ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 березня 2019 року

м.Суми

Справа №592/18043/18

Номер провадження 22-ц/816/1819/19

Сумський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - Криворотенко В. І. (суддя-доповідач),

суддів - Кононенко О. Ю. , Ткачук С. С.

сторони:

позивач - ОСОБА_1,

відповідач - ОСОБА_2,

розглянув у порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Ковпаківського районного суду м. Суми від 11 січня 2019 року в складі судді Алфьорова А.М., ухваленого у м. Суми,

В С Т А Н О В И В:

У листопаді 2018 року ОСОБА_1 пред'явила позов до ОСОБА_2 про стягнення аліментів.

Свої вимоги мотивувала тим, що з 07 листопада 2008 року перебуває з відповідачем у зареєстрованому шлюбі, у якому ІНФОРМАЦІЯ_1 року народився син ОСОБА_3 та ІНФОРМАЦІЯ_2 року народилась донька ОСОБА_4.

Позивач не працює, оскільки знаходиться у відпустці по догляду за малолітньою донькою. Відповідач добровільно не надає матеріальної допомоги на утримання дітей та на її утримання.

На підставі викладеного ОСОБА_1 просила суд стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, та доньки ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, у розмірі 1/3 частини з усіх видів заробітку (доходу) щомісячно до досягнення дітьми повноліття, але не менше 50 % прожиткового мінімуму на дітей відповідного віку; стягнути з відповідача кошти на її утримання до досягнення донькою ОСОБА_4 трьох років у розмірі 1/4 частини з усіх видів доходів щомісячно.

Рішенням Ковпаківського районного суду м. Суми від 11 січня 2019 року позов задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти у розмірі ? частини з усіх видів його заробітку (доходу), але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, на утримання сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, та доньки ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, до досягнення ними повноліття, починаючи стягнення з моменту звернення з позовом до суду - 28 листопада 2018 року та аліменти сплачувати їх матері - ОСОБА_1

Стягнуто з ОСОБА_2 аліменти у розмірі 1/6 частини від заробітку (доходу) щомісячно на утримання ОСОБА_1, до досягнення донькою ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, трьох років, починаючи стягнення з 28 листопада 2018 року.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь держави судовий збір у сумі 768 грн 40 коп.

У лютому 2019 року ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення норм процесуального права, неправильне застосування норм матеріального права, просить скасувати оскаржене судове рішення в частині розміру аліментів на дітей та постановити в цій частині нове рішення про задоволення позову.

При цьому зазначає, що ухвалюючи рішення суд безпідставно зменшив розмір аліментів на двох дітей до 1/4 частини доходів відповідача, хоча відповідач не заперечував проти сплати на утримання дітей 1/3 частки від його доходів.

Відзиву на апеляційну скаргу відповідач не подав.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, вивчивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що 07 листопада 2008 року ОСОБА_2 та ОСОБА_1 зареєстрували шлюб (а.с. 7).

ІНФОРМАЦІЯ_1 року у них народився син ОСОБА_3, а ІНФОРМАЦІЯ_2 року народилась донька ОСОБА_4 (а.с. 8, 9).

ОСОБА_1 перебуває у відпустці по догляду за донькою ОСОБА_4 до досягнення нею трирічного віку (а.с. 11).

Сторони не проживають однією сім'єю, спільного господарства не ведуть. Діти проживають з позивачем (а.с. 10).

ОСОБА_2 має на праві власності вантажний автомобіль RENAULT (а.с. 12), займався вантажними перевезеннями.

Відповідач матеріальної допомоги дітям та дружині не надає. Домовленість між сторонами про сплату аліментів відсутня.

Частково задовольняючи позовні вимоги про стягнення з ОСОБА_2 аліментів на двох дітей у розмірі ? частини його доходів, суд першої інстанції не навів мотивів щодо визначення саме такого розміру аліментів.

Колегія суддів не може погодитися з таким висновком суду першої інстанції з наступних підстав.

Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Відповідно до ч. 1 ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення.

Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини (ч. 2 ст. 182 СК України).

Відповідно до частин першої, другої статті 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини (ст. 141 СК України).

З матеріалів справи вбачається, що звертаючись до суду з позовом ОСОБА_1, крім іншого, просила стягнути з відповідача аліменти на двох дітей у розмірі 1/3 частини від доходів відповідача. У судовому засіданні відповідач погодився із розміром аліментів на утримання дітей, заявленим позивачем, проти стягнення не заперечував (а.с. 19-20).

Відповідно до частин 5, 6 статті 263 ЦПК України обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Якщо одна із сторін визнала пред'явлену до неї позовну вимогу під час судового розгляду повністю або частково, рішення щодо цієї сторони ухвалюється судом згідно з таким визнанням, якщо це не суперечить вимогам статті 206 цього Кодексу.

Повно та всебічно дослідивши обставини справи, перевіривши наявні у справі докази, які оцінено згідно вимог процесуального закону, врахувавши вік дітей, їх потреби, які не можуть бути меншими визначеного законодавством прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку; рівність обов'язку обох батьків щодо участі в утриманні дитини до її повноліття; відсутність на утриманні відповідача інших утриманців; перебування позивача у відпустці по догляду за дитиною; дослідивши майновий стан платника аліментів та врахувавши згоду відповідача сплачувати аліменти на дітей у заявленому позивачем розмірі - 1/3 частини доходу, апеляційний суд з урахуванням вимог статей 181, 182 СК України, керуючись вищими інтересами дітей, дійшов висновку про обґрунтованість апеляційної скарги ОСОБА_1 та необхідність задовольнити її вимоги.

Відповідно до статті 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: неповне з'ясування обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Встановивши, що суд першої інстанції неправильно застосував норми матеріального права та порушив норми процесуального права, суд апеляційної інстанції дійшов висновку про необхідність змінити рішення суду першої інстанції в частині визначення розміру аліментів на дітей та стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на двох дітей: сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, та доньки ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, у розмірі 1/3 частини з усіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50 % прожиткового мінімуму на кожного з дітей відповідного віку до досягнення ними повноліття, починаючи стягнення з 28 листопада 2018 року. Обґрунтованість даного розміру аліментів підтверджується матеріалами справи, заперечень щодо визначеного розміру чи неможливості його сплати відповідач не висловлював.

Враховуючи те, що справа є незначної складності, колегія суддів визначає її як малозначну згідно з п. 2 ч. 6 ст. 19, ч. 4 ст. 274 ЦПК України, тому відповідно до приписів п. 2 ч. 3 ст. 389 ЦПК України постанова не підлягає касаційному оскарженню.

Керуючись ст. ст. 367, 368, 374, п. 4 ч. 1 ст. 376, ст.ст. 381 - 384, 389 ЦПК України, апеляційний суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Рішення Ковпаківського районного суду м. Суми від 11 січня 2019 року змінити в частині розміру аліментів на дітей.

Стягнути ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на двох дітей: сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, та доньку ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, у розмірі 1/3 частини з усіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму на кожного з дітей відповідного віку до досягнення ними повноліття, починаючи стягнення з 28 листопада 2018 року.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і касаційному оскарженню не підлягає.

Повний текст постанови складено 18 березня 2019 року.

Головуючий - В.І. Криворотенко

Судді: О.Ю. Кононенко

С.С. Ткачук