Справа № 168/897/18
Провадження № 2/168/40/19
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15 березня 2019 року смт. Стара Вижівка

Старовижівський районний суд Волинської області в складі:

головуючого-судді Назарука О.В.,

секретар судових засідань ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому підготовчому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3, ОСОБА_4, Дубечненської сільської ради Старовижівського району Волинської області про визнання права власності в порядку спадкування,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_2 звернулася до суду з позовом, в якому просить визнати за нею право власності в порядку спадкування за законом на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, що знаходиться по вул.Лісова, 9, в с.Рокита Старовижівського району Волинської області.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 20 липня 2007 року помер її батько ОСОБА_5. Після його смерті відкрилася спадщина на спадкове майно, зокрема, житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, що розташований по вул.Лісова, 9, в с.Рокита Старовижівського району Волинської області. За життя ОСОБА_5 склав заповіт, яким вищевказане нерухоме майно заповів ОСОБА_6 Однак спадкоємець за заповітом, ОСОБА_6, відмовився від спадкування по вказаному заповіту та в передбачений законом термін, подав заяву до Старовижівської ДНК про відмову від спадщини. Позивач одноособово прийняла спадщину після смерті батька - ОСОБА_5 шляхом подання нотаріусу у визначений законом строк заяви про прийняття спадщини, однак нотаріусом було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину через відсутність у спадкодавця правовстановлюючих документів на спадковий житловий будинок. Крім позивача іншими спадкоємцями після смерті ОСОБА_5 є його діти ОСОБА_3 та ОСОБА_4, які на спадкове майно не претендують. Вважає, що за таких підстав має право на дане спадкове майно.

У підготовче засідання позивач не зявилася, однак її представник ОСОБА_7 подав до суду письмову заяву, в якій вказав, що він та позивач позов підтримують з викладених у ньому підстав, просять задовольнити та розглядати справу без їхньої участі.

Відповідачі ОСОБА_3, та ОСОБА_4 в підготовче засідання також не зявились, згідно з поданими заявами просять проводити розгляд справи у їх відсутності, позовні вимоги визнають.

Враховуючи, що особи, які беруть участь у справі, в судове засідання не зявились, суд розглядає справу в порядку, встановленому частиною 2 статті 247 ЦПК України без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

Враховуючи, що особи, які беруть участь у справі, в підготовче судове засідання не зявились, суд розглядає справу в порядку, встановленому частиною 2 статті 247 ЦПК України без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

Суд, дослідивши та оцінивши докази, приходить до висновку про те, що позов підставний та підлягає до задоволення з огляду на таке.

Відповідно до вимог статтей 1216, 1217 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обовязків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Згідно зі статтею 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті.

Статтями 1268, 1269, 1270 ЦК України визначено, що спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини. Заява про прийняття спадщини подається спадкоємцем особисто. Особа, яка подала заяву про прийняття спадщини, може відкликати її протягом строку, встановленого для прийняття спадщини. Для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини.

Пунктом 23 Постанови Пленуму Верховного суду України «Про судову практику у справах про спадкування» від 30 травня 2008 року передбачено, що свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду з правилами позовного провадження.

Судом, з матеріалів справи та наданої в підготовче засідання нотаріусом копії спадкової справи: №3, заведеної після смерті ОСОБА_5, встановлені наступні обставини.

Судом встановлено, що 20 липня 2007 року помер батько позивача - ОСОБА_5 (аркуш справи 7-8, 11). За життя ОСОБА_5 склав заповіт, яким житловий будинок, надвірні споруди, що розміщені в с.Рокита по вул.Лісовій, 9, Старовижівського району Волинської області заповів ОСОБА_6 (аркуш справи 9), заповіт не змінений та не відмінений (аркуш справи 35, 37). Спадкоємець за заповітом ОСОБА_6 відповідно до заяви, наявної в матеріалах спадкової справи та поданої до нотаріуса в шестимісячний строк, відмовився від прийняття спадщини після померлого діда - ОСОБА_5 на корить дочки померлого ОСОБА_2, яка є позивачем у справі (аркуш справи 32). Позивач прийняла спадщину шляхом подання до нотаріуса у визначений законом строк відповідної заяви (аркуш справи 33). Крім позивача, спадкоємцями першої черги за законом є діти померлого ОСОБА_3 та ОСОБА_4, проте, останні у заявах вказали, що спадщину в установлені законом строки не прийняли і в подальшому не мають наміру звертатись у суд за продовженням додаткового строку, достатнього для подання заяви про прийняття спадщини, не претендують на спадщину після смерті батька та матері і не заперечують проти отримання свідоцтва про право на спадщину, спадкоємцем, який прийняв спадщину (аркуш справи 52-53, 76-77). Інших спадкоємців за заповітом, за законом, чи таких, що мають право на обовязкову частку у спадщині після смерті ОСОБА_5 немає.

Таким чином судом встановлено, що позивач в установленому законом порядку прийняла спадщину, однак не може отримати свідоцтво про право на спадщину за законом на спадкове майно, зокрема житловий будинок, що знаходиться по вул.Лісова, 9, в с.Рокита Старовижівського району Волинської області, через відсутність у спадкодавця правовстановлюючих документів, про що нотаріусом винесена відповідна постанова (аркуш справи 15).

Відповідно до статті 392 ЦК України власник майна може предявити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Довідкою, виданою виконавчим комітетом Дубечненської сільської ради Старовижівського району Волинської області від 12 жовтня 2018 року № 2902 (аркуш справи 12) та випискою з погосподарської книги № Р-3 за 2018 рік (аркуш справи 13) підтверджується право спадкодавця ОСОБА_5 на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, що знаходиться по вул.Лісова, 9, в с.Рокита Старовижівського району Волинської області. Позивачем виготовлено Технічний паспорт на садибний житловий будинок № 9 по вул.Лісова в с.Рокита Старовижівського району Волинської області (аркуш справи 16-21).

Із заяв, поданих відповідачами до суду убачається, що їм було відомо про відкриття спадщини, позовні вимоги визнаються в повному обсязі (аркуш справи 76-77, 84). Дані обставини, в силу вимог статті 206 ЦПК України, серед інших, є підставою для задоволення позову, оскільки визнання позову не суперечить закону та не порушує права, свободи та інтереси інших осіб.

Відповідно до частин 3, 4 статті 200 ЦПК України, за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Ухвалення в підготовчому засіданні судового рішення у разі відмови від позову, визнання позову, укладення мирової угоди проводиться в порядку, встановленому статтями 206, 207цьогоКодексу.

Таким чином суд приходить до переконання, що зазначений житловий з господарськими будівлями та спорудами будинок входить до складу спадщини, на яку у позивача виникло право після смерті спадкодавця ОСОБА_5 (в силу вимог статті 1218 ЦК України), а тому є всі законні підстави для визнання за нею права власності на це майно в порядку спадкування.

Враховуючи зазначені вище обставини справи та правові норми, суд приходить до висновку про обґрунтованість позовних вимог та необхідність визнання за позивачем права власності в порядку спадкування за законом на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, що знаходиться по вул.Лісова, 9, в с.Рокита Старовижівського району Волинської області, що залишилося після смерті ОСОБА_5, який помер 20 липня 2007 року.

Згідно з частиною 1 статті 141 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати.

Понесені позивачем витрати по оплаті судового збору залишити за нею у звязку з поданою про це письмовою заявою.

Керуючись статтями 392, 1216, 1217, 1218, 1223, 1268, 1269, 1270 ЦК України, статтями 11, 13, 200, 206, 229, 247, 352-355 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В :

Позов задовольнити.

Визнати за ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, яка проживає в ІНФОРМАЦІЯ_2, зареєстрована за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_3, ідентифікаційний номер - НОМЕР_1, в порядку спадкування право власності на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, що знаходиться по вул.Лісова, 9, в с.Рокита Старовижівського району Волинської області.

Рішення може бути оскаржене до Волинського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги в тридцятиденний строк з дня проголошення рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя ОСОБА_8