н/п 2/490/293/2018 Справа № 490/1389/18
Центральний районний суд м. Миколаєва
__________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 березня 2019 року м. Миколаїв

Центральний районний суд м. Миколаєва у складі:

головуючого - судді Черенкової Н.П.

за участю секретаря - Янкевич В.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Миколаєві цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, заподіяної внаслідок дорожньо-транспортної пригоди,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, заподіяної внаслідок дорожньо-транспортної пригоди (далі - ДТП).

Позов мотивовано тим, що 10 серпня 2017 р. в м. Миколаєві сталася ДТП за участю водія ОСОБА_2, яка керуючи транспортним засобом «Шевроле Лаччеті» державний номер НОМЕР_1, не врахувала дорожньої обстановки, та допустила зіткнення з автомобілем НОМЕР_2 під керуванням ОСОБА_1, внаслідок чого транспортні засоби отримали механічні пошкодження.

Постановою суду від 06 листопада 2017 р. винним в даній ДТП визнано відповідача. Внаслідок зіткнення автомобіль позивача зазнав механічних пошкоджень. Регламентовану виплату сплатила МТСБУ в сумі 21 412, 38 грн. Вартість відновлювального ремонту його автомобіля склала 28 890 грн. Відповідач в добровільному порядку шкоду не відшкодовує. Посилаючись на викладене, позивач просив стягнути з відповідача 7 477,62 грн., що становить різницю між відшкодованою страховою компанією сумою та понесеними витратами.

При цьому позивач зазначив, що йому була спричинена моральна шкода в сумі 10 000 грн., яка полягає у душевних стражданнях, які він зазнав у звязку з пошкодженням автомобіля та порушенням його прав власності, неможливості протягом тривалого часу користуватися автомобілем , все це вплинуло на його самопочуття, він почав погано спати, крім того, він змушений був звертатися за юридичною допомогою. Все це порушило нормальний ритм життя.

В судовому засіданні представник позивача адвокат ОСОБА_3 позовні вимоги підтримала, просила про їх задоволення у повному обсязі та просила продовжити розгляд справи у її відсутності.

Відповідач надала відзив на позовну заяву, в якому вказала, що вважає позов таким, що не підлягає задоволенню в повному обсязі. Визначений позивачем розмір відшкодування майнової шкоди завищений, не відповідає висновку експерта про оцінку вартості шкоди. Окрім того, відповідач вважала, що позивачем не наведено достатніх доказів того, що він зазнав моральної шкоди, а за такого, в цій частині позов також не підлягає задоволенню. Оскільки не надано документально підтверджуючих документів на понесені судові витрати, то вони також стягненню не підлягають.

В судовому засіданні представник відповідача адвокат ОСОБА_4 підтримав заперечення на позов, просив у задоволенні позовних вимог відмовити у повному обсязі та продовжити розгляд справи у його відсутності та відповідача.

Судом постановлено про розгляд справи у відсутності сторін, що відповідає приписам ст.223 ЦПК України.

Обставини справи, встановлені судом.

ОСОБА_1 є власником автомобіля НОМЕР_2, 2008 року випуску.

ОСОБА_2, керуючи транспортним засобом Chevrolet Lacetti, номерний знак НОМЕР_1, рухаючись по проспекту Богоявленському в м. Миколаєві та в районі перехрестя з вулиці Космонавтів, на регульованому перехресті при повороті ліворуч, не впевнилась в безпеці свого маневру та не надала переваги в русі транспортного засобу, який рухався в зустрічному напрямку, внаслідок чого допустила зіткнення з транспортним засобом CHERY KIMO номерний знак НОМЕР_3 під керуванням ОСОБА_1 Внаслідок ДТП транспортні засоби зазнали механічних ушкоджень.

Постановою судді Центрального суду від 06.11.2017 року за скоєння правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП , на ОСОБА_2 накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в сумі 340 грн.

Висновком № 150/08-17 від 25.08.2017 року ТОВ АК «Укравтоекспертиза», розмір відновлюваного ремонту визначений в сумі 43 885,55 грн., та з врахуванням зносу 24 513,77 грн.

17.11.2017 року ОСОБА_1 сплатив на СТО « ФОП ОСОБА_5Н.» 28 890 грн., що підтверджується актом виконаних робіт та оригіналом квитанції до прибуткового касового ордеру.

Моторним страховим бюро України 10.01.2018 року здійснено виплату відшкодування в розмірі 21519,98 грн., без врахування ПДВ на запасні частини, що підлягають заміні у розмірі 2993,79 грн.

За такого, суд вважає доведеним факт дорожньо-транспортної пригоди, внаслідок якої належний позивачу автомобіль було пошкоджено, наявність вини в цьому відповідача, а тому на відповідача покладається відповідальність за спричинену майнову шкоду - позивач має право на повне відшкодування збитків, якими є реальна вартість пошкодженого транспортного засобу, як отримання страхового відшкодування, так і вартості робіт, виконання яких необхідно для повного відновлення пошкодженого автомобіля, при цьому необхідною умовою для відшкодування повної вартості відновлювального ремонту є наявність доказів проведення ремонту та реальна витрата зазначеної суми.

Щодо відшкодування моральної шкоди, суд виходить з того, що внаслідок дорожньо-транспортної пригоди позивачу була заподіяна моральна шкода, яка проявилася у моральних страждань внаслідок пошкодження транспортного засобу. Пошкодження автомобілю завдало йому душевних страждань, хвилювань, що безпосередньо витікає лише з самого факту вчинення ДТП, він змушений витрачати час та змінити певним чином свій звичайний розпорядок дня. Додатковим психотравмуючим фактором для позивача є судовий розгляд даної справи, де позивач змушений у судовому процесі доводити факт порушення своїх прав, що порушує звичайний життєвий розклад позивача, вимагає від нього додаткових зусиль для організації свого життя. З урахуванням обставин справи суд вважає необхідним визначити розмір відшкодування моральної шкоди у 3 000 грн.

Завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави (ч. 1 ст. 2 ЦПК України).

Суд, зберігаючи обєктивність і неупередженість розяснює у випадку необхідності учасникам судового процесу їхні процесуальні права та обовязки, наслідки вчинення або невчинення процесуальних дій (ч. 5 ст. 12 ЦПК України).

Відповідно до положень частин 1, 2, 3, 5 ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно зясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Згідно із вимогами ч. 1 ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує, чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.

В силу ст. 1192 ЦК України з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов'язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ того ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі.

Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.

Згідно із ч.ч. 1, 2 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо доведе, що шкоди завдано не з її вини.

В силу ч. 1 ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

Вказаними нормами закону встановлені загальні підстави відшкодування шкоди в рамках позадоговірних (деліктних) зобовязань.

Таким чином для встановлення обставин, чи є підстави для настання відповідальності за спричинення майнової та моральної шкоди необхідні: наявність шкоди, протиправне діяння її заподіювана, наявність причинного звязку між шкодою і протиправним діянням заподіювана та вина останнього в її заподіянні.

За загальним правилом відповідальність за шкоду несе боржник - особа, яка завдала шкоди. Якщо шкода завдана джерелом підвищеної небезпеки (зокрема, діяльністю щодо використання, зберігання та утримання транспортного засобу), така шкода відшкодовується володільцем джерела підвищеної небезпеки - особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом (ч. 2 ст. 1187 ЦК України).

В силу ч. 1 ст. 1188 ЦК України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: 1) шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою; 2) за наявності вини лише особи, якій завдано шкоди, вона їй не відшкодовується; 3) за наявності вини всіх осіб, діяльністю яких було завдано шкоди, розмір відшкодування визначається у відповідній частці залежно від обставин, що мають істотне значення.

В силу вимог ч. З ст. 12, ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення (ч. 2 ст. 77 ЦПК України).

Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (ч. 1 ст. 76 ЦПК України).

Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків (ч. 2 ст. 76 ЦПК України).

Докази у цивільному процесі мають бути належними та допустимими.

Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування ч. 1 ст. 77 ЦПК України).

Суд не бере до уваги докази, що одержані з порушенням порядку, встановленого законом (ч. 1 ст. 78 ЦПК України).

Факт заподіяння шкоди майну позивача (автомобілю), винна поведінка відповідача (порушення правил дорожнього руху), яка знаходиться у причинно-наслідковому звязку із заподіянням шкоди підтверджуються вказаною вище постановою Центрального районного суду м. Миколаєва. Також ці обставини не заперечувались відповідачем.

За такого, суд приходить до висновку про доведеність факту заподіяння позивачеві майнової шкоди через пошкодження автомобілю з вини відповідача, а тому є підстави для покладення на відповідача обовязку із відшкодування шкоди.

Так, разом із покладанням на винну особу обовязку з відшкодування шкоди (ст. ст. 1166, 1188 ЦК України) правила регулювання деліктних зобовязань допускають можливість відшкодування завданої потерпілому шкоди не безпосередньо особою, яка завдала шкоди, а іншою особою, - якщо законом передбачено такий обовязок.

Відповідно до ст. 999 ЦК України законом може бути встановлений обовязок фізичної або юридичної особи бути страхувальником життя, здоровя, майна або відповідальності перед іншими особами за свій рахунок за рахунок заінтересованої особи (обовязкове страхування). До відносин, що випливають із обовязкового страхування, застосовуються положення цього Кодексу, якщо інше не встановлено актами цивільного законодавства.

Страхування - це вид цивільно-правових відносин щодо захисту майнових інтересів фізичних та юридичних осіб у разі настання певних подій (страхових випадків), визначених договором страхування або чинним законодавством, за рахунок грошових фондів, що формуються шляхом сплати фізичними особами та юридичними особами страхових платежів (страхових внесків, страхових премій) та доходів від розміщення коштів цих фондів (стаття 1 Закону України «Про страхування»).

За договором страхування одна сторона (страховик) зобов'язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов'язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору (ст. 979 ЦК України).

Страхувальник вносить страховику згідно з договором страхування певну плату, яка називається страховим платежем (страховим внеском, страховою премією) (ч. 1 ст. 10 Закону України «Про страхування»).

Предметом договору страхування можуть бути майнові інтереси, які не суперечать закону і пов'язані, зокрема, з відшкодуванням шкоди, завданої страхувальником (страхування відповідальності) (стаття 980 ЦК України).

Розрізняють добровільну та обов'язкову форми страхування (стаття 5 Закону України «Про страхування»).

До сфери обовязкового страхування відповідальності належить цивільно-правова відповідальність власників наземних транспортних засобів згідно зі спеціальним Законом України від 01 липня 2004 р. № 1961-IV «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (далі - Закон № 1961-IV).

Метою здійснення обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності Закон № 1961-IV (стаття 3) визначає забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоровю та/або майну потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, а також захист майнових інтересів страхувальників. Обєктом обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності є майнові інтереси, що не суперечать законодавству України, повязані з відшкодуванням особою, цивільно-правова відповідальність якої застрахована, шкоди, заподіяної життю, здоровю, майну потерпілих внаслідок експлуатації забезпеченого транспортного засобу (ст. 5 Закону № 1961-IV).

Згідно зі статтею 6 Закону № 1961 -IV страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоровю та/або майну потерпілого.

Як встановлено судом, в порушення вказаних положень закону цивільно-правова відповідальність володільця транспортного засобу відповідача на день скоєння дорожньо-транспортної пригоди застрахована не була.

Згідно зі статтею 41 Закону України «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» Моторне (транспортне) страхове бюро України (далі - МТСБУ) за рахунок коштів фонду захисту потерпілих відшкодовує шкоду на умовах, визначених цим Законом, у разі її заподіяння транспортним засобом, власник якого не застрахував свою цивільно-правову відповідальність, крім шкоди, заподіяної транспортному засобу, який не відповідає вимогам пункту 1.7 статті 1 цього Закону, та майну, яке знаходилося в такому транспортному засобі.

Відповідно до підпункту 38.2.1 пункту 38.2 статті 38 цього Закону МТСБУ після сплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до власника транспортного засобу, який спричинив ДТП, який не застрахував свою цивільно-правову відповідальність.

За змістом пункту 1 частини другої статті 22 ЦК України реальними збитками є втрати, яких особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для підновлення свого порушеного права.

Згідно з пунктом 2.4 Методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів, затвердженої наказом Міністерства юстиції України та Фонду державного майна України від 24 листопада 2003 року № 142/5/2092 (далі - Методика) вартість матеріального збитку (реальні збитки) визначається як вартісне значення витрат, яких зазнає власник у разі пошкодження або розукомплектування колісного транспортного засобу (далі - КТЗ), з урахуванням фізичного зносу та витрат, яких зазнає чи може зазнати власник для відновлення свого порушеного права користування КТЗ (втрати 1 товарної вартості).

Відповідно до пункту 8.3 Методики вартість матеріального збитку визначається як сума вартості відновлювального ремонту з урахуванням значення коефіцієнта фізичного зносу складників КТЗ та величини втрати товарної вартості.

Таким чином саме визначений вказаним висновком розмір майнової шкоди відповідає вимогам ст. 22 ЦК України та Методики і саме його слід брати до уваги при вирішенні спору.

Відповідно до статті 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов'язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою гагою (страховим відшкодуванням).

Позивачу проведено виплату МТСБУ в сумі 21 519,98 грн., що є меншим за понесені реальні збитки в сумі 28 890 грн., а тому з відповідача на користь позивача слід стягнути 7 370,02 грн. ( 28 890 грн. 21 519,98 грн.) у відшкодування майнової шкоди.

Суд відхиляє аргументи відповідача про необхідність визначити розмір майнової шкоди, виходячи з рахунку експерта 24 513,77 грн., з врахуванням вищевикладеного, окрім того, понесені реальні збитки відповідають матеріалам справи.

Також не приймаються доводи відповідача про те, що при визначенні розміру завданої майнової шкоди слід врахувати коефіцієнт фізичного зносу автомобілю.

Так, як зазначено в абзаці 3 п. 14 постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 01 березня 2013 р. № 4 «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки», якщо для відновлення попереднього стану речі, що мала певну зношеність (наприклад, автомобіля), було використано нові вузли, деталі, комплектуючі частини, у тому числі іншої модифікації, що випускаються в обмін знятих із виробництва однорідних виробів, особа, відповідальна за шкоду, не має права вимагати врахування зношеності майна або меншої вартості пошкоджених частин попередньої модифікації. Зношеність пошкодженого майна враховується у випадках стягнення на користь потерпілого вартості такого майна (у разі відшкодування збитків).

Як встановлено судом, на день вирішення спору автомобіль позивача відремонтований. Переконливих, належних та допустимих доказів того, що для відновлення автомобілю використані зношені вузли, деталі, комплектуючі частини, у тому числі іншої модифікації, що випускаються в обмін знятих із виробництва однорідних виробів, суду не надано. Висновок за звітом не містить відомостей щодо зняття з виробництва деталей, комплектуючих частин тощо, у рахунку-фактурі також відсутні такі дані, а крім того не має доказів, що це підприємство на законній підставі займається ремонтом автомобілів.

Відповідно до ч.1 ст.13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

За такого, позовні вимоги підлягають частковому задоволенню.

В силу ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Так, з урахуванням визначених підпунктами 3пункту 1ч.2,ч.3 ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача слід стягнути судовий збір та витрати на правову допомогу пропорційно задоволених вимог.

Судовий збір за подачу позову склав 1410 грн. (майнового характеру 705 грн., за моральну шкоду 705грн.), та ця сума і підлягає стягненню на користь позивача.

Витрати на допомогу адвоката склали 2000 грн., та з врахуванням викладеного, підлягають стягненню в сумі 700 грн.

На підставі викладеного, ст.ст. 10-13, 76-81, 89, 258, 259, 263-265 ЦПК України, суд,

В И Р І Ш И В :

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, заподіяної внаслідок дорожньо-транспортної пригоди - задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 (ІНФОРМАЦІЯ_1, проживає за адресою: м, Миколаїв, АДРЕСА_1) на користь ОСОБА_1 (ІНФОРМАЦІЯ_2, проживає за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_3, ідентифікаційний код НОМЕР_4) 7370,02 грн. матеріальної шкоди та 3000,00 грн. моральної шкоди.

Стягнути з ОСОБА_2 (ІНФОРМАЦІЯ_1, проживає за адресою: м, Миколаїв, АДРЕСА_1) на користь ОСОБА_1 (ІНФОРМАЦІЯ_2, проживає за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_3, ідентифікаційний код НОМЕР_4) судовий збір у розмірі 1410,00 грн. та витрати на правову допомогу у розмірі 700,00 грн.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана безпосередньо до Миколаївського апеляційного суду або через Центральний районний суд м. Миколаєва протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку на його апеляційне оскарження.

Повний текст рішення виготовлено: 13.03.2019 року.

Суддя Н.П. Черенкова