КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15 жовтня 2019 року м. Київ

Унікальний номер справи 753/2345/19

Апеляційне провадження 22-ц/824/11788/2019

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

судді - доповідача Махлай Л.Д.,

суддів Кравець В.А, Мазурик О.Ф.

при секретарі Гойденко Д.В.

сторони

позивач ОСОБА_1

відповідач ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_2 на рішення Дарницького районного суду м. Києва від 04 червня 2019 року, ухвалене під головуванням судді Сирбул О.Ф., у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення пені за прострочення сплати аліментів,

в с т а н о в и в :

у лютому 2019 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 , в якому, просила стягнути з останнього на свою користь пеню за прострочення сплати аліментів у сумі 29 880 грн.

В обґрунтування позову зазначала, що заочним рішенням Дарницького районного суду м. Києва від 13.02.2014 з відповідача на її користь стягнуто аліменти на утримання дочки ОСОБА_3 у сумі 1 500 грн щомісячно, але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до досягнення нею повноліття до ІНФОРМАЦІЯ_1 . Відповідно до розрахунку заборгованості по аліментах № 55456967/6 від 01.10.2018, виданого ВДВС Дарницького РУЮ в м. Києві, заборгованість ОСОБА_2 по сплаті аліментів станом на 01.10.2018 складала 67 645,10 грн.

Рішенням Дарницького районного суду м. Києва від 04.06.2019 позов задоволено. Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 пеню за прострочення сплати аліментів за період з 17.07.2013 по 31.12.2018 у сумі 29 880 грн. Вирішено питання судових витрат.

Не погоджуючись з даним рішенням суду, ОСОБА_2 подавапеляційну скаргу, у якій просить скасувати рішення суду та ухвалити нове про відмову у задоволенні позову. Посилається на неправильне застосування норм матеріального права, неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи. А саме, судом першої інстанції не вірно застосовано положення ст. 196 СК України. Відповідальність платника аліментів за прострочення їх сплати у виді неустойки (пені) настає лише за наявності вини цієї особи. Тривалий час він добровільно надавав кошти на утримання дитини, однак у зв`язку із тим, що йому не було відомо про здійснення заходів, спрямованих на примусове стягнення аліментів, він не зберігав доказів добровільної сплати аліментів. Виконавчий лист подано на виконання лише 29.12.2017, а виконавче провадження відкрито відповідно до постанови від 03.01.2018, яку він не отримав. Державним виконавцем розраховано заборгованість по сплаті аліментів без врахування сплачених ним сум, а тому розмір боргу підлягає коригуванню. Крім того, він є безробітним, перебуває на обліку в Київському міському центрі зайнятості, а тому погасити борг одним платежем не має можливості.

У судовому засіданні представник відповідача ОСОБА_4 підтримала апеляційну скаргу та просила її задовольнити.

Позивач та її представник ОСОБА_5 просили апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін посилаючись на його законність та обґрунтованість.

Вислухавши доповідь судді, пояснення осіб, які з`явилися в судове засідання, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що заочним рішенням Дарницького районного суду м. Києва від 13.02.2014 з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_6 стягнуто аліменти на утримання дочки ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 у сумі 1 500 грн щомісячно, але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 17.07.2013 до досягнення дитиною повноліття.

На виконання рішення суду 18.07.2014 Дарницьким районним судом м. Києва видано виконавчий лист № 753/11779/13-ц.

Згідно довідки-розрахунку заборгованості по аліментах № 55456967/6 від 01.10.2018, здійсненого ВДВС Дарницького РУЮ в м. Києві, заборгованість ОСОБА_2 зі сплати аліментів станом на 01.10.2018 складає 67 645,10 грн.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що відповідач має заборгованість по сплаті аліментів у розмірі 67 645,10 грн, а тому вимоги про стягнення пені законні та обґрунтовані.

Колегія суддів не може повністю погодитися з такими висновками суду першої інстанції виходячи з наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 196 СК України, у разі виникнення заборгованості з вини особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти за рішенням суду або за домовленістю між батьками, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення від дня прострочення сплати аліментів до дня їх повного погашення або до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, але не більше 100 відсотків заборгованості.

Відповідно до ст. 194 СК України, аліменти можуть бути стягнуті за виконавчим листом за минулий час, але не більш як за три роки, що передували пред`явленню виконавчого листа до виконання.

Задовольняючи позовні вимоги у повному обсязі суд першої інстанції не звернув уваги на те, що стягувач пред`явила виконавчий лист до виконання лише 29.12.2017. Позивач посилалася на те, що вона пред`являла виконавчий лист до виконання ще у 2014 році, проте у відкритті виконавчого провадження їй було відмовлено. Разом з тим, постанову державного виконавця позивач не оскаржувала та протягом більше ніж трьох років не зверталася повторно із заявою про відкриття провадження. Про будь - які поважні причини неможливості повторного пред`явлення виконавчого листа до виконання стягувач не вказала.

Відтак заборгованість по сплаті аліментів виникла до 03.01.2018 (дата постанови про відкриття виконавчого провадження) у зв`язку з бездіяльністю самого стягувача.

Суд першої інстанції на зазначені обставини уваги не звернув.

Відповідно до ч. 2 ст. 196 СК України розмір неустойки може бути зменшений судом з урахуванням матеріального та сімейного стану платника аліментів.

Відповідно до довідки Державної служби зайнятості Київського міського центру зайнятості Дарницька района філія від 26.03.2019 ОСОБА_2 перебуває на обліку з 26.03.2019.

Враховуючи, що стягувач протягом більше трьох років не пред`являла виконавчий лист до виконання, а з 26.03.2019 боржник перебуває на обліку у службі зайнятості колегія суддів вважає, що розмір пені має бути зменшено до суми 7 500 грн, що відповідає стягненню пені за період з 03.01.2018.

Доводи апеляційної скарги про відсутність вини відповідача у несплаті аліментів після 03.01.2018, оскільки він не отримував постанову про відкриття виконавчого провадження колегія суддів не може визнати обгрунтованими, оскільки боржник бездіяльність державного виконавця щодо не направлення йому постанови про відкриття виконавчого провадження не оскаржував.

Представник апелянта при апеляційному розгляді зазначила, що боржник розмір заборгованості не оспорює та здійснює дії, направлені на погашення боргу.

Разом з тим, здійснення боржником заходів, направлених на погашення заборгованості не позбавляє права стягувача на отримання пені за ч. 1 ст. 196 СК України.

Керуючись ст. ст. 367, 368, 374, 376, 381-383 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в :

апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити частково.

Рішення Дарницького районного суду м. Києва від 04 червня 2019 року змінити, зменшивши розмір пені з 29 880 грн до 7 500 грн.

В решті рішення залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена протягом тридцяти днів з дня проголошення постанови до Верховного Суду шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до цього суду.

Повний текст постанови складено 15.10.2019.

Головуючий Л.Д. Махлай

Судді В. А. Кравець

О.Ф. Мазурик