Справа №463/7563/18
Провадження №4-с/463/4/19
УХВАЛА

про закриття провадження в частині вимог

11 березня 2019 року Личаківський районний суд м. Львова

в складі головуючого судді - Мармаша В.Я.

при секретарі с/з - ОСОБА_1

за участю представника заявника - ОСОБА_2

представника заінтересованої особи - ОСОБА_3

розглянувши у судовому засіданні в залі суду в м. Львові справу за скаргою ОСОБА_4, заінтересована особа: Головний державний виконавець Личаківського відділу державної виконавчої служби м. Львова Головного територіального управління юстиції у Львівській області ОСОБА_5 про визнання незаконною та скасування постанов, визнання дій неправомірними, зобов'язання до вчинення дій, -

встановив:

ОСОБА_6 звернулася до суду зі скаргою на дії та рішення державного виконавця Личаківського відділу державної виконавчої служби м. Львова ГТУЮ у Львівській області ОСОБА_5 про визнання незаконною та скасування постанови Головного державного виконавця Личаківського відділу державної виконавчої служби м. Львова ОСОБА_5 про накладення штрафу на ОСОБА_4 за невиконання рішення суду без поважних причин в розмірі 100 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян ВП № 57279269 від 10.10.2018; про визнання незаконною та скасування постанови Головного державного виконавця Личаківського відділу державної виконавчої служби м. Львова ОСОБА_5 про накладення штрафу на ОСОБА_4 за невиконання рішення суду без поважних причин в розмірі 200 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян ВП № 57279269 від 29.10.2018; про визнання незаконними дій щодо направлення у Личаківський ВП ГУНП у Львівській області повідомлення про вчинення ОСОБА_6 кримінального правопорушення, зобовязання державного виконавця Личаківського відділу державної виконавчої служби м. Львова ГТУЮ у Львівській області ОСОБА_5 відізвати направлене нею у Личаківський ВП ГУНП у Львівській області повідомлення про вчинення ОСОБА_6 кримінального правопорушення.

У судовому засіданні поставлено на обговорення питання про закриття провадження у справі за скаргою ОСОБА_4, заінтересована особа: Головний державний виконавець Личаківського відділу державної виконавчої служби м. Львова Головного територіального управління юстиції у Львівській області ОСОБА_5 в частині вимог про визнання незаконною та скасування постанови Головного державного виконавця Личаківського відділу державної виконавчої служби м. Львова ОСОБА_5 про накладення штрафу на ОСОБА_4 за невиконання рішення суду без поважних причин в розмірі 100 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян ВП № 57279269 від 10.10.2018; про визнання незаконною та скасування постанови Головного державного виконавця Личаківського відділу державної виконавчої служби м. Львова ОСОБА_5 про накладення штрафу на ОСОБА_4 за невиконання рішення суду без поважних причин в розмірі 200 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян ВП № 57279269 від 29.10.2018, оскільки справа в цій частині не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства, й таку належить розглядати в порядку адміністративного судочинства.

Представник заявника заперечила проти закриття провадження у справі, представник заінтересованої особи підтримав думку про закриття провадження у справі за скаргою в частині вимоги, оскільки такі не підлягають розгляду в порядку цивільного судочинства.

Перевіривши матеріали справи, оцінивши в сукупності зібрані у справі докази, суд вважає, що провадження у справі за скаргою в частині вимог про визнання незаконною та скасування постанови Головного державного виконавця Личаківського відділу державної виконавчої служби м. Львова ОСОБА_5 про накладення штрафу на ОСОБА_4 за невиконання рішення суду без поважних причин в розмірі 100 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян ВП № 57279269 від 10.10.2018; про визнання незаконною та скасування постанови Головного державного виконавця Личаківського відділу державної виконавчої служби м. Львова ОСОБА_5 про накладення штрафу на ОСОБА_4 за невиконання рішення суду без поважних причин в розмірі 200 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян ВП № 57279269 від 29.10.2018 слід закрити, оскільки справа в цій частині не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства, й таку належить розглядати в порядку адміністративного судочинства. До вказаного висновку суд приходить з наступних підстав.

За ст. 125 Конституції України судоустрій в Україні будується за принципами територіальності й спеціалізації та визначається законом. За вимогами ч. 1 ст. 18 Закону України від 2 червня 2016 року № 1402-VIII «Про судоустрій і статус суддів» суди спеціалізуються на розгляді цивільних, кримінальних, господарських, адміністративних справ, а також справ про адміністративні правопорушення.

Критеріями розмежування судової юрисдикції, тобто передбаченими законом умовами, за яких певна справа підлягає розгляду за правилами того чи іншого виду судочинства, є суб'єктний склад правовідносин, предмет спору та характер спірних матеріальних правовідносин у їх сукупності. Крім того, таким критерієм може бути пряма вказівка взаконіна вид судочинства, у якому розглядається визначена категорія справ.

Згідно із ч. 1 ст. 1 Закону № 1404-VIII виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

За змістом п. 5 ч. 1 ст. 3 Закону № 1404-VIII постанови державних виконавців про стягнення виконавчого збору, витрат на проведення виконавчих дій та накладення штрафу є окремими виконавчими документами. Тобто примусовому виконанню підлягають не лише виконавчі документи, видані судами в передбачених законом випадках на виконання судових рішень, але й постанови державного виконавця про стягнення виконавчого збору, витрат, пов'язаних з організацією та проведенням виконавчих дій і накладенням штрафу.

Гарантією прав фізичних і юридичних осіб у виконавчому провадженні є можливість оскарження дій або бездіяльності державних виконавців.

Відповідно до ст. 447 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду зі скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

Згідно із ч. 1 ст.448 ЦПК України скарга подається до суду, який розглянув справу як суд першої інстанції. Отже, як право на звернення зі скаргою, так і порядок її розгляду та постановлення ухвали пов'язані з наявністю судового рішення, ухваленого за правилами ЦПК України, та його примусовим виконанням.

Ч. 1 ст. 287 КАС України передбачено, що учасники виконавчого провадження (крім державного виконавця, приватного виконавця) та особи, які залучаються до проведення виконавчих дій, мають право звернутися до адміністративного суду із позовною заявою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця порушено їхні права, свободи чи інтереси, а також якщо законом не встановлено інший порядок судового оскарження рішень, дій чи бездіяльності таких осіб..

Крім загального порядку оскарження рішень, дій або бездіяльності державного виконавця та інших посадових осіб державної виконавчої служби, визначеного наведеними нормами процесуального законодавства, відповідні спеціальні норми встановлені Законом № 1404-VIII, згідно із ч.1 ст. 74 якого рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до суду, який видав виконавчий документ, у порядку, передбаченому законом.

Водночас ч. 2 ст. 74 зазначеного Закону передбачено, що рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання рішень інших органів (посадових осіб), у тому числі постанов державного виконавця про стягнення виконавчого збору, постанов приватного виконавця про стягнення основної винагороди, витрат виконавчого провадження та штрафів, можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до відповідного адміністративного суду в порядку, передбаченому законом.

З урахуванням вищенаведеного можна зробити висновок, що юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи з приводу оскарження постанов державного виконавця про стягнення виконавчого збору, витрат, пов'язаних з організацією та проведенням виконавчих дій і накладенням штрафу, прийнятих у виконавчих провадженнях щодо примусового виконання усіх виконавчих документів, незалежно від того, яким органом, у тому числі судом якої юрисдикції, вони видані.

Зазначений правовий висновок сформульований Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 06.06.2018 року (справа № 127/9870/16-ц), у постанові від 30.01.2019 (справа № 161/8267/17), у постанові від 03.10.2018 (справа № 320/7888/16-ц) та багатьох інших.

Таким чином, суд приходить до висновку про неможливість розгляду скарги в частині вимог про визнання незаконною та скасування постанови Головного державного виконавця Личаківського відділу державної виконавчої служби м. Львова ОСОБА_5 про накладення штрафу на ОСОБА_4 за невиконання рішення суду без поважних причин в розмірі 100 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян ВП № 57279269 від 10.10.2018; про визнання незаконною та скасування постанови Головного державного виконавця Личаківського відділу державної виконавчої служби м. Львова ОСОБА_5 про накладення штрафу на ОСОБА_4 за невиконання рішення суду без поважних причин в розмірі 200 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян ВП № 57279269 від 29.10.2018 в порядку цивільного судочинства, оскільки її розгляд віднесено до юрисдикції адміністративних судів, а тому провадження у цій частині вимог на підставі п. 1 ч. 1 ст. 255 ЦПК України підлягає закриттю.

Враховуючи наведене та керуючись ст.ст. 255, 447-453 ЦПК України, суд, -

ухвалив:

Провадження за скаргою ОСОБА_4, заінтересована особа: Головний державний виконавець Личаківського відділу державної виконавчої служби м. Львова Головного територіального управління юстиції у Львівській області ОСОБА_5 в частині вимог про визнання незаконною та скасування постанови Головного державного виконавця Личаківського відділу державної виконавчої служби м. Львова ОСОБА_5 про накладення штрафу на ОСОБА_4 за невиконання рішення суду без поважних причин в розмірі 100 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян ВП № 57279269 від 10.10.2018; про визнання незаконною та скасування постанови Головного державного виконавця Личаківського відділу державної виконавчої служби м. Львова ОСОБА_5 про накладення штрафу на ОСОБА_4 за невиконання рішення суду без поважних причин в розмірі 200 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян ВП № 57279269 від 29.10.2018 закрити.

Повний текст ухвали суду складено і підписано 12.03.2019.

Ухвала суду у відповідності до ст. 261 ЦПК України набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом пятнадцяти днів з дня її проголошення через місцевий суд до Львівського апеляційного суду. Учасник справи якому ухвала суду не була вручена в день її проголошення або складення має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження протягом 15 днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду згідно ст.354 ЦПК України.

Суддя В.Я. Мармаш