Номер провадження: 22-ц/813/2636/19
Номер справи місцевого суду: 501/3207/18
Головуючий у першій інстанції Петрюченко М.І.
Доповідач Погорєлова С. О.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14.03.2019 року м. Одеса

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Одеського апеляційного суду у складі:

головуючого судді: Погорєлової С.О.

суддів: Заїкіна А.П., Калараш А.А.,

розглянувши клопотання ОСОБА_2 про вжиття заходів забезпечення позову у справі за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на ухвалу Іллічівського міського суду Одеської області від 22 листопада 2018 року про визнання неподаною та повернення позовної заяви ОСОБА_2 до Приватного акціонерного товариства «ВФ Україна» про зобов'язання надати інформацію,

встановила:

У листопаді 2018 року ОСОБА_2 звернувся до суду першої інстанції із позовом до Приватного акціонерного товариства «ВФ Україна» про зобов'язання надати інформацію.

Ухвалою судді Іллічівського міського суду Одеської області від 09 листопада 2018 року позов ОСОБА_2 до Приватного акціонерного товариства «ВФ Україна» про зобов'язання надати інформацію залишено без руху та надано позивачу строк на усунення недоліків.

Ухвалою судді Іллічівського міського суду Одеської області від 22 листопада 2018 року було визнано неподаною та повернуто позовну заяву ОСОБА_2 до Приватного акціонерного товариства «ВФ Україна» про зобов'язання надати інформацію

В апеляційній скарзі апелянт - ОСОБА_2, просить судове рішення скасувати, посилаючись на порушення судом норм процесуального права.

07 березня 2019 року до апеляційного суду надійшло клопотання ОСОБА_2 про вжиття заходів забезпечення позову у справі шляхом:

1. Зобов'язання ПАТ «ВФ Україна» продовжити строк зберігання усіх наявних у нього даних, у тому числі й технічних, а саме: історія викликів та повідомлень (вхідних та вихідних)/номерів викликів/використовувана базова станція (мобільна сота)/азимут надходження сигналу, щодо наданих ОСОБА_2 відповідачем послуг як загалом, так і за окремими операціями у період з 01 листопада 2015 року до 01 листопада 2018 року та, за наявності, більш ранній період за номерами НОМЕР_1 (договір №55/64 від 10 лютого 2003 р.) та НОМЕР_2 (договір №55/83 від 05 травня 2004 р.), - до моменту вирішення справи по суті;

2. Заборони ПАТ «ВФ Україна» вчиняти будь-які дії (знищення чи зміна стану зберігання) щодо усіх наявних у відповідача даних, у тому числі й технічних, а саме: історія викликів та повідомлень (вхідних та вихідних)/номерів викликів/використовувана базова станція (мобільна сота)/азимут надходження сигналу, щодо наданих ОСОБА_2 відповідачем послуг як загалом, так і за окремими операціями у період з 01 листопада 2015 року до 01 листопада 2018 року та, за наявності, більш ранній період за номерами НОМЕР_1 (договір №55/64 від 10 лютого 2003 р.) та НОМЕР_2 (договір №55/83 від 05 травня 2004 р.), - до моменту вирішення справи по суті

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, ознайомившись із заявленим клопотанням, матеріалами справи, вважає, що у задоволені клопотання ОСОБА_2 про вжиття заходів забезпечення позову у справі шляхом заборони ПАТ «ВФ Україна» вчиняти певні дії, та зобов'язання відповідача продовжити строк зберігання наявних данихслід відмовити, з наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів справи, 02 листопада 2018 року ОСОБА_2 звернувся до суду першої інстанції із позовом до Приватного акціонерного товариства «ВФ Україна» про зобов'язання надати інформацію.

Ухвалою судді Іллічівського міського суду Одеської області від 22 листопада 2018 року позовну заяву ОСОБА_2 визнано неподаною та повернуто позивачу.

За змістом ч. 1, 2 ст. 149 ЦПК України, підставою для забезпечення позову є заява учасника справи. Забезпечення позову допускається як до пред'явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Заява про забезпечення позову підлягає розгляду за правилами, встановленими частиною 1 статті 153 ЦПК України, та розглядається судом без повідомлення учасників справи.

Згідно п. 4 Постанови Пленуму ВСУ від 22 грудня 2006 року № 9 «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з'ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам. Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв'язку із застосуванням відповідних заходів.

Згідно з п.п. 2,3 ч. 1 ст. 150 ЦПК України, позов забезпечується, зокрема, забороною вчиняти певні дії, встановленням обов'язку вчинити певні дії.

В якості підстав для вжиття заходів забезпечення позову по справі ОСОБА_2 посилається у своєму клопотанні на те, що, на його думку, існує загроза, що ПАТ «ВФ Україна» буде знищена інформація, яка становить предмет позову - про надані позивачу послуги з 01 листопада 2015 року по 01 листопада 2018 року.

Однак, вказані у заяві про вжиття заходів забезпечення позову доводи є лише припущеннями позивача щодо можливого, з урахуванням положень законодавства, здійснення відповідачем дій, направлених на знищення інформації, яка є предметом позову.

Матеріали справи не містять підтвердження фактів того, що ПАТ «ВФ Україна» буде знищена інформація про надані позивачу послуги у період з 01 листопада 2015 року по 01 листопада 2018 року, ОСОБА_2 також не надав суду апеляційної інстанції жодного належного та допустимого доказу, на підставі яких суд може дійти обґрунтованого висновку про необхідність вжиття заходів забезпечення позову.

Виходячи із тексту ст. 149 ЦПК, підставами для забезпечення позову є обставини, які вказують на ризик утруднення або неможливість виконання рішення суду у майбутньому (у випадку повного або часткового задоволення позовних вимог).

Таким чином, умовою застосування заходів до забезпечення позову є достатньо обґрунтоване припущення, що предмет позову (у даному випадку - інформація), може бути знищеним на момент виконання рішення.

З матеріалів справи вбачається, що позивач обґрунтовує наявність підстав для вжиття заходів забезпечення позову, виходячи виключно із власних нічим не підтверджених припущень (міркувань, передбачень, прогнозів), що протирічить положенням ст. 149 ЦПК та п. 4 Постанови Пленуму ВСУ від 22 грудня 2006 року № 9 «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», згідно яких такі припущення мають бути обґрунтованими, а саме, підкріплені доказами про наявність фактичних, а значить реальних, існуючих обставин, які вказують на ймовірну складність або неможливість у майбутньому виконати рішення суду першої інстанції.

Підстави забезпечення позову необхідно доводити документально, суддя має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися в тому, що існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову.

Основним завданням процесуальних норм, які регламентують вжиття судом заходів забезпечення позову, є досягнення балансу між правом позивача на захист свого порушеного права та правом відповідача заперечувати проти адресованих йому вимог у будь-який дозволений законом спосіб. Метою забезпечення позову є вжиття судом заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій з боку відповідача, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі з метою запобігання потенційним труднощам у подальшому виконанні такого рішення.

Забезпечення позову, по суті, це обмеження суб'єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов'язаних з ним інших осіб з метою забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволених вимог позивача (заявника).

Враховуючи зазначене, виходячи із системного аналізу норм чинного законодавства України, колегія суддів приходить до висновку про те, що ОСОБА_2 не були наведені належні та переконливі докази існування очевидної небезпеки заподіяння шкоди його інтересам до ухвалення рішення у цивільній справі, та невжиття заходів забезпечення позову може істотно ускладнити поновлення порушених прав та інтересів позивача, за захистом яких він звернувся, у випадку ухвалення рішення на користь останнього.

У зв'язку із викладеним, підстав для задоволення клопотання ОСОБА_2 про вжиття заходів забезпечення позову у справі шляхом заборони ПАТ «ВФ Україна» вчиняти певні дії, та зобов'язання відповідача продовжити строк зберігання наявних даних,- колегія суддів не вбачає.

Керуючись ст.ст. 149, 153 ЦПК України, колегія суддів, -

ухвалила:

У задоволенні клопотання ОСОБА_2 про вжиття заходів забезпечення позову у справі за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на ухвалу Іллічівського міського суду Одеської області від 22 листопада 2018 року про визнання неподаною та повернення позовної заяви ОСОБА_2 до Приватного акціонерного товариства «ВФ Україна» про зобов'язання надати інформацію - відмовити.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, однак може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення до суду касаційної інстанції.

Повний текст судового рішення складений 14 березня 2019 року.

Головуючий суддя: С.О. Погорєлова

Судді: А.П. Заїкін

А.А. Калараш