Номер провадження: 22-ц/813/2152/19
Головуючий у першій інстанції Шкамерба К.С.
Доповідач Погорєлова С. О.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26.02.2019 року м. Одеса

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Одеського апеляційного суду у складі:

головуючого судді: Погорєлової С.О.

суддів: Калараш А.А., Заїкіна А.П.,

за участю секретаря: Бєляєвої А.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу представника Товариства з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна» у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна» до ОСОБА_2, Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Інвстбанк» в особі уповноваженої особи фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Інвестбанк» Андронова Олега Борисовича, Одеської місцевої прокуратури № 2 про звільнення майна з-під арешту, на ухвалу Приморського районного суду м. Одеси, постановлену під головуванням судді Шкамерда К.С. 29 жовтня 2018 року у м. Одеса,-

встановила:

У жовтні 2018 року ТОВ «ОТП Факторинг Україна» звернулось до Приморського районного суду м. Одеси з позовом до ОСОБА_2, ПАТ «КБ «Інвстбанк» в особі уповноваженої особи фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «КБ «Інвестбанк» Андронова О.Б., Одеської місцевої прокуратури № 2 про звільнення майна з-під арешту (а.с. 2-4).

Ухвалою Приморського районного суду м. Одеси від 29 жовтня 2018 року у відкритті провадження було відмовлено, оскільки, на думку суду, вимоги позивача, що ґрунтуються на його переважному праві реалізації арештованого майно, мають розглядатися за правилами, установленими для розгляду позовів про звільнення майна з-під арешту в порядку, передбаченому кримінальним процесуальним законодавством, коли арешт на майно накладено при провадженні у кримінальній справі(а.с. 5-7).

В апеляційній скарзі представник ТОВ «ОТП Факторинг Україна» просить ухвалу суду скасувати та направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції, посилаючись на порушення судом норм процесуального права, а саме, на думку апелянта, судом першої інстанції не було враховано, що ТОВ «ОТП Факторинг Україна» не є юридичною особою, щодо якої здійснюється кримінальне провадження, не є титульним власником та володільцем майна, що випливає з поняття «іпотека» та «іпотекодержатель», визначених ст. 1 ЗУ «Про іпотеку», а відтак, позивач має право звернутись із відповідним позовом в порядку ЦПК України (а. с. 9-11).

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи та перевіривши наведені у скарзі доводи, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга представника ТОВ «ОТП Факторинг Україна» підлягає залишенню без задоволення, виходячи з наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Як вбачається з матеріалів справи, ухвалою Приморського районного суду м.Одеси від 17 травня 2013 р., в рамках кримінальної справи №522/12229/13-к, було накладено арешт на іпотечне майно ТОВ «ОТП Факторинг Україна», а саме на квартиру, розташовану за адресою: АДРЕСА_1.

Положеннями ст. 171 КПК України встановлено, що арештом майна є тимчасове позбавлення підозрюваного, обвинуваченого або осіб, які в силу закону несуть цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння, а також юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, у разі якщо до такої юридичної особи може бути застосовано захід кримінально-правового характеру у вигляді конфіскації майна, можливості відчужувати певне його майно за ухвалою слідчого судді або суду до скасування арешту майна у встановленому цим Кодексом порядку. Відповідно до вимог цього Кодексу, арешт майна може також передбачати заборону для особи, на майно якої накладено арешт, іншої особи, у володінні якої перебуває майно, розпоряджатися будь-яким чином таким майном та використовувати його.

Згідно зі ст.174 КПК України підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження - судом.

Згідно ст. 539 КПК України прямо передбачено, що потерпілий, цивільний позивач, цивільний відповідач та інші особи мають право звернутися до суду з клопотанням про вирішення питань, які безпосередньо стосуються їх прав, обов'язків чи законних інтересів.

Як вбачається із п. 1 Постанови № 5 Пленуму Вищого Спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 03 червня 2016 року «Про судову практику в справах про зняття арешту з майна, у порядку цивільного судочинства» судам роз'яснено, що за наявності кримінального провадження власник чи інший володілець майна може звернутися до суду за захистом свого порушеного, невизнаного чи оспорюваного права власності у загальному порядку. Після підтвердження цього права зазначена особа, як і титульний власник майна, у тому числі й особа, яка не є учасником кримінального провадження, має право на звернення з клопотанням про скасування арешту та вирішення інших питань, які безпосередньо стосуються її прав, обов'язків чи законних інтересів, у порядку, передбаченому статтями 174, 539 Кримінального процесуального кодексу України, до суду, що наклав арешт чи ухвалив вирок.

При цьому, згідно з пунктом 9 розділу XI «Перехідні положення» КПК, питання про зняття арешту з майна, накладеного під час дізнання або досудового слідства до дня набрання чинності цим Кодексом, вирішується в порядку, що діяв до набрання чинності цим Кодексом.

Таким чином, у разі, якщо арешт на майно було накладено під час досудового розслідування кримінальної справи та/або під час розгляду кримінальної справи судом, то, в силу вимог закону, арешт з такого майна може зняти: під час досудового розслідування лише слідчий суддя, під час судового провадження суд, або прокурор одночасно з винесенням постанови про закриття кримінального провадження.

Лише у випадку, коли під час винесення виправдувального вироку, закриття кримінального провадження, якщо майно не підлягає спеціальній конфіскації, не призначення судом покарання у виді конфіскації майна та/або незастосування спеціальної конфіскації, залишення цивільного позову без розгляду або відмови в цивільному позові, судом не вирішено питання про скасування арешту майна накладеного в рамках кримінального провадження, то власник майна, на яке накладено арешт, має право на звернення до суду з позовом про звільнення майна з під-арешту, який розглядається за правилами цивільного судочинства.

З матеріалів справи вбачається, що вироком Приморського районного суду від 21 липня 2015 року ОСОБА_2 було визнано винною у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.27, ч.2 ст.28 ч.2 ст.366 КК України, та засуджено до позбавлення волі у вигляді трьох років із позбавленням права обіймати посади, пов'язані з адміністративно-господарськими функціями строком на один рік та штрафом у розмірі 4 250 грн. На підставі ст. 75 КК України, ОСОБА_2 звільнено від відбування від покарання з випробуванням строком один рік та покладено обов'язки на підставі ст.76 КК України.

Відповідно до п.1 ч.1 ст. 186 ЦПК України, суддя відмовляє у відкритті провадження у справі, якщо заява не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

Таким чином, з урахуванням викладеного, суд першої інстанції дійшов обгрунтованого висновку про необхідність відмови у відкритті провадження за позовною заявою Товариства з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна» до ОСОБА_2, публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «ІНВЕСТБАНК» в особі уповноваженої особи фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «КБ «ІНВЕСТБАНК» Андронова О.Б., Одеської міської раді про звільнення майна з під арешту, оскільки вимоги позивача, що ґрунтуються на його переважному праві реалізації арештованого майно, мають розглядатися за правилами, встановленими для розгляду позовів про звільнення майна з-під арешту, в порядку, передбаченому кримінальним процесуальним законодавством, коли арешт на майно накладено при провадженні у кримінальній справі.

Колегія суддів вважає необґрунтованими доводи апеляційної скарги ТОВ «ОТП Факторинг Україна» про те, що апелянт не є юридичною особою, відносно якої здійснюється кримінальне провадження, не є титульним власником та володільцем майна, що випливає з поняття «іпотека» та «іпотекодержатель», визначених ст. 1 ЗУ «Про іпотеку», а відтак, має право звернутись із відповідним позовом в порядку ЦПК України.

Так, у порядку цивільного судочинства захист майнових прав здійснюється у позовному провадженні, а також у спосіб оскарження рішення, дії або бездіяльності державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби.

Правила визначення компетенції судів щодо розгляду цивільних справ передбачені статтею 19 ЦПК України, згідно з якою суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи щодо захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин, а також інших правовідносин, крім випадків, коли розгляд таких справ проводиться за правилами іншого судочинства.

Спори про право цивільне, пов'язані з належністю майна, на яке накладено арешт, відповідно до статті 19, 30 ЦПК України розглядаються в порядку цивільного судочинства у позовному провадженні, якщо однією зі сторін відповідного спору є фізична особа, як суб'єкт цивільних, земельних, сімейних правовідносин, крім випадків, коли розгляд таких справ відбувається за правилами іншого судочинства.

За наявності кримінального провадження власник чи інший володілець майна може звернутися до суду за захистом свого порушеного, невизнаного чи оспорюваного права власності у загальному порядку, якщо такий спір є спором цивільним.

У разі, якщо право власності особи порушене у кримінальному провадженні, така особа, навіть за умови, що вона не є учасником кримінального провадження, має право на звернення з клопотанням про скасування арешту та вирішення інших питань, які безпосередньо стосуються її прав, обов'язків чи законних інтересів, у порядку, передбаченому КПК України.

Інші докази та обставини, на які посилається заявник в апеляційній скарзі, були предметом дослідження судом першої інстанції та додаткового правового аналізу не потребують, оскільки при їх дослідженні та встановлені судом дотримані норми процесуального права.

При зазначених обставинах, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції повно й всебічно дослідив та надав оцінку обставинам по справі, правильно визначив юридичну природу спірних правовідносин і закон, що їх регулює. Ухвалу Приморського районного суду м. Одеси від 29 жовтня 2018 рокупостановлено з додержанням норм процесуального права, підстави для її скасування відсутні.

Керуючись ст. 367, п. 1 ч. 1 ст. 374, ст. ст. 375, 381-384, 390 ЦПК України, колегія суддів, -

постановила:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна» - залишити без задоволення.

Ухвалу Приморського районного суду м. Одеси від 29 жовтня 2018 року- залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, однак може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту судового рішення до суду касаційної інстанції.

Повний текст судового рішення складений 07 березня 2019 року.

Головуючий С.О. Погорєлова

Судді А.П. Заїкін

А.А. Калараш