Справа № 357/192/19
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

(ЗАОЧНЕ)

12 березня 2019 року Білоцерківський міськрайонний суд Київської області у складі:

головуючого судді Ярмола О. Я. ,

при секретарі Ліщинська О. С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в місті Біла Церква, в залі суду №5 цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6 про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням,

В С Т А Н О В И В :

Позивач звернулася до суду з вказаним позовом мотивуючи тим, що вона є власником індивідуального житлового будинку №13 по вул.Степана Бандери в м.Біла Церква, право власності на 1 / 3 частину житлового будинку вона набула на підставі договору дарування житлового будинку, інші 2 / 3 частини будинку набула на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом. В будинку зареєстровані на правах членів сімї її родичі, відповідачі по справі, ОСОБА_4, сестра позивача, з трьома своїми дітьми ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_5, та син позивача ОСОБА_6, але понад 15 років вказані особи не проживають в будинку з позивачем. Починаючи з 2000-2003 років відповідачі забрали свої речі, добровільно залишили житло, вибувши в інше місце проживання, витрат по утриманню будинку не несуть, факт реєстрації відповідачів створює ряд незручностей для позивача як власника житла та перешкоджає їй оформити субсидію, а тому позивач просить суд визнати відповідачів такими, що втратили право на користування житловим приміщенням.

Позивач в судове засідання не зявилася, подала суду заяву в якій вказала що позові вимоги підтримує, просить провести розгляд справи без її участі, проти винесення заочного рішення не заперечує.

В судове засідання відповідачі не з'явилися, про час та день розгляду справи були повідомлені належним чином, жодних клопотань чи заперечень суду не подали, та відповідно до положень ч.11 ст.128 ЦПК України вважається, що відповідачі повідомлені належно про розгляд справи.

На підставі ст. 280 ЦПК України, з урахуванням думки позивача, суд ухвалив провести заочний розгляд справи.

Заслухавши покази свідків, дослідивши матеріали справи, суд прийшов до висновку, що позов обґрунтований і підлягає до задоволення.

В судовому засіданні встановлено, що позивач - ОСОБА_1, являється власником індивідуального житлового будинку №13 по вул. Степана Бандери в м.Біла Церква, на 1 / 3 частину житлового будинку на підставі договору дарування житлового будинку від 16.03.1987 року, посвідченого державним нотаріусом Білоцерківської нотаріальної контори і зареєстрований в реєстрі за №1-1110. Інші 2 / 3 частини будинку набула на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом від 08.10.1997 року та свідоцтва про право на спадщину за законом від 22.02.2001 року. (а.с.11,12, 14,15).

Як вбачається з акту про фактично проживаючих осіб № 402 від 03.12.2018 року - в зазначеному житловому будинку №13 по вул. Степана Бандери в м.Біла Церква, зареєстровані девять осіб: позивач ОСОБА_1, ОСОБА_4, сестра, ОСОБА_2 племінниця, ОСОБА_3 племінник, ОСОБА_5 племінник, та син позивача ОСОБА_6, ОСОБА_7 син позивача, ОСОБА_8 невістка, ОСОБА_9, онука.

Також, за змістом даного акта, складеного 03.10.2018 року в присутності позивача та сусідів, які проживають в будинку під № 15 кв.1АДРЕСА_1 по вул.С.Бандери (бувша Чапаєва), в м.Біла Церква, за підписом начальника ЖЕК № 6, вбачається що відповідачі у справі ОСОБА_4, ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_5, ОСОБА_6, зареєстровані але не проживають з 2001-2003 року по теперішній час.

Допитані в судовому засіданні в якості свідків ОСОБА_7, який приходиться сином позивача, суду показав, що відповідачі його родичі. ОСОБА_4, його тітка, яка з трьома своїми дітьми і його меншим братом, 15 років тому виїхали в Португалію. Востаннє чотири роки тому, приїздив лише його брат ОСОБА_6. В даний час, в будинку проживає його мати, він з дружиною та донькою. Свідок ОСОБА_10, яка з позивачем проживає по сусідству з 1973 року, суду показала, що в даний час в будинку проживає позивач, її син, невістка, онука. Відповідачі виїхали в Португалію. Свідок ОСОБА_11, яка з позивачем проживає по сусідству з 1965року, суду показала, що відповідачі добровільно залишили житло, поїхали за межі України, позивач проживає разом з сином, невісткою та онукою. Свідку відомо що в будинку прописані, але не проживають сестра позивача з трьома дітьми і менший син позивача, всі вони виїхали в Португалію. Свідок близько 15 років не зустрічала відповідачів, позивач хвора, погано ходить, потребує допомоги, вимушена була звернулася до суду через необхідність оформити субсидію.

При вирішенні даного спору суд виходить з наступного.

За ст.150 ЖК України громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди.

Згідно ст.317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном.

Відповідно до приписівст.319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

За ст.391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

Згідно ст.405 ЦК України члени сім'ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником. Член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.

На підставі викладеного, враховуючи встановлені обставини справи, суд приходить до висновку, що відповідачів можливо визнати такими, що втратили право на користування зазначеним житлом. Доказів які б спростовували зазначене не надано.

На підставі викладеного, керуючись ст. 150 ЖК України, ст. 317,391,405 ЦК України , ст.ст. 12, 13, 81, 141, 158, 258- 265, 280-282 ЦПК України, суд, -

У Х В А Л И В :

Позов задовольнити.

Визнати ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6 про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням, - такими, що втратили право користування житловим приміщенням будинку №13 по вул. Степана Бандери в м. Біла Церква Київської області.

Рішення суду може бути оскаржене до Київського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги в 30-денний строк з дня складання повного тексту судового рішення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Повний текст рішення суду буде виготовлено не пізніше 18.03. 2019 року.

СуддяОСОБА_12