ЧЕРНІГІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

іменем України

04 березня 2019 року м. Чернігів

Унікальний номер справи № 739/969/18

Головуючий у першій інстанції - Іващенко А. І.

Апеляційне провадження № 22-ц/4823/50/19

ЧЕРНІГІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД у складі:

головуючого - судді Скрипки А.А.

суддів: Лакізи Г.П., Харечко Л.К.

секретар: Поклад Д.В.

сторони:

позивач Департамент соціального захисту населення Чернігівської обласної державної адміністрації

відповідач ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою Департаменту соціального захисту населення Чернігівської обласної державної адміністрації на рішення Новгород-Сіверського районного суду Чернігівської області у складі судді Іващенка А.І. від 19 вересня 2018 року, місце ухвалення м.Новгород-Сіверський, дата складання повного тексту рішення 24 вересня 2018 року у справі за позовом Департаменту соціального захисту населення Чернігівської обласної державної адміністрації до ОСОБА_3 про витребування майна з чужого незаконного володіння та повернення транспортного засобу до органів соціального захисту населення,

В С Т А Н О В И В:

У червні 2018 року Департамент соціального захисту населення Чернігівської обласної державної адміністрації звернувся до суду з позовом до ОСОБА_3 про витребування майна з чужого незаконного володіння та повернення транспортного засобу до органів соціального захисту населення. В обґрунтування вимог заявленого позову Департамент соціального захисту населення Чернігівської обласної державної адміністрації вказував, що 13.11.2008 року ОСОБА_4, 1925 року народження, як особу з інвалідністю І групи внаслідок війни, було забезпечено автомобілем зі звичайним керуванням марки ЗАЗ 110307-42, 2008 року випуску, номер кузова НОМЕР_1, синього кольору. Відповідно до Порядку забезпечення осіб з інвалідністю автомобілями, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 19.07.2006 року № 999 (у редакції, яка діяла на час видачі автомобіля), особи з інвалідністю внаслідок війни по зору мали право на забезпечення автомобілем незалежно від медичних показань, визначених облМСЕК, з правом передачі керування члену сім'ї, що був зареєстрований та проживав з особою з інвалідністю за однією адресою. За рішенням колегії Головного управління право керування автомобілем було передано онуку ОСОБА_4 - ОСОБА_3, який на момент отримання ОСОБА_4 вказаного автомобіля був зареєстрований разом з ОСОБА_4 за адресою: АДРЕСА_1. ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_4 помер. Управління соціального захисту населення Новгород-Сіверської районної державної адміністрації листами від 11.09.2017 року №04-08/3073, від 27.09.2017 року № 04-08/3212 повідомляло ОСОБА_3 про умови залишення автомобіля відповідно до законодавства. Проте, оскільки було з'ясовано, що ОСОБА_4 на день смерті був зареєстрований один за адресою: АДРЕСА_3, що підтверджується довідкою виконавчого комітету Шептаківської сільської ради Новгород-Сіверського району Чернігівської області від 23.10.2017 року №440/03-22, листом від 08.11.2017 року №04-08/3724 ОСОБА_3 було повідомлено про термінове повернення автомобіля. Департамент соціального захисту населення Чернігівської обласної державної адміністрації у позові стверджує, що оскільки ОСОБА_3 в добровільному порядку автомобіль не повернув, то відсутні законні підстави використовувати державне майно, а саме, автомобіль марки ЗАЗ 110307-42, який був виданий у користування його діду, як особі з інвалідністю внаслідок війни, і вказаний автомобіль підлягає поверненню до Департаменту соціального захисту населення Чернігівської обласної державної адміністрації для подальшої передачі особам з інвалідністю, що перебувають на обліку для його отримання. У вимогах заявленого позову позивач просить вилучити у ОСОБА_3 та повернути Департаменту соціального захисту населення Чернігівської обласної державної адміністрації в повному комплекті автомобіль марки ЗАЗ 110307-42, 2008 року випуску, номер кузова НОМЕР_1, синього кольору, д.н.з. НОМЕР_3.

Рішенням Новгород-Сіверського районного суду Чернігівської області від 19.09.2018 року відмовлено у задоволенні позову Департаменту соціального захисту населення Чернігівської обласної державної адміністрації до ОСОБА_3 про витребування майна з чужого незаконного володіння та повернення транспортного засобу до органів соціального захисту населення.

В апеляційній скарзі Департамент соціального захисту населення Чернігівської обласної державної адміністрації просить скасувати рішення Новгород-Сіверського районного суду Чернігівської області від 19.09.2018 року та ухвалити нове судове рішення, яким задовольнити вимоги заявленого позову. В доводах апеляційної скарги Департамент соціального захисту населення Чернігівської обласної державної адміністрації не погоджується з висновком оскаржуваного рішення суду першої інстанції про відмову у задоволенні вимог заявленого позову, оскільки вважає, що рішення судом першої інстанції було ухвалено на підставі пояснень відповідача, які не підтверджені жодними доказами по справі, при цьому суд першої інстанції не досліджував інші матеріали та докази по справі. Доводи апеляційної скарги вказують, що відповідно до Порядку забезпечення осіб з інвалідністю автомобілями, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 19.07.2006 року № 999 (у редакції, що діяла на час видачі автомобіля), особи з інвалідністю внаслідок війни по зору забезпечувались автомобілями за умови передачі права керування автомобілем члену сім'ї, який був зареєстрований з особою з інвалідністю за однією адресою. Оскільки ОСОБА_3 був зареєстрований за одним місцем проживання зі своїм дідусем, ОСОБА_4, а саме: АДРЕСА_1, при отриманні автомобіля ОСОБА_3 було подано копії посвідчення водія та медичної довідки, виданої 15.08.2008 року Новгород-Сіверською центральною районною лікарнею, якою підтверджено його придатність до керування транспортним засобом. Департамент соціального захисту населення Чернігівської обласної державної адміністрації у доводах апеляційної скарги зазначає, що ОСОБА_4 був особою з інвалідністю по зору, при цьому отримував автомобіль з передачею права керування автомобілем члену своєї сім'ї, і зобов'язання про зберігання автомобіля, як державної власності 13.11.2008 року підписував його онук ОСОБА_3, якому за рішенням колегії було передано право керування автомобілем без визначеного терміну, тобто, на весь час користування автомобілем. Доводи апеляційної скарги стверджують, що ОСОБА_3 13.11.2008 року в філії відкритого акціонерного товариства комерційного банку "Надра" Чернігівського регіонального управління було сплачено часткову вартість отриманого автомобіля, оскільки ОСОБА_4 перебував на обліку для отримання автомобіля за умови сплати 7% від його вартості. Доводи апеляційної скарги вказують, що відповідно до Порядку державної реєстрації (перереєстрації), зняття з обліку автомобілів, автобусів, а також самохідних машин, сконструйованих на шасі автомобілів, мотоциклів усіх типів, марок і моделей, причепів, напівпричепів, мотоколясок, інших прирівняних до них транспортних засобів та мопедів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 07.09.1998 року №1388, реєстрація автомобілів здійснюється при особистій присутності особи з інвалідністю та члена його сім'ї, якому передається керування автомобілем з усіма оригіналами документів, оскільки в реєстраційних документах на автомобіль робиться позначка про видачу автомобіля структурним підрозділом з питань соціального захисту населення, про заборону відчуження автомобіля та передачі права користування ним без дозволу структурного підрозділу з питань соціального захисту населення. В реєстраційних документах також зазначається особа, якій надається право керування автомобілем. Департамент соціального захисту населення Чернігівської обласної державної адміністрації у доводах апеляційної скарги зазначає, що твердження ОСОБА_3 відносно того, що спірний автомобіль ніколи у нього не перебував і не перебуває, є необґрунтованими, оскільки без його особистої присутності даний автомобіль не був би виданий особі з інвалідністю, і відповідно, зареєстрований територіальним органом з надання сервісних послуг МВС. Крім того, відповідач був єдиною особою, яка здійснювала керування державним майном і була вписана в технічний паспорт транспортного засобу, що підтверджується обліковою карткою приватного транспортного засобу, виданою 29.09.2018 року територіальним сервісним центром №7441 регіонального сервісного центру в Чернігівській області. Доводи апеляційної скарги вказують, що ОСОБА_3, якого було знято з реєстрації проживання в АДРЕСА_1, що підтверджується довідкою виконавчого комітету Шептаківської сільської ради Новгород-Сіверського району Чернігівської області від 23.10.2017 року №440/03-22, не повідомив позивача про зміну свого місця реєстрації проживання, про місце знаходження спірного автомобіля, про смерть свого дідуся ОСОБА_4, чим порушив своє зобов'язання перед позивачем.

В судовому засіданні апеляційного суду представник позивача Департаменту соціального захисту населення Чернігівської обласної державної адміністрації Дохтаренко Л.В. підтримала доводи та вимоги поданої апеляційної скарги.

В судовому засіданні апеляційного суду представник відповідача ОСОБА_3 - адвокат Дрозд В.І. просила апеляційну скаргу залишити без задоволення у зв'язку з її безпідставністю та залишити без змін обґрунтоване рішення суду першої інстанції від 19.09.2018 року .

В судове засідання апеляційного суду відповідач ОСОБА_3, належним чином повідомлений про час і місце судового розгляду даної справи (а.с. 66, 67,75), не з'явився. Відповідно до приписів ч.2 статті 372 ЦПК України, неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Вислухавши суддю-доповідача, пояснення учасників судового розгляду даної справи, дослідивши матеріали справи, перевіривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд приходить до наступного висновку.

В ході судового розгляду даної справи судом встановлено, і вказані обставини підтверджуються її матеріалами, що 13.11.2008 року особа з інвалідністю ОСОБА_4 отримав транспортний засіб марки ЗАЗ 110307-42, синього кольору, дата виготовлення 14.10.2008 року, номер кузова НОМЕР_1, номер двигуна НОМЕР_2. З акту приймання-передачі транспортного засобу серії НДЦ №811625 від 13.11.2008 року вбачається, що ЗАТ з іноземною інвестицією "Запорізький автомобілебудівний завод" передало, а Міністерство праці та соціальної політики України в Чернігівській області отримало вказаний автомобіль для особи з інвалідністю ОСОБА_4 (а.с.5).

Згідно довідки Головного управління праці та соціального захисту населення Чернігівської обласної державної адміністрації №02-21/10717 від 13.11.2008 року (а.с.6), ОСОБА_4, мешканцю АДРЕСА_1, відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 19.07.2006 року №999 на наказу головного управління від 11.11.2008 року №235 виділено автомобіль "Славута", модифікації 110307-42, без права продажу, дарування та передачі іншій особі. Свідоцтво про реєстрацію зазначеного транспорту видано на ім'я ОСОБА_4 За рішенням колегії головного управління керування автомобілем дозволено ОСОБА_3 Автомобіль повинен бути зареєстрований в органах Державтоінспекції протягом 5 діб з моменту одержання.

Як вбачається із зобов'язання (а.с.7), член сім'ї особи з інвалідністю ОСОБА_4, ОСОБА_3 дав це зобов'язання про те, що виданий особі з інвалідністю автомобіль "Славута" строком на 10 років буде зберігатись як державна власність для особистого користування без права продажу і передачі іншим особам. У зобов'язанні зазначено, що автомобіль одержано 13.11.2008 року, при цьому зобов'язання підписано ОСОБА_3

Згідно довідки про склад сім'ї, виданої ОСОБА_4 за адресою АДРЕСА_1, до складу сім'ї (зареєстрованих) входять ОСОБА_4, ОСОБА_7 - донька, ОСОБА_3 - онук (а.с.10).

З довідки виконавчого комітету Шептаківської сільської ради Новгород-Сіверського району Чернігівської області від 23.10.2017 року №440/03-72 вбачається, що ОСОБА_4, який помер ІНФОРМАЦІЯ_2, на день смерті був зареєстрований та проживав в АДРЕСА_3, разом з ним проживала, але не була зареєстрована його донька ОСОБА_8 (а.с.13).

11.09.2017 року, 27.09.2017 року (а.с.11,12) позивачем за місцем проживання ОСОБА_3, а саме, с.Узруй Новгород-Сіверського району Чернігівської області надсилались листи, в яких ОСОБА_3 повідомлялось про необхідність вирішення питання щодо спірного автомобіля.

Згідно облікової картки приватного транспортного засобу НОМЕР_3 (а.с.47), автомобіль марки ЗАЗ 110307-42, 2008 року випуску, номер кузова НОМЕР_1, синього кольору, д.н.з. НОМЕР_3, значиться як такий, що отриманий ОСОБА_4 у користування від органів соцзахисту населення, при цьому у графі особливі відмітки зазначено: ''дов. соцб. 02-21/10717, без пр. прод. та передачі інш. особ., має пр. кер. ОСОБА_3.''.

Відмовляючи у задоволенні вимог заявленого позову Департаменту соціального захисту населення Чернігівської обласної державної адміністрації до ОСОБА_3 про витребування майна з чужого незаконного володіння та повернення транспортного засобу до органів соціального захисту населення, суд першої інстанції виходив із необґрунтованості заявлених позовних вимог.

Апеляційний суд вважає за необхідне зазначити, що в ході апеляційного розгляду даної справи знайшли своє підтвердження доводи апеляційної скарги відносно того, що вказаний висновок суду першої інстанції не узгоджується із фактичними обставинами справи та нормами матеріального права, які регламентують спірні правовідносини.

В ході судового розгляду даної справи судом встановлено, і вказані обставини підтверджуються її матеріалами, що ОСОБА_4, згідно висновку МСЕК від 17.05.2000 року №325181 був визнаний особою з інвалідністю внаслідок війни І групи по зору (а.с.9). Відповідно до Порядку забезпечення осіб з інвалідністю автомобілями, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 19.07.2006 року № 999 (у редакції, що діяла на час видачі автомобіля), особи з інвалідністю внаслідок війни по зору забезпечувались автомобілями за умови передачі права керування автомобілем члену сім'ї, який був зареєстрований з особою з інвалідністю за однією адресою.

Згідно довідки про склад сім'ї ОСОБА_4 від 19.08.2008 року (а.с.10), відповідач ОСОБА_3 був зареєстрований за одним місцем проживання зі своїм дідусем ОСОБА_4, а саме: АДРЕСА_1. В особовій транспортній справі ОСОБА_4, яка була оглянута апеляційним судом в ході апеляційного розгляду даної справи, містяться копії паспорту та довідки про присвоєння ідентифікаційного номера ОСОБА_3

В ході судового розгляду даної справи судом також встановлено, що при видачі автомобіля спеціалістом Департаменту соціального захисту населення Чернігівської обласної державної адміністрації, який готує документи на видачу автомобіля, здійснюється звірка всіх документів, копії яких містяться в особовій транспортній справі, з їх оригіналами. Крім того, паспорти та ідентифікаційні номера особи з інвалідністю та особи, якій передається право керування автомобілем, перевіряються представником автосалону, оскільки видача автомобілів здійснюється при їх особистій присутності.

Оскільки вказаним Порядком забезпечення осіб з інвалідністю автомобілями передбачено, що особа з інвалідністю отримує автомобіль особисто, то 13.11.2008 року акт приймання-передачі транспортного засобу серії НДЦ №811625 було підписано ОСОБА_4 (а.с.24,24 зворот). Разом з тим, оскільки ОСОБА_4 був визнаний особою з інвалідністю внаслідок війни І групи по зору, і при цьому отримував автомобіль з передачею права керування ним члену своєї сім'ї, зобов'язання про зберігання автомобіля, як державної власності для особистого користування без права продажу і передачі іншим особам, 13.11.2008 року підписав онук ОСОБА_4 - ОСОБА_3, вказавши при цьому, що автомобіль одержано 13.11.2008 року (а.с.7). ОСОБА_3 за рішенням колегії головного управління праці та соціального захисту населення Чернігівської обласної державної адміністрації було передано право керування автомобілем без визначеного терміну, тобто на весь час користування автомобілем (а.с.79-80).

Як вбачається з матеріалів справи (а.с.44), ОСОБА_3 13.11.2008 року в філії відкритого акціонерного товариства комерційного банку ''Надра'' Чернігівського регіонального управління було сплачено часткову вартість отриманого автомобіля, оскільки ОСОБА_4 перебував на обліку для отримання автомобіля за умови сплати 7% вартості автомобіля (а.с.76,77-78).

Приймаючи до уваги наведене, апеляційний суд погоджується з доводами апеляційної скарги щодо необґрунтованості тверджень відповідача відносно того, що спірний автомобіль ніколи у нього не перебував, оскільки без його особистої присутності даний автомобіль не був би виданий особі з інвалідністю, і відповідно, в подальшому зареєстрований територіальним органом з надання сервісних послуг МВС. Крім того, відповідач ОСОБА_3 був єдиною особою, яка здійснювала керування спірним автомобілем і при цьому була вписана в технічний паспорт транспортного засобу, що підтверджується обліковою карткою приватного транспортного засобу НОМЕР_3, наданою територіальним сервісним центром №7441 регіонального сервісного центру в Чернігівській області (а.с.46,47).

Також необхідно зазначити, що під час передачі керування автомобілем, який є державною власністю, члени сім'ї, яким передається право керування, попереджаються про зобов'язання інформувати органи соціального захисту населення про будь-які зміни щодо особи з інвалідністю, а саме: зміну місця проживання, факт смерті. втрату або зміну групи інвалідності, тощо. Разом з тим, відповідач ОСОБА_3, який змінив місце проживання, що підтверджується довідкою виконавчого комітету Шептаківської сільської ради Новгород-Сіверського району Чернігівської області від 24.01.2019 року №45/02-31 (а.с.81), не повідомляв позивача ні про зміну свого місця проживання, ні про місце знаходження спірного автомобіля, ні про смерть свого дідуся ОСОБА_4

Як вбачається з акту від 19.02.2019 року комісії Шептаківської сільської ради Новгород-Сіверського району Чернігівської області, наданого апеляційному суду представником відповідача, автомобіль Славута знаходиться за адресою АДРЕСА_3, де мешкав померлий ОСОБА_4 (а.с.84). На думку апеляційного суду, вказаний акт від 19.02.2019 року не може бути підставою для залишення без задоволення апеляційної скарги, оскільки він не спростовує обґрунтованості вимог заявленого позову.

Відповідно до абз.3,9,11 п.16 Порядку забезпечення осіб з інвалідністю автомобілями, після смерті особи з інвалідністю автомобіль, строк експлуатації якого від 5 до 10 років, залишається безоплатно члену сім'ї, який на час смерті особи з інвалідністю був зареєстрований за місцем реєстрації особи з інвалідністю і середньомісячний дохід якого за шість місяців, що передують дню смерті особи з інвалідністю, не перевищує прожиткового мінімуму для сім'ї. Також автомобіль, строк експлуатації якого менше ніж 10 років, після смерті особи з інвалідністю може залишитись члену його сім'ї, який зареєстрований за місцем реєстрації особи з інвалідністю на час смерті, у разі сплати ним протягом шести місяців з дня смерті особи з інвалідністю до державного бюджету на рахунки, відкриті в органах Казначейства, вартості автомобіля з урахуванням розрахункової вартості автомобіля та суми, сплаченої за нього особою з інвалідністю. В іншому разі автомобіль, строк експлуатації якого менше ніж 10 років, вилучається або повертається структурному підрозділу з питань соціального захисту населення чи органу соціального захисту населення або управлінню виконавчої дирекції Фонду у повному комплекті.

За даних обставин в ході апеляційного розгляду справи знайшли своє підтвердження доводи апеляційної скарги відносно того, що висновок суду першої інстанції про відмову у задоволенні вимог заявленого позову у зв'язку з їх необґрунтованістю не узгоджується із фактичними обставинами справи та нормами матеріального права, які регламентують спірні правовідносини.

Враховуючи вищенаведене, апеляційний суд приходить до висновку, що апеляційну скаргу Департаменту соціального захисту населення Чернігівської обласної державної адміністрації необхідно задовольнити, рішення Новгород-Сіверського районного суду Чернігівської області від 19.09.2018 року скасувати. Апеляційний суд вважає за необхідне прийняти постанову, якою позовні вимоги Департаменту соціального захисту населення Чернігівської обласної державної адміністрації до ОСОБА_3 про витребування майна з чужого незаконного володіння та повернення транспортного засобу до органів соціального захисту населення, задовольнити. Вилучити у ОСОБА_3 в повному комплекті автомобіль марки ЗАЗ 110307-42, 2008 року випуску, номер кузова НОМЕР_1, синього кольору, державний номерний знак НОМЕР_3 та передати його Департаменту соціального захисту населення Чернігівської обласної державної адміністрації.

Апеляційний суд також вважає за необхідне на підставі приписів статті 141 ЦПК України, яка регламентує розподіл судових витрат між сторонами, стягнути з ОСОБА_3 на користь Департаменту соціального захисту населення Чернігівської обласної державної адміністрації 4 405 (чотири тисячі чотириста п'ять) грн. в рахунок відшкодування документально підтверджених понесених судових витрат по сплаті судового збору за розгляд справи в судах першої та апеляційної інстанцій (а.с.1,48).

Керуючись статтями: 141, 367, 368, 374; п.4 ч.1, ч.2 статті 376, 381, 382, 383, 384, 389, 390 ЦПК України, апеляційний суд,

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Департаменту соціального захисту населення Чернігівської обласної державної адміністрації задовольнити.

Рішення Новгород-Сіверського районного суду Чернігівської області від 19 вересня 2018 року скасувати.

Позовні вимоги Департаменту соціального захисту населення Чернігівської обласної державної адміністрації до ОСОБА_3 про витребування майна з чужого незаконного володіння та повернення транспортного засобу до органів соціального захисту населення, задовольнити.

Вилучити у ОСОБА_3 в повному комплекті автомобіль марки ЗАЗ 110307-42, 2008 року випуску, номер кузова НОМЕР_1, синього кольору, державний номерний знак НОМЕР_3 та передати його Департаменту соціального захисту населення Чернігівської обласної державної адміністрації.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь Департаменту соціального захисту населення Чернігівської обласної державної адміністрації 4 405 (чотири тисячі чотириста п'ять) грн. в рахунок відшкодування понесених судових витрат по сплаті судового збору за розгляд справи в судах першої та апеляційної інстанцій.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повної постанови.

Дата складення повної постанови - 11.03.2019 року.

Головуючий: Судді: