Справа № 462/1274/15-ц
У Х В А Л А

15 жовтня 2019 року Залізничний районний суд м.Львова у складі головуючої судді Румілової Н.М, при секретарі Шиманській Я.І., розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Львова скаргу ОСОБА_1 на дії державного виконавця Залізничного відділу ДВС м.Львова ГТУЮ у Львівській області,

ВСТАНОВИВ :

ОСОБА_1 звернувся до суду зі скаргою, в якій зазначив, що у Залізничному відділі Державної виконавчої служби м. Львова ГТУЮ у Львівській області перебуває виконавче провадження № 57400501 з виконання виконавчого листа виданого Залізничним районним судом м. Львова у справі № 462/1274/15-ц від 19.09.2018 року про демонтаж конструкції водовідведення. 31 жовтня 2018 року державний виконавець виніс постанову про закінчення виконавчого провадження на підставі п.3 ч. 1 ст. 39 Закону України «Про виконавче провадження», тобто у зв`язку зі смертю боржника. Вважає дії виконавця неправомірними, оскільки він повинен був зупинити виконавче провадження на підставі п. 5 ч. 1 ст. 34 Закону України «Про виконавче провадження» та звернутися до суду з заявою про правонаступництво у виконавчому провадженні. Просить суд скасувати постанову державного виконавця Залізничного відділу ДВС м. Львова ГТУЮ у Львівській області від 31.10.2018 року про закінчення виконавчого провадження № 57400501 про зобов`язання ОСОБА_2 демонтувати конструкцію водовідведення.

Стягувач ОСОБА_1 в судове засідання не з`явився, про час та розгляд справи був повідомлений належним чином, причина неявки суду невідома.

Представник Залізничного Відділу державної виконавчої служби м.Львова в судове засідання не з`явився, про час та розгляд справи повідомлений належним чином.

Суд, дослідивши матеріали справи, надавши їм оцінку в їх сукупності, вважає, що заявлені вимоги підлягають відмові з наступних підстав.

Згідно до ст..124 Конституції України судові рішення є обов`язковими до виконання.

Згідно положень ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Частиною 3 ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження» державному виконавцю надані широкі права та повноваження у процесі здійснення виконавчого провадження.

Судом встановлено, що постановою колегії суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Львівської області від 17 липня 2018 року зобов`язано ОСОБА_2 демонтувати влаштовану конструкцію водовідведення з квартири АДРЕСА_1 .

Виконавчий лист видано стягувачу ОСОБА_3 .В. 20.09.2018р. Судом також встановлено, що на виконанні у Залізничному ВДВС перебувало виконавче провадження.

31.10.2018 року державний виконавець Дзюминська М.В. винесла постанову про закінчення виконавчого провадження за №57400501 у зв`язку із смертю боржника ОСОБА_2 , яку надіслано стягувачу.

Пунктом 3 частини першої статті 39 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що виконавче провадження підлягає закінченню у разі припинення юридичної особи - сторони виконавчого провадження, якщо виконання її обов`язків чи вимог у виконавчому провадженні не допускає правонаступництва, смерті, оголошення померлим або визнання безвісно відсутнім стягувача чи боржника.

Відповідно до 4.2 ст.39 Закону України «Про виконавче провадження», постанова про закінчення виконавчого провадження з підстав, передбачених частиною першою цієї статті, виноситься в день настання відповідних обставин або в день, коли виконавцю стало відомо про такі обставини.

У такому випадку, виконавчий документ надсилається разом із постановою про закінчення виконавчого провадження до суду або іншого органу (посадовій особі), який його видав (ч.3 ст.39 Закону).

Отже, за вказаних вище обставин, а саме, наявності у державного виконавця відомостей про смерть боржника, правових підстав для вчинення інших дій, окрім як тих, що передбачені пунктом третім частини першої та частиною другою статті 39 Закону України «Про виконавче провадження», у державного виконавця не було, оскільки вказані вище положення Закону містять імперативні норми щодо обов`язку державного виконавця винести постанову про закінчення виконавчого провадження у зв`язку із смертю боржника, зокрема, в день, коли йому стало відомо про mo обставину.

Законом не передбачено обов`язку державного виконавця до винесення постанови про закінчення виконавчого провадження повідомляти стягувача про смерть боржника та роз`яснювати йому право заміни сторони виконавчого провадження.

Доводи заявника про те, що державний виконавець повинен був зупинити виконавче провадження і звернутись до суду із заявою про заміну боржника у виконавчому провадженні, суд не приймає до уваги , оскільки частиною п`ятою статті 15 Закону України «Про виконавче провадження» визначено, що у разі вибуття однієї із сторін виконавчого провадження, виконавець за заявою сторони, а також заінтересована особа мають право звернутись до суду із заявою про заміну сторони її правонаступником, натомість, стягувач ОСОБА_4 такої заяви до органу державної виконавчої служби не подавав, хоча боржник ОСОБА_2 помер ще 01.07.2017 року, до набрання рішенням суду законної сили.

Суд вважає, що державний виконавець діяв на законних підстав, при винесенні постанови про закінчення виконавчого провадження ним було враховано, що стороною по справі за позовом ОСОБА_1 фактично була померла особа та за рішенням суду обсяг обов`язків фактично був покладений на вже померлу особу, що виключає правонаступництво як таке при виконанні такого рішення суду.

Керуючись ст. 450, 451 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В :

У задоволенні скарги ОСОБА_1 на дії державного виконавця відмовити.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається до Львівського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Суддя: Н.М.Румілова