Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 березня 2019 року Волноваський районний суд Донецької області

у складі: головуючого судді Чальцевої Т.В.,

при секретарі судового засідання Сєрих І.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження в залі суду міста Волноваха, цивільну справу №221/2955/18 за позовом ОСОБА_1 до Акціонерного товариства "Українськазалізниця" в особі Регіональної філії "Донецька залізниця" акціонерного товариства «Українська залізниця» про стягнення середнього заробітку за час затримки виплати сум, що належить від підприємства,

встановив:

Позивач ОСОБА_1 14.05.2018 звернулася до суду з позовом до Акціонерного товариства «Українська залізниця» в особі Регіональної філії «Донецька залізниця» АТ «Укрзалізниця» про стягнення середнього заробітку за час затримки виплати сум, що належить від підприємства, і свої доводи обґрунтовує тим, що в період з 23.08.2016 року по 14.04.2017 року вона працювала начальником юридичного відділу Структурного підрозділу «Донецька дирекція залізничних перевезень» Регіональної філії «Донецька залізниця» ПАТ «Українська залізниця».

Звільнена з роботи на підставі п.1 ст.36 КЗпГІ України за угодою сторін (наказ № 165/ДН-ос від 13.04.2017).

19.01.2018 року Волноваськнй районний суд Донецької області прийняв рішення по справі № 221/3412/17 за її позовною заявою до Публічного акціонерного товариства «Українська залізниця» в особі Регіональної філії «Донецька залізниця» ПАТ «Укрзалізниця» про стягнення заборгованості із заробітної плати, середнього заробітку за час затримки розрахунку та моральної шкоди. Стягнуто з відповідача на її користь суму заборгованості із заробітної плати 7007 гри. 89 коп., суму середнього заробітку за весь час затримки по день фактичного розрахунку 62775 грн. 97 коп., суму моральної шкоди 500 грн. 00 коп., разом 70283 грн. 86 коп..

Позивач зазначає, що відповідно до п.4 ст.82 Цивільного процесуального кодексу України обставини, встановлені рішенням суду у цивільній справі, що набуло законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи, щодо яких встановлені ці обставини.

Рішення суду набрало законної сили та виконано у повному обсязі шляхом перерахування коштів на вказані нею реквізити лише 15.03.2018 року.

З 19.01.2018 року по 15.03.2018 року склалася сума середнього заробітку за час затримки по день фактичного розрахунку.

Згідно з Довідкою про середню заробітну плату №15 від 17.01.2018 року, надану відповідачем суду при розгляді справи № 221/3412/17, її середньоденна заробітна плата становить 328 грн. 67 коп..

З 19.01.2018 по 15.03.2018 сплинуло 38 днів, тому:

38 днів х 328,67 грн. = 12489 грн. 46 коп. (середній заробіток за час затримки з дня прийняття рішення по день фактичного розрахунку). Тому позивач просила задовольнити стягнути з відповідача суму середнього заробітку за час затримки з дня прийняття по день фактичного розрахунку в розмірі 12489,46 грн..

У судове засідання позивач належним чином повідомлена про день, час та місце розгляду справи не зявилася, подала заяву про розгляд справи за її відсутності, наполягала на задоволенні позову.

Представник відповідача у судове засідання належним чином повідомлений про день, час та місце розгляду справи не зявився, ним були надіслані відзив на позовну заяву, згідно якого вони просили відмовити у задоволенні позову.

Дослідивши письмові докази по справі, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню, з наступних підстав.

Судом встановлено, що позивач ОСОБА_1 в період з 23.08.2016 року по 14.04.2017 року працювала в Структурному підрозділі «Донецька дирекція залізничних перевезень» Регіональної філії «Донецька залізниця» ПАТ «Українська залізниця» та займала посаду начальника юридичного відділу. Звільнена з роботи 14.04.2017 року на підставі п.1 ст. 36 КЗпП України за угодою сторін, що підтверджується записом в трудовій книжці, виданій на імя позивача 01 жовтня 1987 року (а.с. 7-9).

Рішенням Волноваського районного суду Донецької області № 221/3412/17 від 19.01.2018 року, позов ОСОБА_1 задоволено частково, стягнуто з Публічного акціонерного товариства "Українська Залізниця в особі Регіональної філії «Донецька залізниця» на користь ОСОБА_1: заборгованість по виплаті заробітної плати в сумі 7007,89 грн., середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні в сумі 62775,97 грн., моральну шкоду в сумі 500 грн.. Рішення суду набрало законної сили 15.03.2018 року.

З виписки СП «Донецька дирекція залізничних перевезень» Регіональна філія ДЗ ПАТ «Укрзалізниця» від 15.03.2018 року вбачається, що позивачу ОСОБА_1 було проведено виплату згідно рішення Волноваського районного суду від 19.01.2018 року, а саме: на рахунок позивача скляревської Н.О. було сплачено заборгованість із заробітної плати в сумі 7007,89 грн., суму середнього заробітку за весь час затримки по день фактичного розрахунку 62775,97 грн., суму моральної шкоди в сумі 500,00 грн. (а.с. 42).

Таким чином, що на день набрання рішенням Волноваського районного суду Донецької області від 19.01.2018 року законної сили, а саме: 15.03.2019 року відповідач сплатив стягнуті з нього грошові кошти на корсить позивача на зазначений нею картковий рахунок.

Відповідно до ст. 12 України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обовязків, передбачених законом.

Відповідно до ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Рішенням Волноваського районного суду Донецької області від 19.01.2018 року у справі №221/3412/17, яке набрало законної сили встановлено, що середньоденна заробітна плата ОСОБА_2 становить 328,67 грн. (а.с. 13-17).

Про те, що середньоденна заробітна плата позивача ОСОБА_2 становить 328,67 грн. вбачається з довідки №15 від 17.01.2018 року (а.с. 18).

Відповідно до ч. 1 ст. 82 ЦПК України, обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Відповідно до частини 1 статті 117 КЗпП України в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку.

Згідно із частиною 1 статті 116 КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення.

Таким чином, аналіз наведених норм матеріального права дає підстави для висновку, що передбачений частиною 1 статті 117 КЗпП України обов'язок роботодавця щодо виплати середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні настає за умови невиплати з його вини належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 КЗпП України, при цьому визначальними є такі юридично значимі обставини, як невиплата належних працівникові сум при звільненні та факт проведення з ним остаточного розрахунку.

Отже, непроведення з вини власника або уповноваженого ним органу розрахунку з працівником у зазначені строки є підставою для відповідальності, передбаченої статтею 117 Кодексу, тобто виплати працівникові його середнього заробітку за весь час затримки по день фактичного розрахунку. Після ухвалення судового рішення про стягнення заборгованості із заробітної плати роботодавець не звільняється від відповідальності, передбаченої статтею 117 КЗпП України, а саме виплати середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні, тобто за весь період невиплати власником або уповноваженим ним органом належних працівникові при звільненні сум.

Посилання представника відповідача на те, що виплата грошових коштів була проведена за заявою позивача ОСОБА_2 від 09.02.2018 року навіть раніше ніж рішення суду набрало законної сили, хоча, стягнуті грошові кошти за рішенням суду фактично були виплачені 15.03.2018 року, тобто на день набрання рішенням законної сили, і яким було встановлено обовязок відповідача виплатити ОСОБА_2 належні їй при звільненні суми.

Таким чином, суд приходить до висновку, що у відповідача утворилися трудові зобов'язання по виплаті середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні за період з 19 січня 2018 року по 15 березня 2018 року включно, тобто за весь період невиплати відповідачем належних позивачу при звільненні сум, у сумі 12489,46 грн.(38 дні х середньоденний заробіток 328,67 грн.).

Згідно з положеннями законодавства з заробітної плати має проводитись відрахування податків та обов'язкових платежів, тому при виплаті відповідачем відповідних сум належить утримати з них передбачені законом податки і обов'язкові платежі.

Згідно зі ст. 141 ЦПК України, з відповідача підлягає стягненню в дохід держави судовий збір в розмірі 704 грн. 80 коп.

Відповідно до вимог п. 2 ч. 1статті 430 ЦПК України, суд допускає негайне виконання рішень у справах про присудження працівникові виплати заробітної плати, але не більше ніж за один місяць.

На підставі вищевикладеного та керуючись ст. ст. 12,81, 89, 130,141,223,263-265,430 ЦПК України, суд

вирішив:

Позов ОСОБА_1 до Акціонерного товариства "Українська залізниця" в особі Регіональної філії "Донецька залізниця" акціонерного товариства «Українська залізниця» про стягнення середнього заробітку за час затримки виплати сум, що належить від підприємства задовольнити.

Стягнути з Акціонерного товариства "Українська залізниця" в особі Регіональної філії "Донецька залізниця" акціонерного товариства «Українська залізниця» (, адреса: 84404, м. Лиман, вул. Привокзальна, 22) на користь ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні за період з 19 січня 2018 року по 15 березня 2018 року включно, у сумі 12489 (дванадцять тисяч чотириста вісімдесят девять) грн. 46 коп., з утриманням з Акціонерного товариства "Українська залізниця" в особі Регіональної філії "Донецька залізниця" акціонерного товариства «Українська залізниця» з цієї суми передбачених законом податків та обов'язкових платежів при її виплаті.

Стягнути з Акціонерного товариства "Українська залізниця" в особі Регіональної філії "Донецька залізниця" акціонерного товариства «Українська залізниця» на користь держави судовий збір у розмірі 704 (сімсот чотири) грн. 80 коп.

Допустити негайне виконання рішення суду в частині стягнення середнього заробітку за один місяць.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закритті апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного розгляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення шляхом подання апеляційної скарги до Донецького апеляційного суду.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або в разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складання повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарг подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 ЦПК України.

Суддя Т.В. Чальцева