Ухвала

Іменем України

11 березня 2019 року

м. Київ

справа № 2-692/2009

провадження № 61-1846ск19

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду: Курило В. П. (суддя-доповідач), Коротуна В. М.,

Червинської М. Є.

розглянув касаційну скаргу ОСОБА_4 на ухвалу Ковельського міськрайонного суду Волинської області від 14 червня

2018 року та постанову Волинського апеляційного суду від 11 грудня

2018 року за заявою товариства з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна» про видачу дубліката виконавчого листа в справі за позовом закритого акціонерного товариства «ОТП Банк» до ОСОБА_4, ОСОБА_5 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

ВСТАНОВИВ:

ТОВ «ОТП Факторинг Україна» звернулося до суду із заявою про видачу дубліката виконавчого листа та поновлення строку на його пред'явлення до виконання у справі за позовом ЗАТ «ОТП Банк» до ОСОБА_4,

ОСОБА_5 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Заява мотивована тим, що рішенням Ковельського міськрайонного суду Волинської області від 27 квітня 2009 року стягнуто солідарно із

ОСОБА_4 та ОСОБА_5 на користь ЗАТ «ОТП Банк» в особі філії ЗАТ «ОТП Банк» у місті Луцьку заборгованість, що виникла за кредитним договором від 28 серпня 2008 року № СМ - SME А00/108 ОDC/2008 у розмірі 195 576,15 грн.

На виконання вказаного рішення судом видано виконавчі листи, які згодом були пред'явлені до Ковельського міськрайонного відділу ДВС ГТУЮ у Волинській області для примусового виконання.

У січні 2018 року стягувачу стало відомо, що виконавче провадження по примусовому виконанню зазначеного рішення суду завершено на підставі пункту 4 частини першої статті 47 Закону України «Про виконавче провадження» (в редакції, чинній на час видачі виконавчого листа),

12 жовтня 2011 року державним виконавцем винесено постанову про повернення виконавчого документа стягувачу, повторно виконавчий лист до відділу ДВС не пред'являвся.

Згідно відомостей виконавчої служби, станом на 15 січня 2018 року всі документи по вказаному виконавчому провадженню знищено у зв'язку із закінченням терміну зберігання документів в архіві. Крім того, заявник вказує, що постанову про повернення виконавчого документа стягувачу від 12 жовтня 2011 року разом із оригіналом виконавчого листа ТОВ «ОТП Факторинг Україна» не отримано, як і не надано доказів на підтвердження того, що така постанова з оригіналом виконавчого листа направлялась стягувачу.

Ухвалою Ковельського міськрайонного суду Волинської області від

14 червня 2018 року, яку залишено без змін постановою Волинського апеляційного суду від 11 грудня 2018 року, заяву ТОВ «ОТП Факторинг Україна» задоволено. Видано дублікат виконавчого листа від 18 вересня 2009 року № 2-692/2009 на виконання рішення суду від 27 квітня 2009 року у цивільній справі № 2-692/2009 про стягнення солідарно з ОСОБА_4 на користь АТ «ОТП Банк» заборгованість за кредитним договором у розмірі

195 576,15 грн та поновлено строк для пред'явлення дубліката виконавчого листа до виконання.

18 січня 2019 року ОСОБА_4 звернувся до Верховного Суду із касаційною скаргою, мотивуючи свої вимоги неправильним застосуванням судами норм матеріального права та порушенням норм процесуального права, в якій просить скасувати ухвалу Ковельського міськрайонного суду Волинської області від 14 червня 2018 року та постанову Волинського апеляційного суду від 11 грудня 2018 року та прийняти постанову, якою відмовити у задоволенні заяви ТОВ «ОТП Факторинг Україна» про видачу дубліката виконавчого листа та поновлення строку для його пред'явлення до виконання, судові витрати покласти на ТОВ «ОТП Факторинг Україна».

Касаційна скарга мотивована тим, що ТОВ «ОТП Факторинг Україна» є неналежним стягувачем у даній справі, оскільки з 20 серпня 2015 року дане товариство втратило право на надання фінансових послуг, в тому числі факторингових, і до даного часу не поновило статусу фінансової установи.

Представником ТОВ «ОТП Факторинг Україна» не було надано жодного доказу втрати стягувачем оригіналу виконавчого листа, а наявна у справі відповідь відділу державної виконавчої служби про повернення стягувачу виконавчого листа не є належним та допустимим доказом втрати виконавчого листа, твердження стягувача, що виконавчий лист було можливо знищено разом із матеріалами виконавчого провадження є припущенням. Крім того, заявник зазначає, що ТОВ «ОТП Факторинг Україна» пропустив строк для пред'явлення виконавчого листа до виконання без поважних причин.

У касаційній скарзі заявник також посилається на те, що йому не було відомо про розгляд судом заяви ТОВ «ОТП Факторинг Україна» про видачу дубліката виконавчого листа та поновлення строку на його пред'явлення до виконання, а тому заявник був позбавлений можливості подати свої заперечення на дану заяву.

Заявник посилається також на те, що оскаржувана постанова апеляційного суду не містить доводів апеляційної скарги ОСОБА_4, не зазначено мотивів прийняття або відхилення жодного аргументу, викладеного ОСОБА_4 у апеляційній скарзі.

Ухвалою Верховного Суду від 28 січня 2019 року відмовлено у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_4 на ухвалу Ковельського міськрайонного суду Волинської області від 14 червня

2018 року та постанову Волинського апеляційного суду від 11 грудня

2018 року за заявою ТОВ «ОТП Факторинг Україна» щодо вимог про поновлення строку для пред'явлення виконавчого листа до виконання в справі за позовом ЗАТ «ОТП Банк» до ОСОБА_4, ОСОБА_5 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

У відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_4 на ухвалу Ковельського міськрайонного суду Волинської області від

14 червня 2018 року та постанову Волинського апеляційного суду від

11 грудня 2018 року про видачу дубліката виконавчого листа слід відмовити з таких підстав.

Згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до вимог частини другої статті 389 ЦПК України підставами для касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Частиною четвертою статті 394 ЦПК України передбачено, що у справі з ціною позову, що не перевищує п'ятиста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (крім справ, які відповідно до цього Кодексу розглядаються за правилами загального позовного провадження), а також у випадку оскарження ухвали (крім ухвали, якою закінчено розгляд справи) суд може визнати касаційну скаргу необґрунтованою та відмовити у відкритті касаційного провадження, якщо правильне застосування норми права є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо її застосування чи тлумачення.

Судами встановлено, що рішенням Ковельського міськрайонного суду Волинської області від 27 квітня 2009 року стягнуто солідарно з ОСОБА_4 та ОСОБА_5 на користь ЗАТ «ОТП Банк» в особі філії ЗАТ «ОТП Банк» у місті Луцьку заборгованість, що виникла за кредитним договором від 28 серпня 2008 року № СМ - SME А00/108 ОDC/2008 у розмірі 195 576,15 грн. вирішено питання про розподіл судових витрат.

18 вересня 2009 року на підставі рішення суду були видані виконавчі листи

№ 2-692/2009 року, які були пред'явлені до Ковельського міськрайонного відділу ДВС ГТУЮ у Волинській області для виконання. Постановою державного виконавця від 30 вересня 2009 року було відкрито виконавче провадження.

15 січня 2018 року Ковельським міськрайонним ВДВС ГТУЮ у Волинській області направлено представнику ПАТ «ОТП Банк» повідомлення про те, що виконавче провадження № 15019394 по примусовому виконанню виконавчого листа у справі № 2-692/2009 від 27 квітня 2009 року Ковельського міськрайонного суду Волинської області про стягнення солідарно із ОСОБА_4 на користь ПАТ «ОТП БАНК» заборгованості в розмірі 195 576,15 грн завершено на підставі пункту 4 частини першої

статті 47 Закону України «Про виконавче провадження» (в редакції, чинній на день винесення відповідного процесуального документа), постанову про повернення виконавчого документа стягувачу державним виконавцем прийнято 12 жовтня 2011 року. Повторно зазначений виконавчий документ до відділу примусового виконання не пред'являвся. Усі документи по даному виконавчому провадженні станом на 15 січня 2018 року знищено у зв'язку із закінченням терміну зберігання документів в архіві відповідно до вимог чинного законодавства та ведення діловодства в органах державної виконавчої служби.

Стаття 129-1Конституції України визначає, що суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов'язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку.

Основними засадами судочинства є обов'язковість судового рішення (стаття 129 Конституції України).

Зазначене конституційне положення кореспондується та відображено у частині першій статті 18 ЦПК України, згідно якої судові рішення, що набрали законної сили, обов'язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами.

Виконання судових рішень у цивільних справах є складовою права на справедливий суд та однією з процесуальних гарантій доступу до суду, що передбачено статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Виконання судового рішення відповідно до змісту рішення Конституційного Суду України № 5-рп/2013 від 26 червня 2013 року по справі № 1-7/2013 є невід'ємною складовою права кожного на судовий захист і охоплює, зокрема, законодавчо визначений комплекс дій, спрямованих на захист і відновлення порушених прав, свобод, законних інтересів фізичних та юридичних осіб, суспільства, держави; невиконання судового рішення загрожує сутності права на справедливий розгляд судом.

Частиною першою статті 431 ЦПК України визначено, що виконання судового рішення здійснюється на підставі виконавчого листа, виданого судом, який розглядав справу як суд першої інстанції.

Згідно підпункту 17.4 пункту 1 розділу XIII Перехідних положень ЦПК України у редакції Закону України № 2147-VIII від 03 жовтня 2017 року «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів у разі втрати виконавчого документа суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, незалежно від того, суд якої інстанції видав виконавчий документ, може видати його дублікат, якщо стягувач або державний виконавець, приватний виконавець звернувся із заявою про це до закінчення строку, встановленого для пред'явлення виконавчого документа до виконання.

Судами попередніх інстанцій встановлено, що оригінал виконавчого листа був втрачений в процесі проведення виконавчих дій, доказів направлення стягувачу оригіналу виконавчого листа та доказів отримання стягувачем виконавчого листа матеріали справи не містять, рішення Ковельського міськрайонного суду Волинської області від 27 квітня 2009 року не виконано на момент звернення стягувача до суду.

Враховуючи викладене, суд першої інстанції, з висновком якого погодився апеляційний суд, встановивши, що виконавчий лист було втрачено, дійшов правильного та обґрунтованого висновку про задоволення заяви стягувача.

Інші наведені у касаційній скарзі доводи не ставлять під сумнів правильних по суті висновків, викладених у судових рішеннях.

Згідно з положеннями пункту 5 частини другої статті 394 ЦПК України суд в порядку, передбаченому частинами четвертою, п'ятою цієї статті, відмовляє у відкритті касаційного провадження, якщо касаційна скарга є необґрунтованою.

Зі змісту касаційної скарги, оскаржуваних судових рішень та доданих до касаційної скарги матеріалів убачається, що вона є необґрунтованою, оскаржувані судові рішення судів першої та апеляційної інстанцій є законними та обґрунтованими, постановленими із додержанням норм процесуального права, правильне застосування норм права є очевидним, а підстави для їх скасування відсутні.

Керуючись пунктом 5 частини другої, частинами четвертою і п'ятою статті 394 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду

УХВАЛИВ:

Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_4 на ухвалу Ковельського міськрайонного суду Волинської області від 14 червня 2018 року та постанову Волинського апеляційного суду від 11 грудня 2018 року за заявою товариства з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна» про видачу дубліката виконавчого листа в справі за позовом закритого акціонерного товариства «ОТП Банк» до ОСОБА_4, ОСОБА_5 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Копію ухвали та додані до скарги матеріали направити заявнику.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: В. П. Курило

В. М. Коротун

М. Є. Червинська