Провадження № 88-ц/801/3/2019
Головуючий у суді 1-ї інстанції ОСОБА_1
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 березня 2019 рокуСправа № 127/15714/16-цм. Вінниця

Вінницький апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

Головуючого: Оніщука В.В. (суддя-доповідач),

суддів: Копаничук С.Г., Рибчинського В.П.,

за участю секретаря судового засідання Богацької О.М.,

учасники справи:

позивач: ОСОБА_3,

відповідач: ОСОБА_4,

розглянув у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань № 2 заяву ОСОБА_3 про перегляд за нововиявленими обставинами постанови Вінницького апеляційного суду від 17 січня 2019 року по справі №127/15714/16-ц за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про стягнення безпідставно набутих грошових коштів,

в с т а н о в и в:

Заочним рішенням Вінницького міського суду Вінницької області від 25 січня 2017 року позов ОСОБА_3 задоволено та стягнуто з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3 10 000 доларів США, що в еквіваленті на національну валюту на момент подання позову складає 247 980 грн.

Вирішено питання розподілу судових витрат.

Ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 07 листопада 2018 року відмовлено в задоволенні заяви ОСОБА_4 про перегляд заочного рішення.

Постановою Вінницького апеляційного суду від 17 січня 2019 року апеляційну скаргу ОСОБА_4 задоволено.

Заочне рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 25 січня 2017 року скасовано.

В задоволенні позову ОСОБА_5 до ОСОБА_4 про стягнення безпідставно набутих грошових коштів відмовлено.

Стягнуто з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_4 3750 грн. судового збору.

22.02.2019 року позивач по справі ОСОБА_3 подав до суду заяву про перегляд постанови Вінницького апеляційного суду від 17 січня 2019 року за нововиявленими обставинами, в якій просить постанову Вінницького апеляційного суду від 17 січня 2019 року скасувати та залишити в силі заочне рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 25 січня 2017 року.

Заяву мотивує тим, що згідно витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців на момент написання відповідачем розписки ОСОБА_6 була засновником ТОВ «ОСОБА_7 плюс», однак 27 листопада 2013 року вона відчужила корпоративні права на вказане товариство гр. ОСОБА_8, тобто не мала наміру продавати ці корпоративні права позивачу. ОСОБА_3 вважає вказані обставини нововиявленими.

Колегія суддів, перевіривши доводи заяви про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами, заслухавши пояснення представників сторін, які беруть участь у справі та зявилися в судове засідання, дослідивши матеріали цивільної справи, прийшла до висновку про відмову в задоволенні заяви з огляду на наступне.

Відповідно до ст. 423 ЦПК України рішення, постанова або ухвала суду, якими закінчено розгляд справи, що набрали законної сили, можуть бути переглянуті за нововиявленими або виключними обставинами. Підставами для перегляду судового рішення за нововиявленими обставинами є:

1) істотні для справи обставини, що не були встановлені судом та не були і не могли бути відомі особі, яка звертається із заявою, на час розгляду справи;

2) встановлений вироком або ухвалою про закриття кримінального провадження та звільнення особи від кримінальної відповідальності, що набрали законної сили, факт надання завідомо неправильного висновку експерта, завідомо неправдивих показань свідка, завідомо неправильного перекладу, фальшивості письмових, речових чи електронних доказів, що призвели до ухвалення незаконного рішення у даній справі;

3) скасування судового рішення, яке стало підставою для ухвалення судового рішення, що підлягає перегляду.

При перегляді судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами суд не може виходити за межі тих вимог, які були предметом розгляду при ухваленні судового рішення, яке переглядається, розглядати інші вимоги або інші підстави позову.

Як роз'яснив Пленум Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ в абз. 2 п.3, в п.4,5 постанови № 4 від 30.12.2012 року «Про застосування судами цивільного процесуального законодавства при перегляді рішень у зв'язку з нововиявленими обставинами» необхідними умовами нововиявлених обставин є те, що вони існували на час розгляду справи; ці обставини не могли бути відомі заявникові на час розгляду справи; вони входять до предмета доказування у справі та можуть вплинути на висновки суду про права та обов'язки осіб, які беруть участь у справі.

Судам необхідно розрізняти нові докази та докази, якими підтверджуються нововиявлені обставини, оскільки нові докази не можуть бути підставою для перегляду судового рішення у зв'язку з нововиявленими обставинами.

Процесуальні недоліки розгляду справи (зокрема, неналежне повідомлення заявника про час і місце розгляду справи, неповне встановлення фактичних обставин справи, порушення порядку дослідження доказів) не вважаються нововиявленими обставинами, проте можуть бути підставою для перегляду судового рішення в апеляційному або касаційному порядку.

ОСОБА_3 надав апеляційному суду копію витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб підприємців та громадських формувань про те, що станом на 14 листопада 2013 року засновником ТОВ «ОСОБА_7 Плюс» є ОСОБА_6 та копію витягу цього ж реєстру про те, що станом на 27 листопада 2017 року засновником ТОВ «ОСОБА_7 Плюс» є ОСОБА_8.

При цьому заявник вказує, що нововиявленими обставинами, якими обґрунтовується його вимога про перегляд судового рішення, є копії витягів з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб підприємців та громадських формувань, які не були враховані судом апеляційної інстанції під час розгляду вказаної цивільної справи.

Перевіряючи обґрунтованість заяви, колегія суддів виходить із загальних положень про докази, у тому числі про належність і допустимість засобів доказування, обов'язку доказування і подання доказів.

Статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» на суд покладено обов'язок під час розгляду справ застосовувати Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і Протоколи до неї, згоду на обов'язковість яких надано Верховною Радою України (далі - Конвенція), та практику Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ) як джерело права.

Згідно з практикою ЄСПЛ змагальність судочинства засновується на диференціації процесуальних функцій і, відповідно, правомочностей головних суб'єктів процесуальної діяльності цивільного судочинства - суду та сторін (позивача та відповідача). Диференціація процесуальних функцій об'єктивно приводить до того, що принцип змагальності відбиває властивості цивільного судочинства у площині лише прав та обов'язків сторін. Це дає можливість констатувати, що принцип змагальності у такому розумінні урівноважується з принципом диспозитивності та, що необхідно особливо підкреслити, із принципом незалежності суду. Він знівельовує можливість суду втручатися у взаємовідносини сторін завдяки збору доказів самим судом. У процесі, побудованому за принципом змагальності, збір і підготовка усього фактичного матеріалу для вирішення спору між сторонами покладається законом на сторони. Суд тільки оцінює надані сторонам матеріали, але сам жодних фактичних матеріалів і доказів не збирає.

ОСОБА_3 під час розгляд справи в суді апеляційної інстанції жодного разу на судове засідання не зявився та жодних доказів чи документів не надав, тобто скористався своїми процесуальними правами на власний розсуд.

Крім того, надані ОСОБА_3 витяги з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб підприємців та громадських формувань не спростовують змісту розписки про передачу коштів в якості завдатку за корпоративні права Товариства з обмеженою відповідальністю «ОСОБА_7 Плюс», а відтак не спростовують висновків суду апеляційної інстанції, викладених в постанові Вінницького апеляційного суду від 17 січня 2019 року.

Європейський суд з прав людини зазначив, що одним із фундаментальних аспектів верховенства права є принцип юридичної визначеності, який передбачає повагу до принципу res judicata - принципу остаточності рішень суду. Цей принцип наголошує, що жодна зі сторін не має права вимагати перегляду остаточного та обов'язкового рішення суду просто тому, що вона має на меті добитися нового слухання справи та нового її вирішення. Повноваження вищих судових органів стосовно перегляду мають реалізовуватись для виправлення судових помилок та недоліків судочинства, але не для здійснення нового судового розгляду. Перегляд не повинен фактично підміняти собою апеляцію, а сама можливість існування двох точок зору на один предмет не є підставою для нового розгляду. Винятки із цього принципу можуть мати місце лише за наявності підстав, обумовлених обставинами важливого та вимушеного характеру (PONOMARYOV v. UKRAINE, N 3236/03, § 40, ЄСПЛ, 3 квітня 2008 року).

Процедура скасування остаточного судового рішення у зв'язку із нововиявленими обставинами передбачає, що існує доказ, який раніше не міг бути доступний, однак він міг би призвести до іншого результату судового розгляду. Особа, яка звертається із заявою про скасування рішення, повинна довести, що в неї не було можливості представити цей доказ на остаточному судовому слуханні і що цей доказ є вирішальним. Ця процедура є характерною для правових систем багатьох держав-учасниць. Зазначена процедура сама по собі не суперечить принципу правової визначеності доти, доки вона використовується задля виправлення помилок, допущених під час здійснення правосуддя (PRAVEDNAYA v. RUSSIA, N 69529/01, § 27, 28, ЄСПЛ, 18 листопада 2004 року).

Таким чином, підстав для перегляду судового рішення за нововиявленими обставинами, передбачених ч. 2 ст. 423 ЦПК України не вбачається.

Враховуючи викладене, обставини, на які посилається заявник як на нововиявлені, не можуть вважатися такими в розумінні ч. 2 ст. 423 ЦПК України, а посилання на невірну оцінку змісту доказів, що є в матеріалах справи або неповне встановлення фактичних обставин,- не вважаються нововиявленими обставинами.

Відповідно до п. 1 ч. 3 ст. 429 ЦПК України за результатами перегляду судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами суд може відмовити в задоволенні заяви про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами та залишити відповідне судове рішення в силі.

За наведених обставин, колегія суддів вважає, що підстави для задоволення заяви про перегляд за нововиявленими обставинами постанови Вінницького апеляційного суду від 17 січня 2019 року відсутні.

На підставі викладеного, керуючись статтями 423, 429 ЦПК України, суд, -

у х в а л и в:

Відмовити у задоволенні заяви ОСОБА_3 про перегляд за нововиявленими обставинами постанови Вінницького апеляційного суду від 17січня 2019 року.

Постанову Вінницького апеляційного суду від 17 січня 2019 року залишити в силі.

Ухвала набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту судового рішення.

Головуючий: /підпис/ ОСОБА_2

Судді: /підпис/ ОСОБА_9

/підпис/ ОСОБА_10

Згідно із оригіналом:

Головуючий: В.В. Оніщук