Справа № 202/2424/18
Провадження № 2/202/260/2019
07 лютого 2019 року Індустріальний районний суд м. Дніпропетровська
у складі: головуючого судді - Кухтіна Г.О.,
за участю секретаря судового засідання - Кишковар Н.А.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпрі цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, -
У травні 2018 року ОСОБА_1 звернувся до суду з цим позовом до ОСОБА_2, указуючи, що він є власником квартири, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1. У вказаній квартирі зареєстрований він, позивач у справі, та його син ОСОБА_2, відповідач, який не проживає за місцем реєстрації з 2011 року. Відповідач не сплачує за комунальні послуги та не бере участі в утриманні квартири, добровільно знятися з реєстрації відповідач відмовляється. Реєстрація відповідача за зазначеною адресою перешкоджає йому, позивачеві, повною мірою розпоряджатись квартирою на власний розсуд та змушує нести додаткові затрати на комунальні послуги.
У зв'язку з викладеним, позивач просив суд визнати відповідача таким, що втратив право користування квартирою, що розташована за адресою: АДРЕСА_1.
Позивач в судове засідання не з'явився, надав на адресу суду заяву, в котрій позовні вимоги підтримав та просив задовольнити, а справу розглянути за його відсутності. Не заперечував проти заочного розгляду справи на підставі наявних доказів.
Відповідач в судове засідання не зявився, про розгляд справи був повідомлений належним чином, причини неявки суду не повідомив, відзиву, заяв, заперечень до суду не надав, у звязку з чим, враховуючи, що позивач не заперечував проти ухвалення заочного рішення, суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності відповідача та ухвалити заочне рішення, відповідно до вимог ст. 280-282 ЦПК України на підставі наявних у справі доказів.
Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у зв'язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Суд, дослідивши письмові докази у справі, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи з наступного.
Судом встановлено, що відповідно до договору дарування квартири від 23 грудня 2006 року, посвідченого приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу ОСОБА_3 за реєстровим № 3180, позивач є власником квартири, що розташована за адресою: АДРЕСА_1.
Судом встановлено, що відповідач ОСОБА_2 зареєстрований за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_1, що підтверджується довідкою № 6010 про склад сімї або зареєстрованих у житловому приміщенні/будинку осіб, виданою Департаментом адміністративних послуг та дозвільних процедур Дніпровської міської ради 02 травня 2018 року. Зазначене також підтверджується довідкою з адресно-довідкового підрозділу ГУДМС УДМС України в Дніпропетровській області від 23 травня 2018 року.
Відповідач у вказаній квартирі не проживає з 2011 року, що підтверджується актом від 03 травня 2018 року, складеним за участі свідків: ОСОБА_4 ОСОБА_5 та позивача ОСОБА_1, посвідченим старшим майстром КП «ЖХ Самарського району».
Згідно статті 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійснені ним права користування та розпорядження своїм майном.
Відповідно до частини 2 статті 405 ЦК України член сімї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сімї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.
Частиною другою статті 406 ЦК України визначено, що на вимогу власника сервітут може бути припинений за рішенням суду, за наявності обставин, що мають істотне значення.
З урахуванням зазначеного, приймаючи до уваги, що ОСОБА_2 вселився до спірної квартири як член сімї власника цієї квартири, ураховуючи, що право користування житлом має речово-правовий характер, а відповідач не проживає за спірною адресою більш ніж один рік, що являється обставиною, що має істотне значення, суд вважає, що наявні законні підстави для визнання відповідача таким, що втратив право користування квартирою № 43 будинку № 131 по вулиці Донецьке шосе в місті Дніпрі, що дає підстави для зняття відповідача з реєстраційного обліку.
Відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір у розмірі 704,80 грн.
На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 391, 405, 406 ЦК України, ст.ст. 4, 13, 19, 141, 259, 263-265 ЦПК України, суд, -
Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його оголошення.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку.
На рішення суду може бути подана апеляційна скарга до Дніпровського апеляційного суду у тридцятиденний строк з дня проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання ) без повідомлення ( виклику ) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених ЦПК України, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Суддя Г.О. Кухтін