Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

Справа № 126/1622/18

Провадження № 2/126/106/2019

"05" березня 2019 р.

м. Бершадь

Бершадський районний суд Вінницької області

в складі головуючого судді Гуцола В. І.

із секретарем Гримальській С.В.

за участі позивача ОСОБА_1, представника позивача

адвоката Шишковського О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Бершадь цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про встановлення факту проживання та визнання права власності на спадщину,

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до відповідача ОСОБА_1 про встановлення факту проживання та визнання права власності на спадщину з тих підстав, що як стверджує, ІНФОРМАЦІЯ_3 помер його батько ОСОБА_4, який проживав за адресою АДРЕСА_1, що підтверджено свідоцтвом про його смерть серії НОМЕР_1. Батько був одружений з матір'ю ОСОБА_5. Від сумісного проживання у них народилось двоє дітей: він та відповідач. 29 травня 1989 року Бершадським районним судом шлюб батьків було розірвано, що підтверджується рішенням Бершадського суду і свідоцтвом про розірвання шлюбу, які надаються. Цим же рішенням суду було розділено майно подружжя. ОСОБА_5 було залишено на праві особистої власності 3/5 ідеальних долі домоволодіння, розташованого в АДРЕСА_2, за ОСОБА_4 було визнано право особистої власності на 2/5 частин в ідеальній долі цього ж домоволодіння. За життя батька було домовлено, що після його смерті він успадкує частину його майна. Після смерті батька належне йому спадкове майно - 2/5 частини домоволодіння за адресою: АДРЕСА_2, фактично прийняв він, проживає в житловому будинку за цією адресою, зробив ремонт в будинку, сплачує податки. Брат, відповідач ОСОБА_1 спадкового майна після смерті батька не приймав, проживав за іншою адресою, на спадкове майно після смерті батька не претендує. Батько ОСОБА_4 в належній йому частині будинку прожив до дня своєї смерті. Після розлучення мати оформила нову домову книгу, в яку занесені в 1999 році мати, він, а також новий чоловік матері з двома його дітьми. Стара домова книга, де були записані батьки до розлучення і двоє їх дітей, втрачена. Тобто реєстрація батька за місцем проживання була зазначена тільки в його паспорті, який після його смерті було здано і було виписано свідоцтво про його смерть. Згідно довідки Бершадської міської ради за № 350 від 20.04 2018 року, в наявній картотеці реєстраційного обліку Бершадської міської ради відсутня інформація про реєстрацію ОСОБА_4. Факт реєстрації ОСОБА_4 за адресою: АДРЕСА_2 і його фактичного проживання на дату смерті, підтверджує він, відповідач, а також можуть підтвердити свідки ОСОБА_6 та ОСОБА_7. Коли він звернувся до державного нотаріуса, щоб оформити спадкове майно після смерті мого батька, отримав відмову в оформленні спадкового майна в зв'язку з тим що нотаріусу надано технічний паспорт на вказане спадкове нерухоме майно, виданий 04.05. 2018 року Бершадським БТІ, в якому вказане самочинно збудовану будівлю - сарай літ. «Б2», нотаріусу не надано документів, що підтверджують право власності на сарай літ. «Б2».

Просить встановити факт реєстрації постійного проживання ОСОБА_4 на дату смерті спадкодавця, ІНФОРМАЦІЯ_4, за адресою: АДРЕСА_2 та в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_4 який помер ІНФОРМАЦІЯ_4, визнати за ним право власності на 2/5 частини житлового будинку А за адресою АДРЕСА_2, загальною площею 113 кв.м, житловою 56.2 кв.м, яка складається з кімнати 3-10.3 кв.м; кімнати 4 - 14.3 кв.м; кімнати 5 - 10.2 кв.м; 8 котельня - 2.8 кв.м; 9 кухня - 5.2 кв.м; 10 коридор-2.3 кв.м;11 санвузол-3.5 кв.м; 12 прихожа-5.3 кв.м; 13 тамбур -5.8 кв.м, разом загальною площею 60.3 кв.м, житловою - 35.4 кв.м. та відповідних господарчих будівель і споруд: веранди а-2, сарай Б-2, 1-2 споруди.

Позивач та його представник в судовому засіданні підтримують позовні вимоги.

Відповідач про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, надав заяву про слухання справи у його відсутність.

Оцінюючи подані сторонами докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності та враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, суд вважає, що позовні вимоги є такими, що підлягають частковому задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено такі факти та відповідні їм правовідносини.

Судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_4 помер батько сторін ОСОБА_4, що підтверджується свідоцтвом про його смерть, свідоцтвами про народження дітей.

Судом встановлено, що спадковим майном є 2/5 частини житлового будинку А за адресою АДРЕСА_2, загальною площею 113 кв.м, житловою 56.2 кв.м, яка складається з кімнати 3-10.3 кв.м; кімнати 4-14.3 кв.м; кімнати 5- 10.2 кв.м; 8 котельня-2.8 кв.м; 9 кухня -5.2 кв.м; 10 коридор-2.3 кв.м; 11 санвузол-3.5 кв.м; 12 прихожа-5.3 кв.м; 13 тамбур-5.8 кв.м, разом загальною площею 60.3 кв.м, житловою-35.4 кв.м та відповідних господарчих будівель і споруд: веранди а-2, 1-2 споруди, що підтверджується рішенням Бершадського районного суду від 29 травня 1989 року.

Судом встановлено, на час смерті спадкодавця позивач проживав разом з ним за адресою: м.Бершадь вул.Поповича 50, після смерті батька користувався спадковим майном, тобто фактично прийняв спадщину, що визнається відповідачем, у суду немає обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання.

Згідно зі ст.ст. 524, 525, 527 ЦК України в ред. 1963 року з наступними змінами спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом. Спадкоємство за законом має місце, коли і оскільки воно не змінено заповітом. Якщо немає спадкоємців ні за законом, ні за заповітом, або жоден з спадкоємців не прийняв спадщини, або всі спадкоємці позбавлені заповідачем спадщини, майно померлого за правом спадкоємства переходить до держави. Місцем відкриття спадщини визнається останнє постійне місце проживання спадкодавця (стаття 17 цього Кодексу), а якщо воно невідоме - місцезнаходження його майна або його основної частини. Спадкоємцями можуть бути особи, що були живими на момент смерті спадкодавця, а також діти померлого, зачаті при його житті і народжені після його смерті.

Відповідно до ст. 529 цього ж Кодексу при спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частках, діти (у тому числі усиновлені), дружина і батьки (усиновителі) померлого. До числа спадкоємців першої черги належить також дитина померлого, яка народилася після його смерті. Онуки і правнуки спадкодавця є спадкоємцями за законом, якщо на час відкриття спадщини немає в живих того з їх батьків, хто був би спадкоємцем; вони успадковують порівну в тій частці, яка належала б при спадкоємстві за законом їх померлому родителю.

Згідно зі ст.ст. 548, 549 цього ж Кодексу для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Не допускається прийняття спадщини під умовою або з застереженнями. Прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини.

Визнається, що спадкоємець прийняв спадщину:

1) якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном;

2) якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини.

Зазначені в цій статті дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини.

Тому суд вважає позов у цій частині законним, обґрунтованим і таким, що підлягає задоволенню з вищенаведених підстав.

Щодо визнання права власності в порядку спадкування на самовільно побудований сарай Б-2 суд виходить з наступного.

Відповідно до ст. 105 ч.3 ЦК України в ред. 1963 р. господарські будівлі і споруди, зведені громадянином без встановленого дозволу або належно затвердженого проекту, чи з істотними відхиленнями від проекту або з грубим порушенням основних будівельних норм і правил за рішенням виконавчого комітету Ради народних депутатів зносяться громадянином, який провадив самовільне будівництво, або за його рахунок.

Задоволення судом позову про визнання за спадкоємцем права власності на самочинне будівництво зумовлює виникнення цього права у позивача, а не констатує його перехід у порядку спадкування, тому є неналежним способом захисту прав спадкоємців, якщо право звернутися до суду з вимогою про визнання права власності не належало спадкодавцеві.

Право власності на об'єкти самочинного будівництва може бути визнано за спадкоємцем, що має право вимагати визнання такого права, виключно за умови наявності документів про право власності на землю або про право користування земельною ділянкою, що видані на ім'я спадкодавця або спадкоємця, та актів введення будівлі в експлуатацію, якщо їх наявність необхідна відповідно до вимог законодавства, чинного на час завершення будівництва.

Тому позов в частині визнання права власності на самовільно побудований сарай Б-2 є незаконним, безпідставним і необґрунтованим та таким, що задоволенню не підлягає з вищенаведених підстав.

На підставі ст.ст. 105 ч.3, 524, 525, 527, 529, 548, 549 ЦК України в ред. 1963 року, керуючись ст.ст. 12, 13, 81, 82, 258, 263, 264, 315 ч.2 ЦПК України, суд -

ВИРІШИВ :

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про встановлення факту проживання та визнання права власності на спадщину у задовольнити частково.

Встановити факт, що ОСОБА_4 постійно проживав в АДРЕСА_3 до дня своєї смерті ІНФОРМАЦІЯ_3.

Визнати за ОСОБА_1 як за спадкоємцем першої черги за законом право власності на спадщину після смерті ІНФОРМАЦІЯ_3 свого батька ОСОБА_4 що складається із 2/5 частин житлового будинку А загальною площею 113 кв.м, житловою площею 56.2 кв.м, що складається із кімнати 3-10, кімнати 4-14, котельні 8, кухні 9, коридора 10, санвузла 11, прихожої 12, тамбура 13, разом загальною площею 60.3 кв.м, житловою площею 35.4. кв.м, розташований за адресою: АДРЕСА_2, та відповідних господарчих будівель і споруд: веранди а-2, 1-2 споруди.

В іншій частині позову відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття рішення суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя В. І. Гуцол