участі, підтримує її в повному обсязі.

Державний виконавець Ковпаківського відділу державної виконавчої служби м.Суми Головного територіального управління юстиції у Сумській області Добринь Ю.В. у судове засідання не з`явилась, про причини неявки суд не повідомлено.

Суд, дослідивши матеріали справи, дійшов наступних висновків.

Статтею 447 ЦПК України передбачено, що сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їх права чи свободи.

Судом встановлено, що на виконанні у Ковпаківському ВДВС м. Суми ГТУЮ у Сумській області знаходиться виконавче провадження № 55312459 з примусового виконання виконавчого листа по справі № 592/7637/16-ц, виданого 04.01.2017 року Ковпаківським районним судом м. Суми про стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ «Всеукраїнський банк розвитку» заборгованості за кредитним договором № ICKGMCUI.48479.002 від 26.07.2012 р. у розмірі 38260,11 грн., а також судового збору у розмірі 1378,00 грн., загальна сума боргу 39638,11 грн.(а.с.33)

Державним виконавцем на підставі ст. 56 Закону України «Про виконавче провадження» винесено постанову про арешт коштів боржника ВП № 55312459 від 24.01.2019 року (а.с.40)

Відповідно до ст. 48 Закону України «Про виконавче провадження», звернення стягнення на майно боржника полягає в його арешті, вилученні (списанні коштів з рахунків) та примусовій реалізації. Про звернення стягнення на майно боржника виконавець виносить постанову. Стягнення за виконавчими документами звертається, в першу чергу, на кошти боржника у національній та іноземній валютах, інші цінності, у тому числі, на кошти на рахунках боржника у банках та інших фінансових установах.

Частиною 3 ст. 52 Закону України «Про виконавче провадження» встановлено, що не підлягають арешту в порядку, встановленому цим Законом, кошти, що перебувають на рахунках із спеціальним режимом використання, спеціальних та інших рахунках, звернення стягнення на які заборонено законом. Банк, інша фінансова установа, центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, у разі надходження постанови виконавця про арешт коштів, що знаходяться на таких рахунках, зобов`язані повідомити виконавця про цільове призначення рахунку та повернути постанову виконавця без виконання в частині арешту коштів, що знаходяться на таких рахунках.

Відповідно до довідки ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» від 13.02.2019 року №165, ОСОБА_1 26.10.2018 року у ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» відкрито картковий рахунок фізичної особи № НОМЕР_1 в UAH для зарахування заробітної плати та до вказаного рахунку випущено платіжну картку Mastercard Gold Debit № НОМЕР_2 термін дії 31.10.2022 (а.с.48)

01.03.2019 року представником скаржника ОСОБА_2 А ОСОБА_3 було подане клопотання щодо усунення порушень законодавства та зняття арешту з зарплатного рахунку № НОМЕР_1 в UAH y ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» відкритого на ім`я ОСОБА_1 (а.с.4).

На вказане клопотання листом відділу ДВС за №3/22154 від 18.03.2019 надано відповідь, що згідно даного клопотання та довідки з ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» (яка не завірена належним чином), державному виконавцю стало відомо, що рахунок на кошти, якого накладено арешт є рахунком на який боржник отримує заробітну плату (а.с.49).

Вказані обставини не були встановлені на час винесення постанови та не враховані державним виконавцем під час розгляду звернення боржника від 01.03.2019 року.

Розділом IX Закону України «Про виконавче провадження» врегульовано звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника, зокрема умови, порядок, розмір такого.

Відповідно до ч.1 ст.68 Закону України «Про виконавче провадження», стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника звертається у разі відсутності в боржника коштів на рахунках у банках чи інших фінансових установах, відсутності чи недостатності майна боржника для покриття в повному обсязі належних до стягнення сум, а також у разі виконання рішень про стягнення періодичних платежів.

Згідно з ст.43 Конституції України, кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується. Кожен має право на належні, безпечні і здорові умови праці, на заробітну плату, не нижчу від визначеної законом. Право на своєчасне одержання винагороди за працю захищається законом.

Відповідно до ч.1 ст.2, ч.2 ст.10 Конвенції про захист заробітної плати від 01.07.1949 року № 95, ратифікованої Україною 04.08.1961 року, дана Конвенція застосовується до всіх осіб, яким виплачується або повинна виплачуватись заробітна плата. Заробітна плата повинна охоронятися від арештів і передачі в такій мірі, в якій це вважається потрібним для утримання працівника і його сім`ї.

Частиною 1 ст.25 Закону України «Про оплату праці» визначено, що забороняється будь-яким способом обмежувати працівника вільно розпоряджатися своєю заробітною платою, крім випадків, передбачених законодавством.

За вказаних обставин, ОСОБА_1 фактично позбавлений можливості отримувати гарантовану законом заробітну плату як засобу до існування, що є суттєвим порушенням його прав.

Таким чином, накладення арешту та утримання всього розміру заробітної плати, яка зараховується на відповідний банківський рахунок боржника, без врахування вищевказаних вимог чинного законодавства, є неправомірним.

Беручи до уваги викладене, аналізуючи зібрані по справі докази в їх сукупності, суд дійшов до висновку, що державним виконавцем не вжито передбачених законом заходів щодо забезпечення ефективного здійснення виконавчих дій в частині звернення стягнення із заробітної плати боржника та недопущення порушення його законних прав і інтересів під час виконавчого провадження, спрямованих на недопущення арешту всіх грошових коштів, які є отриманою боржником заробітною платою, згідно вимог Закону.

Відповідно до ч.1 ст.13 Закону України «Про виконавче провадження», під час здійснення виконавчого провадження виконавець вчиняє виконавчі дії та приймає рішення шляхом винесення постанов, попереджень, внесення подань, складення актів та протоколів, надання доручень, розпоряджень, вимог, подання запитів, заяв, повідомлень або інших процесуальних документів у випадках, передбачених цим Законом та іншими нормативно-правовими актами.

Згідно з ч.1 ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження», виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

На підставі викладеного, суд приходить до висновку про обґрунтованість скарги і вважає необхідним її задовольнити.

Керуючись ст.ст. 447-451 ЦПК України, -

п о с т а н о в и в :

Скаргу ОСОБА_1 на бездіяльність державного виконавця у порядку ч.1 ст.447 ЦПК України - задовольнити.

Визнати бездіяльність державного виконавця Ковпаківського відділу державної виконавчої служби м.Суми Головного територіального управління юстиції у Сумській області Добринь Ю.В. щодо розгляду клопотання від 01.03.2019 року незаконною.

Зобов`язати державного виконавця Ковпаківського відділу державної виконавчої служби м.Суми Головного територіального управління юстиції у Сумській області Добринь Ю.В. зняти арешт з рахунку № НОМЕР_1 в UAH y ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» відкритого на ім`я ОСОБА_1 для зарахування заробітної плати.

Ухвала може бути оскаржена до Сумського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги. Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п`ятнадцяти днів з дня складення повної ухвали суду.

Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Г.Ю. Корольова