Дата документу 08.10.2019 Справа № 320/4058/18
ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ЄУН 320/4058/18 Головуючий у 1 інстанції Колодіна Л.В.
Провадження №22ц/807/2854/19 Суддя-доповідач: Поляков О.З.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 жовтня 2019 року м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Запорізького апеляційного суду у складі:

головуючого: Полякова О.З.

суддів: Крилової О.В.

Онищенка Е.А.

при секретарі: Бабенко Т.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою Органу опіки та піклування Мелітопольської районної державної адміністрації Запорізької області на рішення Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 02 липня 2019 року по справі за позовом Органу опіки та піклування Мелітопольської районної державної адміністрації Запорізької області в інтересах малолітніх дітей ОСОБА_1 , ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про звільнення опікуна від виконання обов`язків опікуна, -

В С Т А Н О В И Л А:

У травні 2018 року Орган опіки та піклування Мелітопольської районної державної адміністрації Запорізької області в інтересах малолітніх дітей ОСОБА_1 ,, ОСОБА_1 , звернулись до суду з позовом до ОСОБА_2 про звільнення опікуна від виконання обов`язків опікуна.

В обґрунтування вимог зазначали, що рішенням суду від 11.03.2015 року було позбавлено батьківських прав ОСОБА_3 відносно його дітей - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .. Мати дітей померла ІНФОРМАЦІЯ_3 . Розпорядженням голови Мелітопольської районної державної адміністрації від 19.05.2015 року № 178 та 179 опікуном малолітніх дітей було призначено ОСОБА_2 .

Через деякий час після призначення опікуна, до служби у справах дітей почали надходити повідомлення від фахівців із соціальної роботи про відсутність взаєморозуміння між дітьми, опікуном та її родиною. Опікун не в змозі допомогти дітям у підготовці до шкільних занять, оскільки сама не грамотна. Не відвідує батьківські збори, не долучає дітей до культурної спадщини, не піклується про фізичний та духовний розвиток дітей, не займається їх навчанням, підготовку до самостійного життя, зокрема не спілкується з дітьми в обсязі необхідному для нормального самоусвідомлення, не виявляє інтересу до їх внутрішнього стану.

З огляду на наведене просили суд звільнити ОСОБА_2 від обов`язків опікуна над малолітніми дітьми, позбавленими батьківського піклування ОСОБА_1 , ОСОБА_4 Олександром ОСОБА_5 , та передати їх для подальшого влаштування органу опіки та піклування Мелітопольській районній державній адміністрації Запорізької області.

Рішенням Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 02 липня 2019 року відмовлено у задоволенні позову.

Не погоджуючись із зазначеним рішенням, Орган опіки та піклування Мелітопольської районної державної адміністрації Запорізької області подали апеляційну скаргу, в якій посилалась на неповне з`ясування обставин справи, що мають значення для вирішення справи, недоведеність обставин, які суд визнав встановленими, а також невідповідність висновкам суду фактичним обставинам справи, просили скасувати рішення Мелітопольського районного міськрайонного суду Запорізької області від 02 липня 2019 року, та прийняти нову постанову, якою задовольнити позов.

29 серпня 2019 року від ОСОБА_2 надійшов відзив на зазначену апеляційну скаргу, в якому відповідач посилається на обстеження умов проживання від 25 липня 2019 року, в якому зазначено, що створені умови для проживання та виховання дітей. Є окремі кімнати для дітей, які мебльовані, є постільна білизна, одяг, діти забезпечені продуктами харчування. Також, зазначає, що ситуація яка склалась у сім`ї з часу розгляду справи у суді першої інстанції на сьогоднішній день покращилась. Рішення суду першої інстанції вваж є законним, обґрунтованим та таким, що відповідає інтересам дітей та фактичним обставинам справи, а отже підлягає залишенню без змін, а апеляційна скарга залишенню без задоволення.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення учасників процесу, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції та обставини справи в межах доводів апеляційної скарги і вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів прийшла до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з огляду на наступне.

За вимогами п.1 ч. 1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

Відповідно до вимог ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням вимог матеріального і процесуального права.

Не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань.

Згідно ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Відповідно до ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Суд першої інстанції, відмовляючи у задоволенні позову виходив з того, що позивачем не доведено, що відповідач неналежно виконує обов`язки опікуна, а тому вирішення питання про звільнення ОСОБА_2 від опікунських повноважень є передчасним з точки зору захисту права малолітніх на проживання в сім`ї.

Колегія суддів погоджується з таким висновком, з огляду на наступне.

Так, встановлено судом першої інстанції та вбачається з матеріалів справи, що батьками малолітніх ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 є батько ОСОБА_3 , мати ОСОБА_6 (а.с.4,5).

Рішенням Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 11.03.2015 року, ОСОБА_3 було позбавлено батьківських прав відносно його малолітніх дітей.

Мати дітей ОСОБА_6 померла ІНФОРМАЦІЯ_5 .

З розпоряджень голови районної державної адміністрації Запорізької області від 18.05.2015 року № 175 та 176, вбачається, що малолітнім ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , надано статус дітей, позбавлених батьківського піклування (а.с.6-7).

Відповідно до розпоряджень голови Мелітопольської районної державної адміністрації Запорізької області від 19.05.2015 року № 178 та 179 громадянка ОСОБА_2 призначена опікуном над малолітніми дітьми - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 (а.с.8-9).

Згідно із копією довідки голови Костянтинівської сільської ради від 03.06.2014 року № 2123, склад родини опікуна ОСОБА_2 під час призначення її опікуном складається з однією особи чоловіка ОСОБА_7 , який проживає разом із нею за адресою: АДРЕСА_1 , без реєстрації (а.с.10).

В матеріалах справи міститься клопотання голови Костянтинівської сільської ради від 23.03.2018 року № 310, в якому він просив розглянути питання про виконання обов`язків опікуна ОСОБА_2 та доцільність перебування дітей у цій родині. В зазначеному клопотанні також є посилання на те, що з 24 жовтня 2017 року на обліку сімей, які опинились у складних життєвих обставинах знаходиться родина опікуна ОСОБА_2 , яка має склад родини з 12-ти чоловік. Дитина ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 мала намір покінчити із життям, кидалася під автомобіль із невідомих причин. Систематично ОСОБА_2 повідомляє, що діти її не слухають, сваряться, б`ються у школі із однокласниками, крадуть гроші. Вона не має впливу на виховання дітей, бо в родині постійні сварки із чоловіком з питань догляду та виховання дітей. Опікун не має можливості допомагати дітям у підготовці до шкільних занять, бо сама не має освіти (а.с.12).

Так, згідно копії довідки з лікарні від 25.03.2018 року у ОСОБА_1 виявлені гниди Д-і педикульоз. На протязі 14 днів не проводилось оброблення волосистої частини голови. ОСОБА_8 гниди не вибрані (а.с.28).

Згідно акту обстеження умов проживання від 24.10.2017 року проведено обстеження умов проживання за адресою: АДРЕСА_2 . Санітарний стан приміщення задовільний. Є місце для сну, відпочинку, але не має місця для підготовки уроків. Взаємовідносини з сусідами нормальні. Опікун недостатньо приділяє уваги вихованню дітей, які знаходяться під опікою: діти сваряться, крадуть гроші. ОСОБА_9 мала намір покінчити із життям, але від послуг психолога опікун відмовилась. Проведено бесіду з питань взаємовідносин у родині (а.с.32).

Згідно акту обстеження умов проживання від 04.12.2017 року, проведено обстеження умов проживання за адресою: АДРЕСА_2 . Санітарний стан приміщення задовільний. Є місце для сну, відпочинку, але не має місця для підготовки уроків. Взаємовідносини з сусідами нормальні. У родині конфлікт із чоловіком опікуна ОСОБА_7 , бо дружина не доглядає за ним, а більше уваги приділяє дітям. Проведено бесіду з питань взаємовідносин у родині (а.с.31).

Згідно акту обстеження умов проживання від 15.01.2018 року, проведено обстеження умов проживання за адресою: АДРЕСА_2 . Санітарний стан приміщення задовільний. Є місце для сну, відпочинку, але не має місця для підготовки уроків. Взаємовідносини з сусідами нормальні. Між чоловіком та дружиною сварки через догляд та виховання дітей, над якими встановлено опіку. Проведено бесіду з питань взаємовідносин у родині (а.с.30).

Згідно акту про відвідування сім`ї/особи №6 від 26.01.2018 року, фактичне місце проживання ОСОБА_10 за адресою: АДРЕСА_2 . Під час відвідування родини Контімірових встановлено, що родина тимчасово переїхала з орендованого помешкання в особистий будинок батьків. На даний період родина знаходиться в пошуках будинку для постійного проживання. Санітарний стан будинку задовільний. В помешканні дотримуються санітарно-гігієнічні норми, але мати не забезпечила гідні умови для догляду за дитиною (відсутнє дитяче ліжко та візок). Вони знаходяться за попереднім місцем проживання (а.с.33).

Згідно акту обстеження умов проживання від 05.04.2018 року проведено обстеження умов проживання за адресою: АДРЕСА_2 . Умови проживання задовільні. Для виховання та розвитку дитини створенні такі умови: є умови для сну, відпочинку, але для підготовки уроків ні письмового столу, ні стільців, ні освітлення у двох кімнатах де живуть діти не має. Опікун попереджена про невиконання обов`язків опікуна у питанні умов проживання дітей під опікою. Проведена бесіда з питань налагодження взаємовідносин у родині та пошуку житла для родини дочки ОСОБА_11 (а.с.29).

Опікун ОСОБА_2 відмовилась від консультування з психологом з приводу виховання дітей у зв`язку з відсутністю коштів, про що свідчить її заява (а.с.11,35).

Так, рішенням комісії з питань захисту прав дитини Мелітопольської районної державної адміністрації Запорізької області №2 від 16.05.2018 року вирішено пропонувати Мелітопольській районній державній адміністрації, як органу опіки та піклування звернутись до суду із заявою про звільнення громадянки ОСОБА_2 від повноважень опікуна, у зв`язку із невиконанням нею обов`язків опікуна (а.с.14).

Статтею 55 ЦК України передбачено, що опіка та піклування встановлюються з метою забезпечення особистих немайнових і майнових прав та інтересів малолітніх, неповнолітніх осіб, а також повнолітніх осіб, які за станом здоров`я не можуть самостійно здійснювати свої права і виконувати обов`язки.

Відповідно до ч. 1 ст. 67 ЦК України опікун зобов`язаний дбати про підопічного, про створення йому необхідних побутових умов, забезпечення його доглядом та лікуванням.

Згідно ст. 75 ЦК України суд, якщо він призначив опікуна чи піклувальника, або орган опіки та піклування, за заявою особи, звільняє її від повноважень опікуна або піклувальника. Ця заява розглядається судом або органом опіки та піклування протягом одного місяця. Особа виконує повноваження опікуна або піклувальника до винесення рішення про звільнення її від повноважень опікуна або піклувальника чи до закінчення місячного строку від дня подання заяви, якщо вона не була розглянута протягом цього строку. За заявою органу опіки та піклування суд може звільнити особу від повноважень опікуна або піклувальника у разі невиконання нею своїх обов`язків, порушення прав підопічного, а також у разі поміщення підопічного до навчального закладу, закладу охорони здоров`я або закладу соціального захисту.

Колегія суддів вважає, що суд першої інстанції прийшов до обґрунтованого висновку про те, що позовні вимоги позивача не містить належних та допустимих доказів на підтвердження того, що відповідач ОСОБА_2 неналежним чином виконує обов`язки опікуна.

У відповідності до положень ч. ч. 1, 2 ст. 3 Конвенції про права дитини, що ратифікована Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Дитині забезпечується такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживають всіх відповідних законодавчих і адміністративних заходів.

За змістом ч. 1 ст. 27 цієї Конвенції визнано право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини.

Відповідно до статті 3 Конвенції, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

На виконання наведених вище норм Закону, судом першої інстанції встановлено, що позивачем по справі не надано належних та допустимих доказів, які можуть свідчити про неналежне виконування відповідачем своїх обов`язків опікуна.

Так, саме факту злісного ухилення від виконання опікунських повноважень судом встановлено не було. Натомість, відповідно до вимог ст. 251 СК України, факт задовільних умов проживання дітей не є підставою для звільнення опікуна від його обов`язку.

Щодо того, що мама ображала ОСОБА_12 , цей факт знайшов своє підтвердження в показах самої ОСОБА_11 лише одного разу, а тому є поодиноким випадком.

Крім того, в матеріалах справи також містяться письмові пояснення ОСОБА_13 з яких вбачається, що вона дійсно обзивала маму, крала речі, не слухалася в школі та не слухалася батьків, і такою поведінкою змушували їх нервувати. В поясненнях ОСОБА_9 дала обіцянку, що більше так робити не буде, буде слухатися батьків та їм допомагати. Просила не віддавати її до інтернату, а залишити в сім`ї (а.с.34).

Про необхідність заслуховування думки дітей, які досягли певного віку, та її врахування при вирішенні спорів про відібрання дітей зазначено, зокрема, у рішенні Європейського суду з прав людини від 18 грудня 2008 року у справі «Савіни проти України» (заява 39948/06). У параграфі 59 цього рішення вказано, що на жодному етапі провадження у справі судді не заслуховували дітей.

Так, судом першої інстанції зазначеної норми було дотримано, та під час допиту ОСОБА_13 в судовому засіданні, остання надала пояснення, що бажає залишитися в родині ОСОБА_14 , в якій їй з братом живеться добре, батьки їх одягають, взувають,тощо.

Крім того, з акту обстеження умов проживання від 25 липня 2019 року проведено обстеження умов проживання за адресою: АДРЕСА_2 . Створені умови для проживання та виховання дітей. Є окремі кімнати для дітей, які мебльовані, є постільна білизна, одяг, діти забезпечені продуктами харчування. Зазначено також, що для виховання та розвитку дітей створено добрі умови проживання. (а.с. 140).

Таким чином, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку, що підстав для звільнення ОСОБА_2 від виконання обов`язків опікуна не встановлено.

Доводи апеляційної скарги про те, що суд першої інстанції не взяв до уваги інформацію щодо неналежного морального виховання, захисту цивільних прав та інтересів підопічних, не надав належної оцінки свідченням свідків, які проживають по сусідству з відповідачем, колегія суддів відхиляє, оскільки вони зводяться до переоцінки доказів, в той час, як відповідно до ст. 89 ЦПК України право оцінки доказів надано суду, який оцінює за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Колегія суддів не бере до уваги доводи апеляційної скарги відповідача про те, що суд не надав належної оцінки наданими ними доказам, в частині того, що ОСОБА_2 не приділяє уваги вихованню дітей, оскільки матеріали цивільної справи не містять доказів того, що складні життєві обставини, та неналежна поведінка ОСОБА_13 є наслідком відсутнього контролю, з боку опікуна. А скрутне становище відповідача, саме по собі, не може бути підставою для звільнення від обов`язків опікуна, оскільки скрутне матеріальне становище відповідача можливо вирішити за допомогою менш радикальних засобів, не вдаючись до звільнення відповідача від обов`язку опікуна.

Так, вбачається, що у опікуна були труднощі з вихованням ОСОБА_13 , натомість колегією суддів враховується саме бажання дитини залишитись у цій сім`ї, та покращення умов, згідно останнього акту обстеження умов проживання, які створені опікуном, що свідчить про прагнення та вжиття заходів ОСОБА_2 для забезпечення належного рівня життя, необхідного для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дітям.

Щодо заяви, на яку посилається орган опіки та піклування, відповідно до якої ОСОБА_2 відмовилась від послуг психолога колегія суддів зазначає, що не може прийняти як належний доказ невиконання нею своїх обов`язків опікуна. Так, у вказаній заяві відсутня дата її написання, що унеможливлює визначити в який саме період виховання вона була складена.

Вирішуючи даний спір суд першої інстанції врахував, що звільнення опікуна від обов`язків є виключною мірою, яка тягне за собою серйозні правові наслідки для дитини, на думку колегії суддів, відповідач довела, що в її діях відсутня винна поведінка щодо дітей та довела, що вона бажає виконувати свої обов`язки опікуна.

Отже, а ні в суді першої інстанції, а ні в суді апеляційної інстанції, не надано належних та допустимих доказів щодо винної поведінки опікуна та неналежного виконання своїх обов`язків, що могло б бути підставою для звільнення останньої обов`язків опікуна.

Таким чином, вирішуючи спір, суд першої інстанції в достатньо повному обсязі встановив права і обов`язки сторін, що брали участь у справі, обставини справи, перевірив доводи і заперечення сторін, дав їм належну правову оцінку, ухвалив рішення, яке відповідає вимогам закону. Висновки суду обґрунтовані і підтверджуються письмовими доказами.

Рішення суду першої інстанції містить вичерпні висновки, що відповідають встановленим на підставі достовірних доказів обставинам, які мають значення для вирішення справи, та обґрунтування щодо доводів сторін по суті позову, що є складовою вимогою частини першої статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Крім того, колегія суддів звертає увагу, що Орган опіки та піклування посилається саме на неналежне виховання опікуном ОСОБА_13 , проте зверненням до суду з цим позовом вирішується доля обох дітей, які не можуть бути розлучені судом. Так, позивачем зазначається що подальше перебування в цій родині не відповідає якнайкращому забезпеченню інтересів дітей, в той час, в матеріалах справи відсутнє жодне обґрунтування неналежного виховання опікуном ОСОБА_15 .

Судом першої інстанції також правильно врахована практика Європейського суду з прав людини у справах, пов`язаних із захистом прав і свобод дитини, згідно якої ЄСПЛ велика увага приділяється справам, пов`язаним з визначенням місця проживання дитини.

Враховано також, що дитині для повного і гармонійного розвитку її особи необхідно зростати в сімейному оточенні, в атмосфері щастя, любові і розуміння, а частиною 1 статті 3 Конвенції передбачено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється як найкращому забезпеченню інтересів дитини.

Судом апеляційної інстанції не може бути надана правова оцінка заяві відповідача ОСОБА_2 про зняття з неї обов язків опікуна відносно ОСОБА_13 , копія якої міститься в матеріалах справи,так як відповідачем заперечується написання такої заяви,вона не містить будь-якого обґрунтування і суперечить вимогам закону, так як остання є опікуном двох дітей ,яки є рідним братом та сестрою.

Згідно з ч.ч. 6,7 ст. 141 ЦПК України, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Якщо обидві сторони звільнені від оплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Якщо інше не передбачено законом, у разі залишення позову без задоволення, закриття провадження у справі або залишення без розгляду позову позивача, звільненого від сплати судових витрат, судові витрати, понесені відповідачем, компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Згідно з п. 14 ч. 2 ст. 3 Закону України «Про судовий збір» судовий збір не справляється за заяви, апеляційні та касаційної скарги про захист прав малолітніх чи неповнолітніх осіб, а отже судом першої інстанції було помилково зазначено про стягнення з Органу опіки та піклування Мелітопольської районної державної адміністрації Запорізької області судового збору в дохід держави у розмірі 1762 грн., оскільки, з урахуванням вищенаведеного, вони мають бути понесені за рахунок держави, натомість це не вплинуло на вирішення спору по суті.

Отже, з урахуванням вимог Закону України «Про судовий збір» та ст. 141 ЦПК України, на Орган опіки та піклування Мелітопольської районної державної адміністрації Запорізької області, звільненого від сплати судового збору, не може бути покладений обов`язок щодо відшкодування судових витрат в рахунок держави, такі витрати мають компенсуватися за рахунок держави.

Керуючись ст. ст. 141, 374,375,381-384 ЦПК України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційну скаргу Органу опіки та піклування Мелітопольської районної державної адміністрації Запорізької області залишити без задоволення.

Рішення Мелітопольського районного міськрайонного суду Запорізької області від 02 липня 2019 року у цій справі залишити без змін.

Судові витрати по цій справі віднести за рахунок держави.

Постанова набирає законної сили з дняїї прийняття, проте може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Повна постанова складена 16 жовтня 2019 року.

Головуючий:

Судді: