Роздільнянський районний суд Одеської області
Справа № 511/1533/19
Номер провадження: 2/511/620/19
16 жовтня 2019 року Роздільнянський районний суд Одеської області в складі:
головуючого судді: Бобровська І. В.,
за участю секретаря судового засідання - Захарової О.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Роздільна в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа: Роздільнянська міська рада Одеської області про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням,
14.08.2019 року на адресу Роздільнянського районного суду Одеської області надійшла вищевказана позовна заява.
Свої вимоги позивач мотивує тим, що 05.02.1987 року зареєструвала шлюб з ОСОБА_3 , після чого змінила своє дівоче прізвище з « ОСОБА_4 » на « ОСОБА_5 ». З 04.09.1980 року ОСОБА_1 є власником житлового будинку за адресою: АДРЕСА_1 , що підтверджується договором купівлі продажу №392691 від 04.09.1980 року. На даний час позивач як власник вищевказаного будинку має намір отримати житлово комунальну субсидію, але у зв`язку з тим, що відповідач зареєстрована за вказаною адресою, проте фактично не проживає з 2012 року позивачка не може розпоряджатись своє власністю. У зв`язку з вищевикладеним позивачка просить суд визнати ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , такою, що втратила право користування жилим приміщенням, який належить ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .
Ухвалою суду від 04.09.2019 року провадження по справі відкрито в порядку спрощеного позовного провадження. (а.с.23-24)
Позивачка ОСОБА_1 в судове засідання не з`явилась, надала суду заяву, в якій свої позовні вимоги підтримала у повному обсязі, просила провести судове засідання без її участі, не заперечувала проти ухвалення заочного рішення по справі. (а.с.31).
Відповідачка ОСОБА_2 в судове засідання не з`явилась, про дату час та місце розгляду справи повідомлялась належним чином шляхом надіслання судових повісток викликів за її зареєстрованим місцем проживання, відповідно до поштового повідомлення відповідачка ОСОБА_2 за місцем реєстрації відсутня. ( а.с. 29).
Представник третьої особи в судове засідання не з`явився, про дату та час судового засідання повідомлявся належним чином. (а.с.27)
Відповідно до ст. 280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи.
У зв`язку з неявкою відповідача та не повідомленням ним про поважні причини такої неявки в судове засідання в порядку статті 223 ЦПК України, суд зі згоди позивача вважає за можливе розглядати справу в заочному порядку та ухвалити заочне рішення, що відповідає вимогам ст. 280 ЦПК України.
Відповідно до ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», ч.1ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, право особи на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку кореспондується з обов`язком добросовісно користуватися наданими законом процесуальними правами, утримуватись від дій, що зумовлюють затягування судового процесу, та вживати надані процесуальним законом заходи для скорочення періоду судового провадження (п.35 рішення від 07.07.1989р. Європейського суду з прав людини у справі «Юніон Еліментарія Сандерс проти Іспанії» (AlimentariaSandersS.A. v. Spain).
Обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи є порушенням ч.1 ст.6 даної Конвенції (§ 66 - 69 рішення Європейського суду з прав людини від 08.11.2005 р. у справі «Смірнова проти України»).
В порядку ч.2 ст. 247 ЦПК України розгляд справи здійснюється судом без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, у зв`язку з неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі.
Вивчивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд прийшов до висновку про задоволення позовних вимог за наступних підстав.
Відповідно до ст.13 ЦПК України суд розглядає справи в межах заявлених вимог і на підставі наданих доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.
Відповідно до ч.ч.1,5,6 ст.81 Цивільного процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Судом встановлено, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 є власником житлового будинку за адресою: АДРЕСА_1 , що підтверджується договором купівлі продажу від 04.09.1980 року, посвідчений нотаріусом Роздільнянської нотаріальної контори та зареєстрований в реєстрі за №2104 по кв. №392691 від 04.09.1980 року. (а.с.10)
Відповідно до по господарської книги, в житловому будинку за адресою: АДРЕСА_1 , на реєстраційному обліку з 10.09.2004 року перебуває ОСОБА_2 (рос. ОСОБА_6 Вачагановна), 1987 р.н. (а.с.12)
Відповідно до акту про не проживання особи за місце реєстрації від 02.08.2019 року, складеного Роздільнянською міської радою Одеської області, за адресою: АДРЕСА_1 3 зареєстрована ОСОБА_2 , однак у вказаному будинку не проживає, її особистих речей на час обстеження будинку не виявлено. (а.с.13)
Факт відсутності відповідача ОСОБА_2 за місцем реєстрації письмово підтвердили свідки сусіди позивача: ОСОБА_7 , яка проживає за адресою: АДРЕСА_2 та ОСОБА_8 , яка проживає за адресою: АДРЕСА_1 . (а.с.14-15)
З урахуванням наведеного, у суду немає підстав ставити під сумнів достовірність і правдивість вищезазначених фактів, повідомлених представниками міської ради та сусідами позивача. Дані про їх заінтересованість в результаті розгляду справи - відсутні, їх показання об`єктивно підтверджуються і не суперечать іншим зібраним у справі доказам.
Судом також встановлено, що відповідач співвласником спірного житлового будинку не являється, в зазначеному житловому будинку не проживає і не користуються ним.
Позивач заперечує проти реєстрації відповідача за вказаною адресою, так як дані обставини перешкоджають йому в реалізації права володіння та користування належним йому на праві власності майном.
Відповідно до ст.41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.
Відповідно до статей 316-317 Цивільного кодексу України право власності є правом особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежного від волі інших осіб. Власнику надається право володіння, користування та розпорядження своїм майном.
Право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні (ч.1 ст.321 ЦК України).
Згідно ст. 383 ЦК України громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей, і мають право розпоряджатись цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди.pan>
Так, відповідно до ст.391 Цивільного кодексу України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.
Відповідно Статтею 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та положеннями Закону України № 475/97-ВР від 17.07.1997 року «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2, № 4, № 7 та № 11 до Конвенції» закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном на власний розсуд, учиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.
З погляду Європейського Суду повага власності основний метод права, міжнародного й внутрішнього дотримання. У Конвенції говориться, що держава зобов`язана дотримувати, виконувати, зміцнювати, захищати й забезпечувати права власності фізичних і юридичних осіб. Порушення Конвенції й Протоколів будуть тоді, коли піде недотримання, невиконання й не забезпечення державою зазначених норм.
Відповідно до ст.1 «Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод», Високі Договірні сторони гарантують кожному, хто перебуває під їхньою юрисдикцією права і свободи, визначенні в розділі І «Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод».
В силу ст.13 розділу І «Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод», кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.
Протокол № 1 стаття 1 «Захист власності» говорить «Кожна фізична або юридична особа має право на повагу своєї власності. Ніхто не може бути позбавлений свого майна інакше як в інтересах суспільства й на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права». Тим самим у Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод чітко встановлено: право власності кожної фізичної і юридичної особи, неурядової організації й групи приватних осіб, повинне поважаться.
У першу чергу ця повага повинна виходити від держави й втілюватися у вигляді прийняття законодавчих, виконавчих дій, що захищають право власності від незаконних зазіхань із боку кого б то не було.
Таким чином судом достовірно встановлено, що відповідачка ОСОБА_2 , 1987 р.н. за місцем реєстрації: АДРЕСА_1 не проживає з 2012 року, відповідно втратила право на користування житловим приміщенням зазначеного будинку, так як не використовує будинок для проживання більше одного року без поважних причин, витрат по його утриманню не несе, що встановлено судом під час судового розгляду.
Доказів створення відповідачам перешкод для проживання в будинку з боку позивача суду не надано.
Як встановлено матеріалами справи та було вище зазначено, реєстрація відповідачів в будинку створює перешкоди позивачу ОСОБА_1 у праві володіти, користуватися та розпоряджатися своєю власністю.
Виходячи з вищенаведеного, суд вважає, що в даному випадку вимоги ОСОБА_1 як власника житлового будинку законні та обґрунтовані, оскільки реєстрація відповідача в належному їй житловому будинку, порушує її право власності, створює перешкоди в користуванні власністю.
На підставі ст. 391,405 Цивільного кодексу України, керуючись ст. 81, 259, 263-265, 268, 280-282, 288, 289 ЦПК України, суд-
Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа: Роздільнянська міська рада Одеської області про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням задовольнити.
Визнати ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ІПН: НОМЕР_1 , зареєстровану за адресою: АДРЕСА_1 такою, що втратила право на користування житловим приміщенням за адресою: АДРЕСА_1 , яке належить ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом 30-ти днів з дня отримання його копії.
Апеляційна скарга на рішення суду подається до Одеського апеляційного суду через суд першої інстанції протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повне найменування (ім`я) учасників справи та їх місце проживання (місцезнаходження):

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ІПН: НОМЕР_2 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 ;

Відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ІПН: НОМЕР_1 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 ;

Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог: Роздільнянська міська рада Одеської області, адреса: Одеська область м. Роздільна, вул. Муніципальна, 17, ;

Суддя І. В. Бобровська