Справа № 127/5863/19
Провадження 2/127/818/19
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 березня 2019 року м. Вінниця

Суддя Вінницького міського суду Вінницької області Борисюк І. Е., розглянувши матеріали позовної заяви ОСОБА_1 до Центрального відділу державної виконавчої служби м. Вінниця Головного територіального управління юстиції у Вінницькій області про скасування постанови про арешт на майно боржника, -

ВСТАНОВИВ:

До Вінницького міського суду Вінницької області звернувся ОСОБА_1 з позовом до Центрального відділу державної виконавчої служби м. Вінниця Головного територіального управління юстиції у Вінницькій області про скасування постанови про арешт на майно боржника.

Під час вивчення матеріалів позовної заяви судом встановлено їх невідповідність вимогам цивільно-процесуального законодавства України.

У порушення вимог п. 2 ч. 3 ст. 175 ЦПК України позивачем в позовній заяві не зазначено ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України (якщо такі відомості позивачу відомі). Відомостей щодо відсутності такої інформації у позивача не вказано.

Також, суд вважає за необхідне звернути увагу позивача на наступне.

Згідно ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Із позовної заяви вбачається, що арешт на майно було накладено ДВС в ході здійснення виконавчого провадження, де позивач був боржником.

Позов про зняття арешту з майна може бути пред'явлений власником, а також особою, яка володіє на підставі закону чи договору або іншій законній підставі майном, що не належить боржнику (речове право на чуже майно). Відповідачами в справі є боржник, особа, в інтересах якої накладено арешт на майно, а в окремих випадках - особа, якій передано майно, якщо воно було реалізоване. Як третю особу, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, має бути залучено відповідний орган державної виконавчої служби, а також відповідний орган доходів і зборів, банк та іншу фінансову установу, які у випадках, передбачених законом, виконують судові рішення.

У разі якщо опис та арешт майна проводився державним виконавцем, скарга сторони виконавчого провадження розглядається в порядку, передбаченому розділом VII ЦПК України. Інші особи, які є власниками (володільцями) майна і які вважають, що майно, на яке накладено арешт, належить їм, а не боржникові, можуть звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту, що передбачено ст. 59 Закону України «Про виконавче провадження».

У зв'язку із цим боржник не може пред'являти такий позов, оскільки у судовому процесі він є відповідачем та законом для нього встановлений інший порядок вирішення питання.

На вищевказане звернуто увагу й в Постановах Пленуму ВССУ від 03.06.2016 «Про судову практику в справах про зняття арешту з майна» та від 07.02.2014 № 6 (із змінами від 03.06.2016) «Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судових рішень у цивільних справах», а також в інформаційному листі № 24-152/0/4-13 від 28.01.2013 «Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судового рішення у цивільній справі».

Відповідно до Порядку роботи з документами в органах державної виконавчої служби, затвердженого наказом МЮУ 25.12.2008 № 2274/5, знищенню підлягають лише завершені виконавчі провадження, строк зберігання яких закінчився. Враховуючи положення Закону України «Про виконавче провадження», в такому разі держаний виконавець має винести постанову про скасування арешту, накладного на майно боржника в ході такого виконавчого провадження.

Отже, обовязок державного виконавця здійснити певну дію прямо передбачено законом. Нездійснення посадовою особою (державним виконавцем) своїх обовязків, покладених на неї законом, не повинно будь-яким чином призводити до порушення чи обмеження прав субєктів права на оскарження її незаконних дій.

Таким чином, в разі наявності бездіяльності державного виконавця щодо скасування арешту у випадку передбаченому Законом, його дії можуть бути оскаржені до суду стороною виконавчого провадження в порядку, передбаченому розділом VII ЦПК України, тобто шляхом звернення до суду із скаргою на бездіяльність (рішення, дію) державного виконавця або іншої посадової особи органу ДВС або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до ЦПК України, якщо вона вважає, що такою бездіяльністю (рішенням, дією) порушено її права чи свободи.

Крім того, суду не повідомлено в ході виконання якого саме виконавчого документа було накладено арешт на майно позивача, що має суттєве значення для розгляду справи.

Згідно із ч. 6 ст. 175 ЦПК України у позовній заяві можуть бути вказані й інші відомості, необхідні для правильного вирішення спору.

Закон встановлює обов'язкові вимоги до позовної заяви (ст.ст. 175, 177 ЦПК України). Зокрема, від якості позовної заяви та юридично правильного її змісту залежить швидкий і ефективний розгляд справи.

Враховуючи вищезазначене, наявні підстави для залишення позовної заяви без руху.

На підставі викладеного, керуючись ч. 1 ст. 185 ЦПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 до Центрального відділу державної виконавчої служби м. Вінниця Головного територіального управління юстиції у Вінницькій області про скасування постанови про арешт на майно боржника залишити без руху та надати позивачу триденний строк з дня отримання ухвали для усунення недоліків, шляхом надання суду у відповідній кількості належно оформленої позовної заяви у новій редакції із зазначенням визначених процесуальним законом відомостей.

У разі невиконання ухвали суду в зазначений строк позовна заява вважається неподаною та повертається позивачеві зі всіма доданими до неї документами.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя: