Справа № 236/2355/19
08 жовтня 2019 року Краснолиманський міський суд Донецької області у складі:
головуючого судді - Саржевської І. В.,
за участю секретаря - Олійник С.М.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Лиман за відсутністю сторін цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа: Орган опіки та піклування Лиманської міської ради Донецької області, про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів,
25.06.2019 до Краснолиманського міського суду Донецької області надійшла позовна заява ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа: Орган опіки та піклування Лиманської міської ради Донецької області, про позбавлення батьківських прав та встановлення опіки над малолітньою дитиною (а.с. 8-11).
13.08.2019 ОСОБА_1 уточнила позовні вимоги та надала суду уточнену позовну заяву до ОСОБА_2 , третя особа: Орган опіки та піклування Лиманської міської ради Донецької області, про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів (а.с. 68-71).
В обґрунтування позовних вимог позивачка зазначила, що ІНФОРМАЦІЯ_1 у її дочки ОСОБА_2 , народилася дитина, ОСОБА_3 . Відомості про батька дитини в свідоцтво про народження внесені відповідно до ч. 1 ст. 135 СК України. Вона сама, її дочка та онучка зареєстровані за адресою: АДРЕСА_1 , але у зв`язку з непридатністю будинку для проживання, вони мешкають за адресою: АДРЕСА_2 . На цей час її онучка мешкає разом з нею, знаходиться на її вихованні та утриманні. Після народження дитини, відповідачка ОСОБА_2 стала вести аморальний спосіб життя, зловживала спиртними напоями, разом з дитиною ночувала на вулиці. 01.06.2018, в ході профілактичного рейду, ОСОБА_2 разом з дитиною була знайдена на вулиці у м. Дружківка Донецької області. Дитину було поміщено до соматичного відділення КЛПУ "Дружківська міська лікарня № 2". Під час перебування дитини у лікарні, ОСОБА_2 декілька разів приходила до неї в стані алкогольного сп`яніння, в зв`язку з чим не була допущена медичним персоналом. 21.07.2018 онучка ОСОБА_4 була передана їй, та з того часу дитина знаходиться у неї. Вона створила для дитини належні умови проживання, у неї є окрема кімната, дівчинка забезпечена одягом та взуттям, дитячими книжками та іграшками. Дитина здорова, знаходиться на обліку у ЗПСМ Лиманського центру первинної медико-санітарної допомоги. За час перебування онучки у неї, відповідачка жодного разу не приходила провідати дочку, не приймає участі у її вихованні та утриманні, не цікавиться станом її здоров`я, матеріальної допомоги не надає. ОСОБА_2 повністю відсторонилася від виконання своїх батьківських обов`язків по утриманню та вихованню дочки. Просить позбавити ОСОБА_2 батьківських прав відносно її малолітньої дочки та стягувати з неї аліменти на особистий рахунок дитини у розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку (доходів), але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до досягнення дитиною повноліття.
Позивачка ОСОБА_1 , належним чином повідомлена про час та місце розгляду справи, в судове засідання не з`явилася, позовні вимоги підтримала, просила їх задовольнити, справу розглядати без її участі та не заперечувала проти заочного розгляду справи у разі неявки в судове засідання відповідачки, про що надала відповідну заяву (а.с. 74).
Представник третьої особи - Органу опіки та піклування Лиманської міської ради Донецької області, Межерицька М.О. , належним чином повідомлена про час та місце розгляду справи, в судове засідання не прибула, не заперечувала проти задоволення позовних вимог, просила справу розглядати без її участі та не заперечував проти заочного розгляду справи у разі неявки в судове засідання відповідачки, про що надала відповідну заяву (а.с. 79-80).
Відповідачка ОСОБА_2 , належним чином повідомлена про час та місце розгляду справи (а.с. 73, 77), в судове засідання не прибула, про причини неявки суд не повідомила, клопотання про розгляд справи без її участі та відзиву на позовну заяву суду не надала.
Ухвалою суду від 08.10.2019 було прийнято рішення про розгляд справи в заочному порядку.
На підставі ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у зв`язку з неявкою всіх учасників справи, які беруть участь у розгляді справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Суд, дослідивши письмові матеріали цивільної справи, з`ясувавши всі обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, що мають значення для вирішення справи по суті, встановивши такі фактичні дані та відповідні їм правовідносини, приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав.
Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому законом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.
Відповідно до положень статті 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Частиною 1 статті 13 ЦПК України встановлено, що суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи.
Відомості про батька дитини в свідоцтво про народження внесені відповідно до ч. 1 ст. 135 СК України, що підтверджується наданою позивачкою копією Повного витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про народження № НОМЕР_2 , сформованого 27.08.2018 (а.с. 16).
Згідно довідки Тернівського старостинського округу № 50 від 07 червня 2018 року ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , однак, більше п"яти років відповідач за цією адресою не мешкає; будинок та господарські споруди майже зруйновані і непридатні для проживання (а.с. 36).
При перевірці службою у справах дітей Лиманської міської ради умов проживання відповідача ОСОБА_2 та її малолітньої дитини ОСОБА_3 , 2017 року народження, за адресою: АДРЕСА_1 , встановлено, що огорожа подвір"я відсутня, будинок потребує ремонту, господарські споруди зруйновані; у зазначеному будинку ніхто не мешкає, що підтверджується актом обстеження умов проживання від 21 червня 2018 року (а.с. 33).
Позивач ОСОБА_1 є матір"ю відповідача ОСОБА_2 , що підтверджується, наданою позивачем копією повторного свідоцтва про народження серії НОМЕР_3 , виданого 12 червня 2018 року Дружківським міським відділом державної реєстравції актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Донецькій області (а.с. 14), а також копією свідоцтва про укладення шлюбу серії НОМЕР_4 , виданого 13 березня 1991 року Краснолиманським міським відділом ЗАГС Донецької області (а.с. 18).
01 червня 2018 року в ході проведення профілактичного рейду "Сім"я" у м. Дружківка Донецької області було виявлено ОСОБА_2 з дитиною. Малолітню дитину ОСОБА_3 , 2017 року народження, було тимчасово поміщено до дитячого соматичного відділення КЛПУ "Дружківська міська лікарня № 2". 21 липня 2019 року адміністрація закладу КЛПУ "Дружківська міська лікарня № 2" в особі завідуючого дитячим відділенням та у присутності головного спеціаліста служби у справах дітей Дружківської міської ради передала малолітню ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , позивачу ОСОБА_1 (а.с. 20).
Згідно довідки № 3596 від 02 липня 2019 року, наданої відділом надання адміністративних послуг виконавчого комітету Лиманської міської ради, ОСОБА_1 та малолітня ОСОБА_3 , 2017 року народження зареєстровані за адресою: АДРЕСА_1 (а.с. 47). Однак, за зазначеною адресою позивч не проживає, що підтверджується довідкою № 455 від 13 серпня 2018 року, наданою Тернівським старостинським округом (а.с. 23).
На даний час малолітня ОСОБА_3 , 2017 року народження, мешкає разом з позивачем ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_2 , що підтверджується актом від 04 липня 2019 року (а.с. 50).
Зазначений будинок за адресою: АДРЕСА_2 , належить донці позивача - ОСОБА_7 (свідоцтво про народження серії НОМЕР_5 від 21 серпня 1986 року (а.с. 42)) на підставі договору купівлі-продажу незавершеного будівництвом будинку від 05 квітня 2008 року, посвідченого державним нотаріусом Краснолиманської державної нотаріальної контори Донецької області Семеновою І.М. та зареєстрованого в реєстрі за № 2023 (а.с. 37-38, 39).
Відповідно до акту обстеження умов проживання за адресою: АДРЕСА_2 , складеного працівниками служби у справах дітей Лиманської міської ради від 29 серпня 2018 року, умови для проживання дитини задовільні. Для малолітньої ОСОБА_3 створені всі умови для проживання, виховання та розвитку. У дитини є окрема кімната , дівчинка забезпечена одягом, взуттям та іграшками (а.с. 34).
Згідно довідки № 45 від 29 травня 2019 року, наданої завідувачем ДНЗ № 8 ОСОБА_8 , малолітня ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 відвідує дошкільний навчальний заклад № 8 Лиманської міської ради з 15 квітня 2019 року (а.с. 31). Згідно характеристики, наданої вихователем та в.о. завідуючого ДНЗ № 8, малолітню ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , виховує бабуся, створює належні умови для виховання дитини та її розвитку (а.с. 48).
Згідно характеристики, наданої заступником голови мікрорайону "Північний" Ткач В.Н., ОСОБА_2 винаймала будинок за адресою: АДРЕСА_4 , вела аморальний спосіб життя, зловживала спиртними напоями; на даний час місце її проживання не відоме (а.с. 35).
Так, судом достовірно встановлено, що мати дитини ОСОБА_2 своїх батьківських обов`язків не виконує, не бере педагогічної, матеріальної, посильної трудової, або будь-якої іншої участі у вихованні своєї дитини. Малолітня ОСОБА_3 , 2017 року народження, проживає з бабусею ОСОБА_1 . Відповідач ОСОБА_2 жодного разу дитину не відвідувала, місцезнаходження її невідоме.
Відповідно до положень Конвенції ООН про права дитини від 20.11.1989 року (ратифікована Україною Постановою ВР від 27.02.1991року № 789-ХІІ в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється як найкращому забезпеченню інтересів дитини.
Держави - учасниці зобов`язуються забезпечити дитині такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживають всіх відповідних законодавчих і адміністративних заходів. Дитина з моменту народження має право на піклування своїх батьків.
Відповідно до ст. 51 Конституції України батьки зобов`язані утримувати дітей до їх повноліття.
У відповідності до ст. 150 СК України батьки зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя.
Відповідно ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства» на батьків покладається відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки зобов`язані виховувати дітей, піклуватися про їх здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку їх природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці.
Відповідно до ст. 164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він:
1) не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров`я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування;
2) ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини;
3) жорстоко поводяться з дитиною;
4) є хронічними алкоголіками або наркоманами;
5) вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва;
6) засуджені за вчинення умисного кримінального правопорушення щодо дитини.
Позбавлення батьківських прав є заходом відповідальності батьків за невиконання або неналежне виконання ними своїх батьківських обов`язків. Головною метою такого заходу є захист інтересів малолітніх та неповнолітніх дітей і стимулювання батьків щодо належного виконання своїх обов`язків. Ухилення батьків від виховання дитини, як підстава позбавлення батьківських прав, можлива лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками.
Пунктом 15 Постанови ПВСУ № 3 "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав" від 30.03.2007 визначено, що позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей.
При вирішенні питання щодо позбавлення батьківських прав необхідно впевнитися не лише в невиконанні матір`ю, батьком обов`язків по вихованню, а також встановити, що вони ухиляються від їх виконання свідомо, тобто, що вони систематично, не зважаючи на всі заходи попередження та впливу, продовжує не виконувати свої батьківські обов`язки.
Позбавлення батьківських прав відноситься до крайньої міри відповідальності, а це означає, що застосовується ця міра судом тоді, коли всі інші засоби впливу виявилися безрезультатними.
Пунктом 16 Постанови ПВСУ № 3 "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав" від 30.03.2007року роз`яснено, що ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками.
Ухилення від виконання обов`язків по вихованню дитини знайшло повне відображення в поведінці відповідача, яка тривалий час не піклується ані про фізичний, ані про духовний розвиток дитини. Таким чином, відповідач свідомо нехтує своїми батьківськими обов`язками, які покладені на неї Конституцією України та сімейним законодавством, бо має змогу їх виконувати. При цьому судом не встановлено, що відповідачу будь-хто чи щось перешкоджало належним чином виконувати свої батьківські обов`язки.
Відповідно до ст. 19 СК України при розгляді судом спорів щодо участі одного з батьків у вихованні дитини, місця проживання дитини, позбавлення та поновлення батьківських прав, побачення з дитиною матері, батька, які позбавлені батьківських прав, відібрання дитини від особи, яка тримає її у себе не на підставі закону або рішення суду, управління батьками майном дитини, скасування усиновлення та визнання його недійсним обов`язковою є участь органу опіки та піклування. Орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв`язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи.
Як вбачається з висновку № 21 від 10 вересня 2018 року виконавчого комітету Лиманської міської ради Донецької області "Про можливість позбавлення батьківських прав ОСОБА_2 відносно її малолітньої доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 ", орган опіки та піклування Лиманської міської ради вважає можливим позбавити батьківських прав ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_3 , відносно її дитини - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , оскільки вона повністю відсторонилася від виховання та матеріального утримання дитини (а.с.43).
Суду надано достатньо доказів, що відповідач ОСОБА_2 злісно ухиляється від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини, внаслідок чого, суд приходить до висновку, що позбавлення відповідача батьківських прав не буде суперечити правам та законним інтересам дитини.
Розглядаючи питання в частині стягнення аліментів на утримання дитини, суд враховує наступне.
Відповідно до ч. 2 ст. 166 Сімейного кодексу України особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов`язку щодо утримання дитини.
Так, згідно з ч. 3 ст. 166 СК України при задоволенні позову щодо позбавлення батьківських прав суд одночасно приймає рішення про стягнення аліментів на дитину. У разі якщо мати, батько або інші законні представники дитини відмовляються отримувати аліменти від особи, позбавленої батьківських прав, суд приймає рішення про перерахування аліментів на особистий рахунок дитини у відділенні Державного ощадного банку України та зобов`язує матір, батька або інших законних представників дитини відкрити зазначений особистий рахунок у місячний строк з дня набрання законної сили рішенням суду.
При визначенні розміру аліментів, відповідно до ст. 182 СК України, суд враховує стан здоров`я та матеріальне становище дитини та платників аліментів, наявність чи відсутність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, інші обставини. При цьому, відповідно до ч. 2 ст. 182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини, мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.
Згідно ч. 3 ст. 193 СК України, за рішенням суду аліменти можуть перераховуватися на особистий рахунок дитини у відділенні Державного ощадного банку України.
Тому суд дійшов висновку про те, що відповідач має можливість сплачувати аліменти на утримання її неповнолітньої дитини - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , в розмірі 1/4 частини з усіх видів її заробітку (доходу), але не менш 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, щомісячно, починаючи з 05 лютого 2019 року.
При вирішенні питання щодо розподілу судових витрат, суд враховує наступне.
Згідно з п. 10 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ N 10 від 17.10.2014 р. "Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах", подані до суду позовні заяви можуть містити кілька самостійних вимог, кожна з яких є об`єктом справляння судового збору.
Так, згідно з положеннями ст. 6 Закону України "Про судовий збір", судовий збір сплачується окремо за кожну позовну вимогу майнового характеру, за кожну позовну вимогу немайнового характеру та окремо за вимогу майнового та немайнового характеру. Якщо пред`явлено позов з кількома майновими або немайновими вимогами, то судовий збір сплачується з кожну вимогу окремо.
Позовна заява ОСОБА_1 містить вимоги немайнового (позбавлення батьківських прав) та майнового (стягнення аліментів) характеру.
Позивачем при зверненні до суду сплачений судовий збір за вимогу немайнового характеру (позбавлення батьківських прав) в розмірі 768,40 грн. (а.с. 5, 6). Позивач не вимагає компенсації за понесені нею судові витрати.
Згідно з приписами Закону України "Про судовий збір", позивач звільнений від сплати судового збору за вимогу щодо стягнення аліментів. Згідно зі ст. 133 ЦПК України судовий збір включено до складу судових витрат. Відповідно до ст. 141 ЦПК України судовий збір у разі задоволення позову, покладається на відповідача.
Враховуючи викладене, а також те, що судом позовні вимоги задоволені в повному обсязі, відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України, з відповідача на користь держави слід стягнути судовий збір за вимогу щодо стягнення аліментів в розмірі 768,40 грн..
Крім того, суд вважає за необхідне зазначити, що рішення в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць підлягає негайному виконанню.
На підставі викладеного, керуючись ст. 150, 164, 166, 182, 183 Сімейного Кодексу України, ст. 4, 12, 13, 81, 83, 141, 200, 264-265, ЦПК України,
Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа: Орган опіки та піклування Лиманської міської ради Донецької області, про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів - задовольнити.
Позбавити ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , РНОКПП: НОМЕР_6 , місце реєстрації: АДРЕСА_1 , батьківських прав відносно її неповнолітньої дитини - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .
Стягувати щомісячно з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , РНОКПП НОМЕР_6 , місце реєстрації: АДРЕСА_1 , аліменти на утримання її неповнолітньої дитини - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку (доходів), але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 25.06.2019 та до досягнення дитиною повноліття. Кошти перераховувати на особистий рахунок дитини у відділенні Державного ощадного банку України.
Допустити негайне виконання рішення в частині стягнення аліментів в межах суми платежу за 1 (один) місяць.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених ЦПК України, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Рішення може бути оскаржено позивачем в апеляційному порядку безпосередньо до Донецького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження -якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення повинно бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Повний текст рішення виготовлений 16 жовтня 2019 року.

Суддя -