Березівський районний суд Одеської області
01.10.2019
Справа № 494/655/19
Провадження № 2/494/431/19
Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
01 жовтня 2019 року м. Березівка
Березівський районний суд Одеської області у складі:
Головуючого судді Лебединського С.Й.,
за участю секретаря судових засідань Авдєєвої С.В.,
розглянувши у судовому засіданні у залі суду цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 «Про усунення перешкод у здійсненні права володіння, користування та розпорядження власністю шляхом визнання наймача таким, що втратив право користування житловим приміщенням»,
Позивач, звернувшись до суду 31 травня 2019 р. із цим позовом, просила усунути їй перешкоди у здійсненні права володіння, користування та розпорядження власністю шляхом визнання ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 такою, що втратила право користування житловим будинком за адресою: АДРЕСА_1 .
На обґрунтування поданого позову посилалась на те, що є власником житлового будинку по АДРЕСА_1 .
Також, у будинку є зареєстрованою, але не проживає відповідач, яка приходиться її колишньою невісткою.
Позивач у судове засідання не з`явилася, однак подала заяву про розгляд справи за її відсутності, повністю підтримує заявлені позовні вимоги та просить задовольнити.
Відповідач викликалася неодноразово, повідомлялась належним чином, в порядку ч.11 ст.128 ЦПК України, але не з`явилася, про причини неявки не повідомила, заяву на розгляд справи за її відсутності не подавала.
В зв`язку з тим, що позивач не заперечував проти заочного розгляду справи, а відповідач до суду не з`явилася і заяву на розгляд справи за її відсутності та відзив не подавала, суд приймає рішення у заочному розгляді справи, відповідно до положень ст.ст. 280-282 ЦПК України.
У судовому засіданні встановлено наступне.
Позивач є власником житлового будинку по АДРЕСА_1 , що підтверджується свідоцтвом про право власності на нерухоме майно серія НОМЕР_1 від 25 грудня 2006 р., виданим на підставі рішення Червоноармійської сільської ради Березівського району Одеської області №58 від 22 листопада 2006 р., яке було зареєстровано 11 січня 2007 р. комунальним підприємством «Березівське бюро технічної інвентаризації» та записане в реєстрову книгу №9 на стор.71 за реєстровим № 936.
Згідно державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯЖ № 710575 від 18 червня 2009 р., ОСОБА_1 на підставі рішення Червоноармійської сільської ради Березівського району Одеської області від 19 листопада 1993 р. № 58 є власником земельної ділянки площею 0,145 га, яка розташована по АДРЕСА_1 для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка).
Рішенням Березівського районного суду Одеської області від 25 жовтня 2016 р. по справі №494/1078/16-ц шлюб між ОСОБА_3 та ОСОБА_2 розірвано.

Відповідно до довідки №402 від 23 квітня 2019 р. виданих Новокальчевською сільською радою об`єднаної територіальної громади Березівського району Одеської області, ОСОБА_2 , 1987 р.н. зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 з 22 лютого 2008 р., але за даною адресою з 04 серпня 2016 р. не проживає.

Згідно акту обстеження умов проживання від 15 травня 2019 р. на час перевірки в будинку відсутні особисті предмети гігієни, одяг та будь-які інші речі ОСОБА_2 . Зі слів власниці будинку та сусідів, вона не проживає з сім`єю з 04 серпня 2016 р.

Як встановлено у судовому засіданні позивач є власником житлового будинку за адресою: АДРЕСА_1 .

Також, у судовому засіданні встановлено, що відповідач, яка являється колишньою невісткою позивача залишилась зареєстрованою у будинку, але не проживає в ньому з 2016 р., з часу припинення сімейних відносин та розірвання шлюбу із сином позивача ОСОБА_3 .

Крім наведеного судом також встановлено, що позивач у зв`язку з наявністю сторонньої зареєстрованої особи у своєму житловому будинку не може реалізувати своє право на отримання субсидії.

Частиною першою статті 383 ЦК України та статтею 150 ЖК УРСР закріплені положення, відповідно до яких громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей та інших осіб.

Частиною першою статті 156 ЖК УРСР передбачено, що члени сім`ї власника жилого будинку, які проживають разом із ним у будинку, що йому належить, користуються жилим приміщенням нарівні з власником будинку, якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням.

Аналогічну норму містить також стаття 405 ЦК України.

Відповідно до частини четвертої статті 156 ЖК України до членів сім`ї власника відносяться особи, зазначені в частині другій статті 64 цього Кодексу, а саме подружжя, їх діти і батьки. Членами сім`ї власника може бути визнано й інших осіб, якщо вони постійно проживають разом з ним і ведуть з ним спільне господарство.

За змістом зазначених норм правом користування житлом, який знаходиться у власності особи, мають члени сім`ї власника (подружжя, їх діти, батьки) та інші особи, які постійно проживають разом з власником будинку, ведуть з ним спільне господарство, якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням.

Разом з цим, згідно з положеннями ст.391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування і розпорядження майном.

Зазначена норма матеріального права визначає право власника, у тому числі житлового приміщення або будинку, вимагати будь-яких усунень свого порушеного права від будь-яких осіб будь яким шляхом, який власник вважає прийнятним. Визначальним для захисту права на підставі цієї норми права є наявність у позивача права власності та встановлення судом наявності перешкод у користуванні власником своєю власністю. При цьому не має значення ким саме спричинено порушене право та з яких підстав.

Відтак за порівняльним аналізом статей 383, 391, 405 ЦК України та статей 150, 156 у поєднанні зі статтею 64 ЖК України слід дійти до висновку що положення статей 383, 391 ЦК України передбачають право вимоги власника про захист порушеного права власності на жилого приміщення, будинку, квартиру тощо, від будь яких осіб, у тому числі осіб, які не є і не були членами його сім`ї, а положення статей 405 ЦК України, статей 150, 156 ЖК України регулюють взаємовідносини власника жилого приміщення та членів та членів його сім`ї, у тому числі у випадку втрати права власності власником, припинення з ним сімейних відносин або відсутності члена сім`ї власника без поважних причин понад один рік.

Вирішуючи спір суд вважає встановленим, що відповідач з осені 2016 р. тобто понад один рік у спірному будинку як член сім`ї позивача не проживає, тому за встановлених судом фактичних обставин спір підлягає вирішенню з підстав статей 383 та 391 ЦК України.

Виходячи з наведеного поданий позов підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст.259, 263, 265, 268,283-284 ЦПК України, суд -

У х в а л и в:

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 «Про усунення перешкод у здійсненні права володіння, користування та розпорядження власністю шляхом визнання наймача таким, що втратив право користування житловим приміщенням» задовольнити.

Визнати ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , такою, що втратила право користування житловим будинком АДРЕСА_1 .

Рішення суду може бути оскаржено безпосередньо до Одеського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. а у разі якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складання повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому такого повного рішення суду.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 цього кодексу.

Згідно п.15 та підпункту 15.5 Розділу ХIII Перехідних положень ЦПК України, до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу. У разі порушення порядку подання апеляційної чи скарги відповідний суд повертає таку скаргу без розгляду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя: _________________________________________-