Справа № 454/4127/18
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 жовтня 2019 року Сокальський районний суд Львівської області у складі:

головуючого - судді Адамович М. Я. ,

за участю секретаря Мандрик І.Я.,

представника позивача адвоката Борщ Л.М.,

представника відповідача адвоката Бордюк М.Й.,

розглянувши у судовому засіданні в м.Сокаль справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зміну розміру аліментів,

в с т а н о в и в:

Позивач зверпнувся в суд з даним позовом в якому просив змінити розмір аліментів, які стягуються з нього на корись відповідачки на утримання неповнолітньої дочки з 1/4 частини його заробітку (доходу) на до 1/6 частини його заробітку (доходу ) щомісячно.

Позов мотивовано наступним.

Рішенням суду від 15.09.2015р. з нього на користь відповідачки стягуються аліменти в розмірі 1/4 частки його заробітку (доходу), але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, на утримання їх спільної неповнолітньої дочки ОСОБА_3 .

Рішенням суду від 13.12.2017р. розмір аліментів змінено та присуджено надалі стягувати з нього на користь позивачки 1/4 частки його заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно.

На даний час він офіційно не працює та має мінливий дохід, ІНФОРМАЦІЯ_1 р. в нього народилася дитина від другого шлюбу.

13.02.2019р. представник позивача подав заяву про зміну підстав позову, шляхом їх доповнення, в якій зазначив, що позивач отримав травму малогомілкового нерва лівої ноги під час проходження служби в Збройних силах України, після чого періодично лікувався та лікується по даний час.

Представник позивача в судовому засіданні позов та заяву про зміну підстав позову підтримав.

Представник відповідача вимоги позивачки не визнав та подав відзив на позов і пояснення, в яких зазначив, що на момент ухвалення рішення суду від 13.12.2017р. ОСОБА_1 позов визнав та з того часу його сімейний та матеріальний стан не змінився.

Останній звільнився з місця праці за власним бажання та періодично виїжджає за межі України на заробітки.

Також останній не надав доказів того, що його витрати на утримання сина від другого шлюбу є настільки суттєвими, що він не має змоги сплачувати аліменти на їх спільну дочку в розмірі 1/4 частини його заробітку.

Позивач є працездатним та працює за кордоном. Незважаючи на те, що останній зазначає про участь в АТО, він не приймав участі в бойових діях.

Представник позивача подав відповідь на відзив, у якому вказав, що матеріальний та сімейний стан позивача після винесення рішення про стягнення з нього аліментів від 15.09.2015р. погівршився.

Покликання відповідачки на те, що він звільнився за власним бажанням є безпідставними, так як 14.12.2016р. його звільнено з ВП «Шахта «Червоноградська» ДП «Львіввугілля» за прогули.

Крім того, він, його дружина і неповнолітній син зареєстровані та проживають за однією адресою.

Вислухавши представників сторін, дослідивши докази по справі, суд дійшов наступних висновків.

Сторони перебували в зареєстрованому шлюбі та у них є спільна дочка ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та з позивача на користь відповідачки стягуються аліменти на дитину в розмірі 1/4 частини всіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, що встановлено із свідоцтва про народження, рішення Сокальського районного суду від 15.09.2015р., рішення Сокальського районного суд від 10.05.2016р., рішення Сокальського районного суду від 13.12.2017р.

ОСОБА_1 вдруге зареєстрував шлюб з ОСОБА_5 , від якого у них є спільний син ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , які зареєстровані та проживають разом з ним, що стверджується свідоцтвом про шлюб, свідоцтвом про народження та витягом з будинкової книги.

Згідно виписок з медичної карти та довідки, позивач дійсно травмував ліву ногу, у зв`язку з чим він, починаючи з 29.01.2019р. та станом на 06.02.2019р. перебував на стаціонарному лікуванні у КЗ «Львівська обласна лікарня відновного лікування №3» в м.Соснівка Львівської області.

Згідно витягу з трудової книжки, 14.12.2016р. позивач дійсно звільнений на підставі ст.40 КЗпП України за прогули.

Виходячи з положень ст.180 СК України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів (ч.3 ст.181 СК України).

Відповідно до ст.182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує:

- стан здоров`я та матеріальне становище дитини;

- стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів;

- наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина;

- наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів ;

- доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів;

- інші обставини, що мають істотне значення.

Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини.

Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

При стягненні аліментів з відповідача на підставі рішенням суду від 13.12.2017р. судом було враховано положення ст.182 СК України в редакції, що була чинна на час виникнення спірних правовідносин та обставини, на які покликається позивач в своєму позові.

Крім того, ОСОБА_1 не заперечив щодо вимог ОСОБА_2 та погодився сплачувати аліменти в розмірі 1/4 частини його заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно.

В свою чергу за змістом частини першої статті 192 СК України передбачено, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або за домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Дані положення закону також враховані в роз`ясненнях Верховного Суду України, що викладені в пункті 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм СК при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів».

Таким чином, розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним.

Як вбачається з матеріалів справи і встановлено в судовому засіданні, позивач має нормальний стан здоров`я, так як в нього відсутні хронічні захворювання, які можуть бути перешкодою для його працевлаштування, він є працездатною особою. Його матеріальний стан, навіть з відрахуванням аліментів, є задовільним та стабільним, що в свою чергу не тільки не звільняє від обов`язку утримувати свою неповнолітню дитину, а навіть дозволяє позивачу виконувати свої зобов`язання щодо сплати аліментів в розмірі, визначеному судом.

Покликання позивача на те, що він на даний час офіційно не працює, не можуть бути підставою зменшення розміру аліментів, так як його звільнено з роботи хоч і не за його заявою, але з його ж вини, а саме за прогули. Також, в нього відсутні будь-які обмеження щодо працевлаштування та він, згідно наданих позивачкою відповідей, дійсно їздить за кордон.

Звертаючись з позовом до суду, позивач фактично не вказав обставин, що мають істотне значення для зменшення розміру аліментів, як і не надав доказів про погіршення його матеріального стану та стягувача.

Як відповідач, так і позивач, в рівних частках повинні утримувати свою дитину до досягнення нею повноліття, що разом із присудженою сумою аліментів забезпечить належне її утримання.

Статтею 8 Закону України "Про охорону дитинства" передбачено, що кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.

Враховуючи положення ч. 1 ст. 3 Конвенції про права дитини, ч. 7 та ч. 8 ст. 7 СК України при вирішенні будь-яких питань щодо дітей, суд повинен виходити з якнайкращого забезпечення інтересів дитини.

Відповідно ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства» на батьків покладається відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки зобов`язані виховувати дітей, піклуватися про їх здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку їх природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці.

Згідно ст. ст. 7, 155 Сімейного кодексу України дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, які встановлені Конституцією України та Конвенцією про права дитини, а батьківські права не можуть здійснюватись всупереч інтересам дитини.

На виконання вимог статей 12, 81 ЦПК України позивач не довів суду, що його матеріальний або сімейний стан змінилися настільки, що унеможливлює виплату ним аліментів на утримання доньки в розмірі 1/4 частини всіх видів його заробітку (доходів) до досягнення дитиною повноліття, що могло б бути підставою для зменшення розміру аліментів, визначеного рішенням суду або ж зміни способу їх стягнення.

На підставі викладеного та враховуючи, що позивачем не було надано належних та допустимих доказів, які б свідчили, що в нього значно змінилось матеріальне становище та за своїм матеріальним станом або ж через стан здоров`я він не здатен сплачувати аліменти на утримання дитини, в розмірі визначеному рішенням суду, підстав для зменшення розміру аліментів не має.

З огляду на зазначене, позов задоволенню не підлягає, оскільки вимоги позивача є необґрунтованими.

Керуючись ст.ст. 12, 81, 263-265 ЦПК України, суд,

в и р і ш и в:

В задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зміну розміру аліментів відмовити.

Рішення може бути оскаржено протягом тридцяти днів з дня його проголошення безпосередньо до Львівського апеляційного суду.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи, апеляційні скарги подаються учасниками справи через Сокальський районний суд Львівської області.

Відомості, які зазначаються в рішенні суду відповідно до п.4) ч.5 ст.265 ЦПК України та не проголошуються, відповідно до ч.2 ст.268 ЦПК України.

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП: НОМЕР_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 .

Відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП: НОМЕР_2 , місце проживання: АДРЕСА_2 .

Головуючий: М. Я. Адамович