СВАЛЯВСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ЗАКАРПАТСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 306/212/19
Провадження № 2/306/279/19
Рядок статзвіту № 4
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11 березня 2019 року м. Свалява

Свалявський районний суд Закарпатської області у складі:

головуючого-судді Уліганинця П.І.

за участю: секретаря судового засідання Пецко Ж.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Свалява справу за позовом ОСОБА_1 до Стройненської сільської ради про визнання права власності в порядку спадкування, -

В С Т А Н О В И В :

Позивач звернувся до суду з зазначеним позовом, посилаючись на те, що його батько батько був власником житлового будинку за адресою с. Стройне, 232, Свалявського району, Закарпатської області. Батько помер 10.04.1995 року. За життя батько склав заповітне розпорядження на все майно, яке буде йому належати на день смерті на користь сина ОСОБА_1. Вказує, що на момент смерті батька проживав разом з ними у вказаному будинку і являється єдиним спадкоємцем вказаного майна. В даний час необхідно визнати право власності на спадкове майно, однак в державній нотаріальній конторі право власності оформити не можливо, так як відсутні правовстановлюючі документи. Просить суд визнати за ним право власності на житловий будинок з надвірними спорудами в порядку спадкування за заповітом.

Сторони у судове засідання не зявилися, надали суду заяви про розгляд справи за їх відсутності. Позивач позовні вимоги підтримав та наполягав на їх задоволенні. Представник відповідача просив розглядати справу за наявними у матеріалах справи документами (а.с. 23, 24).

Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази у їх сукупності, суд дійшов висновку, що позов належить задовольнити зважаючи на наступне.

Відповідно до п. 9 ч.1 Перехідних положень (розділ ХІІІ) ЦПК України справи у судах першої та апеляційної інстанцій, провадження у яких відкрито до набрання чинності цією редакцією Кодексу, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією кодексу.

Відповідно до свідоцтва про народження серії І-ТП № 323386 від 22.01.2002 року батьком позивача ОСОБА_1Й . зазначено ОСОБА_2 (а.с. 5).

Довідками виданими виконавчим комітетом Стройненської сільської ради № 205 від 28.01.2019 року та № 100 від 15.01.2019 року встановлено, що ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, згідно погосподарського обліку, до дня смерті 10.04.1995 року, був головою дворогосподарства за адресою с. Стройне, 232, Свалявського району, Закарпатської області, та разом з ним були зареєстровані та проживали син- Мішко В.Й., невістка- Мішко М.П., онук ОСОБА_4 (а.с. 8-9).

Згідно заповіту від 08.06.1994 року ОСОБА_2, мешканець с. Стройне, 232, Свалявського району, Закарпатської області, на випадок своєї смерті усе своє майно, де б воно не було та з чого б не складалося, і взагалі все те, що буде належати йому за законом на день смерті заповів ОСОБА_1 (а.с. 7).

Відповідно до свідоцтва про смерть, серії І-ФМ № 119354, актовий запис № 13 від 22.01.2002 року, батько позивача ОСОБА_2 Помер 10.04.1995 року (а.с. 4).

Згідно довідки виданої КУП Свалявське РБТІ № 11 від 21.01.2019 року вартість вищевказаного житлового будинку в цінах 2019 року становить 58 653 грн (а.с. 6).

Відповідно до технічного паспорту інвентаризаційна справа № 176/2018 від 06.08.2018 року житловий будинок за адресою с. Стройне, 232, Свалявського району, Закарпатської області складається з А житлового будинку, Б сараю, В сараю, Г сараю, 1-2 огорожі (а.с. 11-17).

Вищезгадані обставини стверджуються відповідними документами і ніким не оспорюються.

Інструкцією про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, затвердженою 31.01.1966 року Міністерством комунального господарства УРСР і погодженою 15.01.1966 року із Верховним Судом УРСР, було встановлено, що реєстрації підлягають всі будинки і домоволодіння з окремим порядковим номером по вулиці, провулку, площі в межах міст і селищ міського типу УРСР, що належать, зокрема, громадянам на праві особистої власності (п.п. 2, 4); будинки і домоволодіння, розташовані в сільських населених пунктах, які адміністративно підпорядковані містам або селищам міського типу, але до них не приєднані, не підлягають реєстрації (п. 6); при відсутності правовстановлюючих документів, зазначених в Інструкції, у випадках включення в міську (селищну) смугу сільських населених пунктів або у випадках їх перетворення в міста або селища міського типу бюро технічної інвентаризації при наявності погосподарських книг сільської Ради депутатів трудящих складає списки будинків та домоволодінь, які належать громадянам або колгоспним дворам, з метою їх подальшої реєстрації, а при відсутності таких книг необхідних для реєстрації питання вирішуються в кожному окремому випадку за заявою зацікавленої особи з проведенням відповідного обстеження і якщо зібрані матеріали підтверджують належність будинку заявнику, вирішується питання про оформлення права власності (п.п. 10, 20).

Таким чином, на час будівництва житлового будинку, з урахуванням також положень ст. 4 ЦК Української РСР (1963 року), реєстрація права власності на нього не вимагалася, як докази належності будинку певній особі могли бути прийняті документи, що не були передбачені Додатком №1 до згаданої Інструкції від 31.01.1966 року. Будинок з моменту побудови і до цього часу знаходиться в сільському населеному пункті, має в ньому окремий порядковий номер. Придатність будинку для проживання та належність його спадкодавцю на час його смерті ніким не оспорюється.

Ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікованої законом від 17.07.97 № 475/97-ВР, передбачено право фізичної чи юридичної особи безперешкодно користуватися своїм майном, не допускається позбавлення особи її власності інакше як в інтересах суспільства та на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права, визнано право держави на здійснення контролю за користуванням майном відповідно до загальних інтересів або для забезпечення сплати податків чи інших зборів або штрафів.

Зміст права власності, яке полягає у праві володіння, користування та розпорядження своїм майном визначено у ст. 317 ЦК України.

Згідно з нормою ст. 319 цього кодексу власник володіє, користується і розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Він сам вирішує, що робити з своїм майном, керуючись виключно власними інтересами, виконуючи щодо цього майна будь-які дії, які не повинні суперечити закону й порушувати права інших осіб та інтересів суспільства. Діяльність власника може бути обмежена чи припинена або власника може бути зобовязано допустити до користування його майном інших осіб лише у випадках і в порядку, встановленим законом.

Ст. 321 ЦК України закріплений принцип непорушності права власності, передбачений ст. 41 Конституції, відповідно до ч.4 якої ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.

Відповідно до ст. 328 ЦК України, право власності на нерухоме майно набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів.

Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлено судом.

Відповідно до ч. 1 ст. 15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорення. Таким чином, у розумінні закону, субєктивне право на захист це юридично закріплена можливість особи використати заходи правоохоронного характеру для поновлення порушеного права і припинення дій, які порушують це право.

Згідно ст. 16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду з захистом свого особистого не майнового або майнового права чи інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути ... в т.ч. припинення дії, яка порушує право.

За правилами ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обовязків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

За правилами ст. 1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обовязки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Відповідно до ч.1 ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування мають діти спадкодавця, у тому числі ..., той з подружжя, який його пережив, та батьки.

За правилами ст. 1268 ЦК України, спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину … .

Відповідно до підпункту 15.5 пункту 15 ч.1 Перехідних положень (розділ ХІІІ) ЦПК України - до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи: апеляційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

З огляду на вищевикладене позов є обгрунтованим.

Керуючись ст. ст. 12, 18, 81, 258, 263, 265, 273, 353 ЦПК України, ст. ст. 15, 16, 321, 328, 392, 1216, 1218, 1261, 1268 ЦК України, суд,-

У Х В А Л И В :

Позов ОСОБА_1 з а д о в о л ь н и т и.

Визнати за ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2, мешканцем с. Стройне, 232, Свалявського району, Закарпатської області, РНОКПП НОМЕР_1, право власності на житловий будинок з надвірними спорудами, що знаходиться у с. Стройне, 232, Свалявського району, Закарпатської області у порядку спадкування за заповітом після смерті ОСОБА_2, який помер 10.04.1995 року.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Закарпатського апеляційного суду через Свалявський районний суд.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

ГОЛОВУЮЧИЙ П.І.Уліганинець

07.12.2018 року