Постанова

Іменем України

09 жовтня 2019 року

м. Київ

справа № 676/58/17-ц

провадження № 61-19585св18

Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду:

головуючого - Сімоненко В. М.,

суддів: Калараша А. А., Мартєва С. Ю., Петрова Є. В., Штелик С. П. (суддя-доповідач)

розглянув в порядку спрощеного позовного провадження касаційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю «Промінь Галичина» на рішення Кам`янець-Подільського міськрайонного суду Хмельницької області від 20 квітня 2017 року у складі судді Стельмах Д. В. та ухвалу апеляційного суду Хмельницької області від 02 червня 2017 року у складі суддів: Пастощука М. М., Костенка А. М., Ярмолюка О. І.,

учасники справи:

позивач - товариство з обмеженою відповідальністю «Промінь Галичина»,

відповідачі: ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , Відділ Держгеокадастру у Кам`янець-Подільському районі Хмельницької області, треті особи: приватне підприємство-фірма «Земля», виробничий кооператив «Іскра 2007»,

ІСТОРІЯ СПРАВИ

Короткий зміст позовних вимог

У грудні 2016 року товариство з обмеженою відповідальністю «Промінь Галичина» (далі - ТОВ «Промінь Галичина») звернулося до суду із позовом до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , Відділу Держгеокадастру у Кам`янець-Подільському районі Хмельницької області про скасування державної реєстрації земельних ділянок, визнання недійсними державних актів та скасування рішень про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно.

Позовні вимоги мотивовано тим, що 18 червня 2010 року між ОСОБА_3 (орендодавець) та ТОВ «Промінь Галичина» (орендар) укладено договір оренди землі № 067 Г щодо земельної ділянки розміром 2,23 га, кадастровий номер :06:010:0142, яка знаходиться на території Голосківської сільської ради (на даний час на території Гуменецької об`єднаної територіальної громади) Кам`янець-Подільського району Хмельницької області. Строк договору оренди 10 років. Договір зареєстровано у Кам`янець-Подільському районному відділі Хмельницької регіональної філії ДП «Центр Державного земельного кадастру». ІНФОРМАЦІЯ_1 орендодавець ОСОБА_3 помер і спадкоємцями земельної ділянки, яка є об`єктом оренди, в рівних частках є дочки померлого ОСОБА_1 та ОСОБА_2 . Відповідно до пункту 12.6. договору оренди землі перехід права власності на орендовану земельну ділянку до іншої особи, а також реорганізація юридичної особи-орендаря не є підставою для зміни умов або розірвання цього договору. Таким чином, договір оренди землі, укладений власником земельної ділянки, є чинним для спадкоємців такої померлої особи (орендодавця) і до спадкоємців переходять усі права та обов`язки померлого.

Разом з тим, спадкоємці ОСОБА_1 та ОСОБА_2 здійснили поділ успадкованої земельної ділянки кадастровий номер :06:010:0142 на дві окремі земельні ділянки і отримали на них правовстановлюючі документи, а саме: спадкоємець ОСОБА_1 є власником нової земельної ділянки розміром 1,1136 га, кадастровий номер :06:010:0245; спадкоємець ОСОБА_2 є власником нової земельної ділянки розміром 1,1136 га, кадастровий номер :06:010:0244. Утворені внаслідок поділу земельні ділянки відповідача ОСОБА_2 та ОСОБА_1 передали в оренду виробничому кооперативу «Іскра 2007».

Оскільки на момент поділу земельна ділянка площею 2,23 га знаходилася у користуванні (оренді) ТОВ «Промінь Галичина», до складу технічної документації щодо поділу земельної ділянки мала бути включена нотаріально посвідчена згода товариства на поділ, проте такої згоди не було. Тому поділ успадкованої земельної ділянки на дві окремі земельні ділянки є незаконним та таким, що порушує законні інтереси ТОВ «Промінь Галичина».

Враховуючи викладене, ТОВ «Промінь Галичина» просило суд: скасувати державну реєстрацію земельної ділянки із кадастровим номером :06:010:0244 та земельної ділянки із кадастровим номером :06:010:0245, що утворилися в результаті поділу земельної ділянки кадастровий номер :06:010:0142, яка перебуває в оренді ТОВ «Промінь Галичина» згідно договору оренди землі № 067Г від 18 червня 2010 року; відновити державну реєстрацію земельної ділянки кадастровий номер :06:010:0142, яка існувала до моменту її поділу на дві окремі земельні ділянки; скасувати державний акт про право приватної власності на землю, виданий ОСОБА_2 на земельну ділянку розміром 1,1136 га кадастровий номер :06:010:0244 із закриттям розділу Державного реєстру прав на об`єкт нерухомого майна; скасувати державний акт про право приватної власності на землю, виданий ОСОБА_1 на земельну ділянку розміром 1,1136 га, кадастровий номер :06:010:0245 із закриттям розділу Державного реєстру прав на об`єкт нерухомого майна.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Рішенням Кам`янець-Подільського міськрайонного суду Хмельницької області від 20 квітня 2017 року у задоволенні позову відмовлено.

Рішення суду першої інстанції мотивовано тим, що відповідачі ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , оформивши спадкові права кожен на Ѕ частку земельної ділянки, яка належала померлому батькові ОСОБА_3 , набули право спільної часткової власності на вказану ділянку і правомірно виділили свою частку. Оскільки переліком документів, які входять в технічну документацію із землеустрою щодо складання документів, що посвідчують право на земельну ділянку, крім поділу та об`єднання земельних ділянок, відповідно до частини першої статті 56 Закону України «Про землеустрій» (в редакції на час виготовлення технічної документації) не передбачений такий документ, як нотаріально завірена згода землекористувача, у територіального органу Держземагенства не було підстав для відмови у реєстрації земельних ділянок з кадастровими номерами :06:010:0244, :06:010:0245 через відсутність такої згоди.

Короткий зміст ухвали суду апеляційної інстанції

Ухвалою апеляційного суду Хмельницької області від 02 червня 2017 року рішення суду першої інстанції залишено без змін.

Ухвала апеляційного суду мотивована тим, що суд першої інстанції обґрунтовано відмовив ТОВ «Промінь Агро» у задоволенні позовних вимог про скасування реєстрації земельних ділянок, визнання недійсними державних актів та скасування рішень про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно. Доводи апеляційної скарги про те, що суд встановив факт набуття відповідачами права спільної часткової власності на земельну ділянку, яка належала ОСОБА_3 , однак прийшов до необґрунтованого висновку, що відбулася процедура виділу кожним співвласником своєї частки, оскільки технічна документація із землеустрою, яку виготовило ПП «Фірма «Земля» не містить жодного письмового договору щодо розпорядження спільною частковою власністю ОСОБА_1 та ОСОБА_2 відповідно до вимог статей 364, 367 ЦК України, спростовуються обставинами справи.

АРГУМЕНТИ УЧАСНИКІВ СПРАВИ

Доводи касаційної скарги

У касаційній скарзі ТОВ «Промінь Галичина» просить скасувати судові рішення та задовольнити позов, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права.

Касаційна скарга мотивована тим, що відбувся поділ успадкованої відповідачами земельної ділянки, а не виділ, а тому потребувалася нотаріально посвідчена згода ТОВ «Промінь Галичина» на поділ цієї земельної ділянки.

Рух справи у суді касаційної інстанції

05 травня 2018 року справа надійшла до Верховного Суду, а 07 червня 2019 року справу передано судді-доповідачу Штелик С. П.

Згідно частини третьої статті 3 ЦПК України провадження у цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Згідно статті 388 ЦПК України судом касаційної інстанції у цивільних справах є Верховний Суд.

Відповідно до частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до статті 400 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими. Суд касаційної інстанції перевіряє законність судових рішень лише в межах позовних вимог, заявлених у суді першої інстанції.

За частиною першою статті 402 ЦПК України у суді касаційної інстанції скарга розглядається за правилами розгляду справи судом першої інстанції в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи з урахуванням статті 400 цього Кодексу.

ПОЗИЦІЯ ВЕРХОВНОГО СУДУ

Оцінка висновків суду апеляційної інстанції

Касаційна скарга підлягає частковому задоволенню.

Суди установили, що 18 червня 2010 року між ОСОБА_3 (орендодавець) та ТОВ «Промінь Галичина» (орендар) укладений договір оренди землі № 067 Г, об`єктом якого є земельна ділянка розміром 2,23 га, кадастровий номер :06:010:0142, що знаходиться на території Голосківської сільської ради (на даний час на території Гуменецької об`єднаної територіальної громади) Кам`янець-Подільського району Хмельницької області. Договір зареєстровано у Кам`янець-Подільському районному відділі Хмельницької регіональної філії ДП «Центр Державного земельного кадастру», про що у Державному реєстрі земель вчинено запис від 22 жовтня 2010 року за № 429.

Відповідно до пункту 3.1 договору строк дії договору оренди - 10 років.

Згідно із пунктом 12.6. договору оренди землі перехід права власності на орендовану земельну ділянку до іншої особи, а також реорганізація юридичної особи-орендаря не є підставою зміни умов або розірвання цього договору.

ІНФОРМАЦІЯ_1 орендодавець ОСОБА_3 помер. Спадкоємцями земельної ділянки, яка є об`єктом договору оренди, в рівних частках 1/2 є дочки померлого ОСОБА_1 та ОСОБА_2

Відповідачі ОСОБА_1 , ОСОБА_2 успадкували земельну ділянку кадастровий номер :06:010:0142 та отримали правовстановлюючі документи на дві окремі земельні ділянки. ОСОБА_1 є власником нової земельної ділянки розміром 1,1136 га кадастровий номер :06:010:0245, ОСОБА_2 є власником нової земельної ділянки розміром 1,1136 га кадастровий номер :06:010:0244. Новостворені земельні ділянки зареєстровано в національній кадастровій системі 08 жовтня 2012 року.

Розробку технічної документації із землеустрою земельних ділянок здійснило приватне підприємство-фірма «Земля».

Земельні ділянки з кадастровими номерами :06:010:0244 та :06:010:0245 власники ОСОБА_2 та ОСОБА_1 передали в оренду виробничому кооперативу «Іскра 2007», що підтверджується інформаційними довідками з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. Права оренди вказаних земельних ділянок зареєстроване Реєстраційною службою Кам`янець-Подільського міськрайонного управління юстиції Хмельницької області за виробничим кооперативом «Іскра 2007» 17 липня 2014 року, а саме: щодо земельної ділянки кадастровий номер :06:010:0244 вчинено запис про право за номером 6437801, щодо земельної ділянки кадастровий номер :06:010:0245 вчинено запис про право за номером 6437316.

При вирішенні справи суди виходили із того, що ОСОБА_1 та ОСОБА_2 здійснили виділ своєї частки у праві спільної власності на успадковану земельну ділянку.

Разом з тим, із такими висновками погодитися не можна.

За змістом статті 367 ЦК України, майно, що є у спільній частковій власності, може бути поділене в натурі між співвласниками за домовленістю між ними. У разі поділу спільного майна між співвласниками право спільної часткової власності на нього припиняється.

Відповідно до частини першої статті 364 ЦК України співвласник має право на виділ у натурі частки з майна, що є у спільній частковій власності. Якщо виділ у натурі частки із спільного майна не допускається згідно із законом або є неможливим (частина друга статті 183 цього Кодексу), співвласник, який бажає виділу, має право на одержання від інших співвласників грошової або іншої матеріальної компенсації вартості його частки.

Компенсація співвласникові може бути надана лише за його згодою.

Право на частку у праві спільної часткової власності у співвласника, який отримав таку компенсацію, припиняється з дня її отримання (частина друга статті 364 ЦК України).

Таким чином, у разі виділу співвласник отримує свою частку у майні в натурі і вибуває зі складу учасників спільної власності. За всіма іншими співвласниками спільна власність при виділі частки зберігається.

На відміну від виділу, за якого право власності припиняється лише для того співвласника, частка якого виділяється із спільної власності у разі поділу (стаття 367 ЦК України) спільна часткова власність припиняється для всіх її учасників.

У спірних правовідносинах право спільної часткової власності ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на земельну ділянку кадастровий номер :06:010:0142 внаслідок формування двох окремих земельних ділянок припинилося, а вказана земельна ділянка після її поділу припинила бути об`єктом цивільних прав.

За таких обставин, суди дійшли помилкового висновку про те, що правовідносини сторін регулюються нормою статті 364 ЦК України, оскільки фактично відбувся поділ земельної ділянки кадастровий номер :06:010:0142.

Відповідно до положень частини четвертої статті 89 ЗК України співвласники земельної ділянки, що перебуває у спільній сумісній власності, мають право на її поділ або на виділення з неї окремої частки, крім випадків, установлених законом.

За вимогами частини шостої статті 79-1 ЗК України формування земельних ділянок шляхом поділу та об`єднання раніше сформованих земельних ділянок, які перебувають у власності або користуванні, без зміни їх цільового призначення здійснюються за технічною документацією із землеустрою щодо поділу та об`єднання земельних ділянок.

Згідно із частиною 12 статті 186 ЗК України технічна документація із землеустрою щодо поділу та об`єднання земельних ділянок погоджується у разі поділу, об`єднання власником земельної ділянки, що перебуває у користуванні, - землекористувачем.

Відповідно до положень статті 56 Закону України «Про землеустрій» (у редакції, чинній станом на жовтень 2012 року) технічна документація із землеустрою щодо складання документів, що посвідчують право власності на земельну ділянку, право користування земельною ділянкою, при поділі чи об`єднанні земельних ділянок включає, у тому числі, нотаріально посвідчену згоду на поділ чи об`єднання земельної ділянки заставодержателів, користувачів земельної ділянки (у разі знаходження земельної ділянки в заставі, користуванні).

Разом з тим, при поділі успадкованої земельної ділянки кадастровий номер :06:010:0142 між відповідачами розроблялася не технічна документація із землеустрою щодо складання документів, що посвідчують право власності на земельну ділянку при поділі земельних ділянок, а технічна документація із землеустрою щодо складення документів, що посвідчують право на земельну ділянку, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва (на підставі цивільно-правової угоди).

При цьому згода ТОВ «Промінь Галичина» як орендаря спірної земельної ділянки на такий поділ не витребовувалася.

Таким чином, поділ земельної ділянки кадастровий номер :06:010:0142 між спадкоємцями відбувся із порушенням вимог частини 12 статті 186 ЗК України,статті 56 Закону України «Про землеустрій» та прав орендаря ТОВ «Промінь Галичина».

Разом з тим, ОСОБА_2 просила застосувати наслідки спливу строку позовної давності до вимог позивача (а. с. 129).

Відповідно до статті 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Згідно статті 257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється у три роки.

Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. Якщо суд визнає поважними причини пропущення позовної давності, порушене право підлягає захисту (частини четверта, п`ята статті 267 ЦК України).

Відповідно до частини першої статті 261 ЦК України перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила.

Європейський суд з прав людини наголошує, що позовна давність - це законне право правопорушника уникнути переслідування або притягнення до суду після закінчення певного періоду після скоєння правопорушення. Застосування строків позовної давності має кілька важливих цілей, а саме: забезпечувати юридичну визначеність і остаточність, захищати потенційних відповідачів від прострочених позовів та запобігати несправедливості, яка може статися в разі, якщо суди будуть змушені вирішувати справи про події, що мали місце в далекому минулому, спираючись на докази, які вже, можливо, втратили достовірність і повноту з плином часу (пункт 51 рішення від 22 жовтня 1996 року за заявами №22083/93, 22095/93 у справі «Стаббінгс та інші проти Сполученого Королівства»; пункт 570 рішення від 20 вересня 2011 за заявою у справі «ВАТ «Нафтова компанія «Юкос» проти Росії»).

Порівняльний аналіз термінів «довідався» та «міг довідатися», що містяться в частині першої статті 261 ЦК України, дає підстави для висновку про презумпцію можливості та обов`язку особи знати про стан своїх майнових прав, а тому доведення факту, через який позивач не знав про порушення свого цивільного права й саме із цієї причини не звернувся за його захистом до суду, недостатньо.

Позивач повинен також довести той факт, що він не міг дізнатися про порушення свого цивільного права, що також випливає із загального правила про обов`язковість доведення стороною спору тих обставин, на котрі вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Відповідач, навпаки, мусить довести, що інформацію про порушення можна було отримати раніше.

Зазначена правова позиція викладена в постанові Верховного Суду України від 22 лютого 2017 року № 6-17цс17.

ТОВ «Промінь Галичина» звернулося до суду із цим позовом, в якому оспорює проведений відповідачами у жовтні 2012 року поділ успадкованої земельної ділянки, 29 грудня 2016 року.

Разом з тим, заяву ОСОБА_2 про застосування наслідків спливу строку позовної давності не розглянуто та не встановлено, коли ТОВ «Промінь Галичина» дізналося про порушення своїх прав.

Висновки за результатами розгляду касаційної скарги

За змістом частини третьої статті 411 ЦПК України підставою для скасування судового рішення та направлення справи на новий розгляд є також порушення норм процесуального права, що унеможливило встановлення фактичних обставин, які мають значення для правильного вирішення справи, якщо: 1) суд не дослідив зібрані у справі докази; або 2) суд необґрунтовано відхилив клопотання про витребування, дослідження або огляд доказів, або інше клопотання (заяву) учасника справи щодо встановлення обставин, які мають значення для правильного вирішення справи; або 3) суд встановив обставини, що мають суттєве значення, на підставі недопустимих доказів.

Враховуючи допущені апеляційним судом порушення норм процесуального закону (суд не дослідив зібрані у справі докази щодо дотримання ТОВ «Промінь Галичина» строків позовної давності), ухвалене ним рішення необхідно скасувати із передачею справи на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Керуючись статтями 411, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду,

П О С Т А Н О В И В:

Касаційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю «Промінь Галичина» задовольнити частково.

Ухвалу апеляційного суду Хмельницької області від 02 червня 2017 року скасувати, справу передати на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Судді: В. М. Сімоненко

А. А. Калараш

С. Ю. Мартєв

Є. В. Петров

С. П. Штелик