МАКАРІВСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"25" лютого 2019 р. Справа №370/580/19

Макарівський районний суд Київської області у складі головуючого судді Косенко А.В., при секретарі Левківському С.В., розглянувши в судовому засіданні в смт Макарів Київської області в порядку окремого провадження заяву

ОСОБА_1, заінтересована особа ОСОБА_2 про видачу обмежувального припису,

в с т а н о в и в :

ОСОБА_1 звернулася до Макарівського районного суду Київської області з заявою про видачу обмежувального припису, вказавши заінтересованою особою ОСОБА_2.

В заяві посилалась на те, що із заінтересованою особою ОСОБА_2 перебувають у зареєстрованому шлюбі, від шлюбу мають доньку ОСОБА_3. Проживають вони разом за адресою: Київська обл., Макарівський р-н, с. Калинівка, вул. Гоголя, 7, ведуть спільне господарство, мають спільні обовязки по утриманню доньки. Її чоловік поводить з заявницею та їх донькою зухвало, розвязно та агресивно. Образи та психологічний тиск на заявницю здійснюються щодня, мають систематичний та тривалий характер. Намагання вчинити дії насильницького характеру виникали неодноразово. З цих підстав викликалася поліція. Зокрема, 16.09.2018 р. ОСОБА_4 вчинив насильницькі дії по відношенню до заявниці, які виявилися у тілесних ушкодженнях побоях, за що його притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 173-2 КУпАП. Крім застосування фізичного насильства щодо заявниці, ОСОБА_4 постійно погрожує позбавити її та їх спільну доньку житла, тримає їх в постійному страху. Заявниця вважає, що є всі наявні підстави для видачі щодо заінтересованої особи обмежувального припису.

Заявниця просить:

-видати обмежувальний припис строком на шість місяців стосовно ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, яким визначити наступні тимчасові обмеження його прав відносно ОСОБА_1:

-заборонити ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, перебувати в місці реєстрації та місці проживання ОСОБА_1, за адресою : Київська обл., Макарівський р-н, с. Калинівка, вул. Гоголя, 7;

-заборонити ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, наближатися ближче ніж на сто метрів до ОСОБА_1;

-за місцем реєстрації взяти ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, на профілактичний облік.

Ухвалою суду від 19.02.2019 р. заяву ОСОБА_1 прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі та призначено до розгляду на 25.02.2019 р.

У судовому засіданні заявниця ОСОБА_1 та її представник адвокат ОСОБА_5 викладені в заяві обставини підтвердили, заявлені вимоги підтримали, просили їх задовольнити. Окрім того заявниця пояснила, що з ОСОБА_2 вони перебувають у шлюбі. Від шлюбу мають доньку, з якою чоловік, як батько дитини, на даний час не може знайти спілкування, критикує та принижує її, поводить себе неадекватно, агресивно, постійно кричить та не виконує своїх батьківських обовязків щодо виховання дитини. Власником будинку, який облаштований двома окремими виходами є чоловік. З грудня 2018 року вона з дитиною проживає в одній частині будинку, а чоловік в іншій частині. ОСОБА_2 має вільний доступ до частини будинку, де вона проживає з дитиною, періодично приходить та користується речами загального побуту. Змушує щоб вона з дитиною поїхали з будинку.

У судовому засіданні заінтересована особа ОСОБА_2 проти задоволення заявлених вимог заперечив, пояснив, що викладені в заяві обставини не відповідають дійсності, з дитиною він спілкується, дає на навчання кошти та вказав, що сама заявниця провокує його на сварку. Вважає, що конфлікт в сімї виник з того часу коли він звернувся до суду з позовом про розірвання шлюбу, після чого, заявниця в свою чергу звернулася про поділ майна подружжя.

Дослідивши письмові матеріали справи, вислухавши пояснення сторін, судом встановлено наступне.

ОСОБА_1 зареєстрована за адресою : ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с. 5).

Згідно свідоцтву про одруження, ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_3 є дружиною ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с. 6).

Згідно свідоцтву про народження, ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_4 є донькою ОСОБА_2 та ОСОБА_1 (а.с. 6).

Постановою Макарівського районного суду Київської області від 19.09.2018 р. ОСОБА_2 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 173-2 КУпАП та накладено стягнення у вигляді штрафу у розмірі 170,00 грн., за те, що 16.09.2018 року близько 19:10 години в с. Калинівка по вул. Гоголя, 7, ОСОБА_2 вчинив насильство в сім'ї, тобто умисно вчиняв дії фізичного, психологічного характеру, а саме: застосовував фізичне насильство до своєї дружини ОСОБА_1, що не завдало фізичного болю і не спричинило тілесних ушкоджень, погрожував, ображав, внаслідок чого могла бути завдана шкода фізичному або психологічному здоров'ю ОСОБА_1, чим вчинив правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 173-2 КУпАП (а.с. 7).

У судовому засіданні адвокатом заявниці ОСОБА_5 подано лист-відповідь Макарівського ВП Ірпінського ВП ГУ НП в Київській області від 16.09.2018 р. щодо звернень ОСОБА_1 до поліції.

З вказаної відповіді судом вбачається, що 16.09.2018 р. до чергової частини Макарівського ВП надійшло повідомлення від ОСОБА_1, про те, що її чоловік ОСОБА_2 буянить, дане повідомлення зареєстровано в журналі єдиного обліку заяв та повідомлень про вчинені кримінальні правопорушення та інші події від 16.09.2018 р. за № 5836, по приїзду на місце події на ОСОБА_2 складено адміністративний протокол за ст. 173-2 ч. 1 КУпАП. Окрім того, 17.10.2018 р. до чергової частини Макарівського ВП надійшло повідомлення від ОСОБА_2 про те, що його дружина не повертає документи, по приїзду на місце події ОСОБА_2 написав заяву про її не розгляд. Також, 23.10.2018 р. до чергової частини Макарівського ВП надійшло повідомлення від ОСОБА_1, про те, що її чоловік ОСОБА_2 намагається повіситись, проте по приїзду на місце події працівниками поліції встановлено, що ОСОБА_1 звернулась до поліції передчасно, конфлікт з чоловіком вирішила самостійно.

Вирішуючи заяву ОСОБА_1, суд виходить також з наступного.

Згідно ст. 350-1 ЦПК України заява про видачу обмежувального припису подається до суду за місцем проживання (перебування) особи, яка постраждала від домашнього насильства.

Згідно ст. 350-2 ЦПК України заява про видачу обмежувального припису може бути подана: зокрема, п. 1) особою, яка постраждала від домашнього насильства, або її представником - у випадках, визначених Законом України "Про запобігання та протидію домашньому насильству".

Згідно ст. 350-3 ЦПК України заінтересованими особами у справах про видачу обмежувального припису є особи, стосовно яких подано заяву про видачу обмежувального припису, а також інші фізичні особи, прав та інтересів яких стосується заява про видачу обмежувального припису, а також органи державної влади та органи місцевого самоврядування у межах їх компетенції.

Згідно ст. 350-4 ЦПК України в заяві про видачу обмежувального припису мають бути зазначені, зокрема, п. 3) обставини, що свідчать про необхідність видачі судом обмежувального припису, та докази, що їх підтверджують (за наявності).

Згідно ст. 350-5 ЦПК України справа про видачу обмежувального припису розглядається судом за участю заявника та заінтересованих осіб. Неявка належним чином повідомлених заінтересованих осіб не перешкоджає розгляду справи про видачу обмежувального припису.

До заяви долучено :

Постанову суду від 19.09.2018 р. про притягнення ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 173-2 КУпАП;

Фото побоїв у березні 2017 р.;

Скріншот СМС-повідомлень на телефон заявниці.

Згідно ст. 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» :

п. 8) особа, яка постраждала від домашнього насильства, - особа, яка зазнала домашнього насильства у будь-якій формі;

п. 3) домашнє насильство - діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім'ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім'єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь;

п. 14) психологічне насильство - форма домашнього насильства, що включає словесні образи, погрози, у тому числі щодо третіх осіб, приниження, переслідування, залякування, інші діяння, спрямовані на обмеження волевиявлення особи, контроль у репродуктивній сфері, якщо такі дії або бездіяльність викликали у постраждалої особи побоювання за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, спричинили емоційну невпевненість, нездатність захистити себе або завдали шкоди психічному здоров'ю особи;

п. 17) фізичне насильство - форма домашнього насильства, що включає ляпаси, стусани, штовхання, щипання, шмагання, кусання, а також незаконне позбавлення волі, нанесення побоїв, мордування, заподіяння тілесних ушкоджень різного ступеня тяжкості, залишення в небезпеці, ненадання допомоги особі, яка перебуває в небезпечному для життя стані, заподіяння смерті, вчинення інших правопорушень насильницького характеру;

п. 9) оцінка ризиків - оцінювання вірогідності продовження чи повторного вчинення домашнього насильства, настання тяжких або особливо тяжких наслідків його вчинення, а також смерті постраждалої особи.

Згідно ч. 3 ст. 26 Закону - рішення про видачу обмежувального припису або про відмову у видачі обмежувального припису приймається на підставі оцінки ризиків.

Суд, вислухавши учасників справи, повідомлені ним факти та конкретні обставини, проаналізувавши їх та надаючи характеристику виниклим між вказаними особами дійсним правовідносинам, дійшов висновку, що повідомлені заявником обставини свідчать про конфлікт в сім'ї, в тому числі з приводу користування будинком, в якому вони проживають та який належить заінтересованій особі, та з приводу ненормальної з точки зору моральності поведінки ОСОБА_2 у побуті та його ставлення до заявника та їх спільної дитини, який систематично допускає нецензурну лексику у побуті, що заявником сприймається як приниження честі та гідності і ображає її. Разом з тим, виходячи з наданої заявником інформації, стосунки між заявником і ОСОБА_2 не мають ознак відносин зі сталим розподілом ролей постраждалого і кривдника у розумінні даного Закону; причини конфліктів мали ознаки сімейного побутового конфлікту з приводу розподілу прав та обов'язків, різного бачення меж моральності і громадської поведінки, невдоволення поведінкою члена сім'ї, і в цих правовідносинах роль заявника не можна охарактеризувати як пригнічену, пасивну і підпорядковану кривднику. Окремі випадки неналежної поведінки ОСОБА_2, про які повідомив заявник, містять ознаки протиправних, і можуть - при доведеності - розглядатись як склад окремих правопорушень чи інших порушень правил громадського співіснування, але як у їхній сукупності так і окремо кожен випадок - не підпадає під ознаки домашнього насильства у розумінні даного Закону, і заходи щодо правопорушника мають вживатись за КУпАП, або у порядку вирішення цивільного спору у позовному провадженні, а не за вказаним Законом в окремому провадженні. Посилання заявника на погрози позбавити її та їх спільну дитину житла, погрози не приймати участі в утриманні дитини - самі по собі у даному випадку не мають достатніх ознак домашнього насильства чи погрози таким насильством, нічим не підтверджені, і як пояснив ОСОБА_2, - ніяких супроводжуючих такі погрози дії не намагався вчинити і не давав обґрунтованих підстав для побоювання щодо реалізації таких погроз, які до того ж самим заявником сприймались виключно у сенсі сварки. Тому вказане суд не розглядає як такі ризики, які вимагають термінового втручання в порядку ст. 350-6 ЦПК України.

Згідно ч. 3 ст. 26 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» - рішення про видачу обмежувального припису або про відмову у видачі обмежувального припису приймається на підставі оцінки ризиків.

Заявник не надав інформації, яка б давала підстави для висновку, що він страждає від домашнього насильства у розумінні даного Закону. Обставини, описані заявником, не містять достатніх ознак психічного, фізичного або економічного домашнього насильства у розумінні даного Закону, які б вимагали термінового втручання і вжиття певних термінових заходів до кривдника, передбачених цим Законом, в порядку ст. 350-6 ЦПК України. При цьому суд виходить з особливостей даного провадження, і з того, що суд не перебирає на себе повноважень правоохоронних органів.

Щодо поданих заявницею фото-знімків з побоями на яких зазначено дату березень 2017 р., судом не приймається як доказ вчинення фізичного насильства заінтересованою особою стосовно неї, оскільки факт звернення до медичних установ не встановлено, а тому вказані обставини не підтверджені належними та допустимими доказами.

Щодо постанови суду від 19.09.2018 р., слід зазначити, що це вид правопорушення, за яке винну особу притягнуто до адміністративної відповідальності.

Таким чином, суд не встановив наявності таких ризиків і тим більше ризиків такого ступеню, який би вимагав термінового втручання та застосування обмежувального припису.

Тому проаналізувавши обставини та підстави звернення, оцінивши можливі ризики (не вдаючись до звичайних припущень і не надаючи правової кваліфікації діям ОСОБА_2 в межах окремого провадження у цивільному судочинстві), суд не вбачає підстав для видачі обмежувального припису і вважає за доцільне роз'яснити заявникові його право на звернення до суду в порядку цивільного позовного провадження - у разі порушення його житлових або інших прав, або до правоохоронних органів у разі вчинення вказаною особою порушення з ознаками адміністративного або кримінального правопорушення.

З тих самих міркувань суд не вбачає підстав і для взяття ОСОБА_2 на профілактичний облік.

Статтею 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, суд приходить до висновку про відмову в задоволенні заяви ОСОБА_1

Керуючись ст. 265, 350-6 ЦПК України, ст. 1, ч. 3 ст. 26 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству», суд,

у х в а л и в :

Відмовити у задоволенні заяви ОСОБА_1, заінтересована особа ОСОБА_2 про видачу обмежувального припису.

Рішення може бути оскаржене до Київського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення, а якщо воно не проголошувалося з дати складання повного його тексту, у порядку, передбаченому ст. ст. 354-355 та підпунктом 15.5 пункту 15 частини 1 Розділу ХІІІ Перехідних положень ЦПК України в редакції від 03.10.2017 року.

Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог ст. 273 ЦПК України.

Реквізити учасників справи:

ОСОБА_1: адреса 08004, Київська обл., Макарівський р-н, с. Калинівка, вул. Гоголя, 7;

ОСОБА_2: адреса 08004, Київська обл., Макарівський р-н, с. Калинівка, вул. Гоголя, 7.

Суддя А.В. Косенко