РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 березня 2019 року м. Кремінна

Справа № 414/242/19

Провадження № 2/414/196/2019

Кремінський районний суд Луганської області у складі

головуючого судді Акулова Є.М.,

за участі секретаря судового засідання Дегтяренко Т.В.,

представника позивача ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в порядку спрощеного позовного провадження, в залі суду м. Кремінна цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про усунення перешкод у користуванні власністю шляхом позбавлення права користування житловим приміщенням,

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_2 звернулася до Кремінського районного суду Луганської області з позовом до ОСОБА_3 про усунення перешкод у користуванні власністю шляхом позбавлення права користування житловим приміщенням, посилаючись на те, що є власником житлового будинку, що знаходиться за адресою: вул. Миру (Свєрдлова),34, с. Стара Краснянка Кремінського району Луганської області. Згідно довідки виконавчого комітету Кремінської міської ради Кремінського району Луганської області від 27.12.2018 року № 8686, за зазначеною адресою також зареєстрований її син - ОСОБА_3. Відповідно до Акту про встановлення фактичного місця проживання від 03.01.2019 року, з вересня 2000 року по теперішній час відповідач не мешкає, добровільно з реєстрації не знявся. Дані дії відповідача перешкоджають позивачу у здійсненні її прав, а тому вона просить усунути перешкоди у користуванні власністю шляхом позбавлення ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, права користування житловим приміщенням за адресою: вул. Миру (Свєрдлова), 34, с. Стара Краснянка Кремінського району Луганської області, як такого, що не мешкає за місцем реєстрації на протязі більше року.

Представник позивача ОСОБА_1 в судовому засіданні позовні вимоги підтримала.

Відповідач ОСОБА_3 в судове засідання не зявився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином. Відповідно до ст. 280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не зявився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи. З огляду на викладене суд дійшов висновку про можливість заочного розгляду справи та ухвалення рішення. 12 березня 2019 року постановлено ухвалу про заочний розгляд.

Суд, вислухавши пояснення представника позивача, свідків ОСОБА_4 та ОСОБА_5, дослідивши матеріали справи, дійшов наступних висновків.

Свідки ОСОБА_4 та ОСОБА_5 вказали, що знають родину позивача, ОСОБА_3 тривалий час не мешкає за місцем реєстрації, місцезнаходження його їм невідомо.

В судовому засіданні встановлено, що позивач ОСОБА_2 є власником будинку за адресою: вул. Миру (Свєрдлова), 34, с. Стара Краснянка Кремінського району Луганської області, що підтверджується договором дарування житлового будинку від 22.07.2010 року між дарувальцею ОСОБА_6 та ОСОБА_2, - матір"ю та донькою (а.с. 10).

На даний час за вказаною вище адресою зареєстровані ОСОБА_6,- колишній власник будинку та син позивача, - ОСОБА_3, останній не мешкає за місцем реєстрації з 2009 року (а.с. 12-14).

Відповідно до ст. 9 ч. 4 ЖК УРСР ніхто не може бут виселений із займаного жилого приміщення або обмежений у праві користування жилим примушенням інакше, як з підстав і порядку передбачених законом.

Статтею 150 ЖК УРСР передбачено, що громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди.

Відповідно до частини четвертої статті 156 ЖК України до членів сімї власника відносяться особи, зазначені в частині другій статті 64 цього Кодексу, а саме подружжя, їх діти і батьки. Членами сімї власника може бути визнано й інших осіб, якщо вони постійно проживають разом з ним і ведуть з ним спільне господарство.

Як вбачається зі ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути зокрема припинення дії, яка порушує право. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом. Суд може відмовити у захисті цивільного права та інтересу особи в разі порушення нею положень частин другої - п'ятої статті 13 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 386 ЦК України держава забезпечує рівний захист прав усіх суб'єктів права власності. Власник, який має підстави передбачати можливість порушення свого права власності іншою особою, може звернутися до суду з вимогою про заборону вчинення нею дій, які можуть порушити його право, або з вимогою про вчинення певних дій для запобігання такому порушенню.

Положення ст. 405 ЦК України мають посилання на те, що члени сім'ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником. Член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.

Отже, вказаними нормами, а саме частиною першою статті 383 ЦК України та статтею 150 ЖК УРСР, закріплені положення, відповідно до яких громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей та інших осіб, мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд.

При цьому частиною першою статті 156 ЖК УРСР передбачено, що члени сімї власника жилого будинку, які проживають разом із ним у будинку, що йому належить, користуються жилим приміщенням нарівні з власником будинку, якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням. Аналогічну норму містить також стаття 405 ЦК України.

Виходячи з загальних положень права власності, власнику належить права володіння, користування та розпорядження своїм майном. Захист права власності регулюється нормами Цивільного кодексу України.

З огляду на викладене суд дійшов висновку, що член сімї власника домоволодіння ОСОБА_2 її син ОСОБА_3 - зареєстрований за зазначеною вище адресою та не мешкає більше року, платежів не сплачує, а тому є всі підстави для визнання його такими, що втратив право користування житлом за адресою: вул. Миру (Свєрдлова), 34, с. Стара Краснянка Кремінського району Луганської області.

Питання щодо стягнення судових витрат позивачем не ставилося.

На підставі викладеного, ст. ст. 16, 386, 405 ЦК України, ст.ст. 9, 150,156 ЖК УРСР та керуючись 10, 76, 141, 258, 259, 263-265, 268, 273, 280-283, 352, 354, 355ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про усунення перешкод у користуванні власністю шляхом позбавлення права користування житловим приміщенням задовольнити повністю.

Усунути перешкоди у користуванні власністю шляхом позбавлення ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, права користування житловим приміщенням за адресою: вул. Миру (Свєрдлова), 34, с. Стара Краснянка Кремінського району Луганської області.

Учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обовязки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду. Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Луганського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Суддя Є.М. Акулов