Справа № 303/7412/18
ряд.стат.звіту № 48
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 березня 2019 року м.Мукачево

Мукачівський міськрайонний суд Закарпатської області

в особі: головуючого-судді Монич В.О.

при секретарі Лаврів Е.І.

Справа №303/7412/18 розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Мукачево цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за договором позики грошових коштів та моральної шкоди,-

в с т а н о в и в :

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом про стягнення з ОСОБА_2 боргу у розмірі 174 931,72 грн. Позовні вимоги обґрунтовує тим, що між ним та відповідачем був укладений договір позики грошових коштів, що підтверджується договором позики грошових коштів від 21.11.2015 року. За умовами укладеного між сторонами договору ОСОБА_2 взяв на себе зобовязання повернути грошові кошти в сумі 120 000,00 грн. ОСОБА_1 до 01.12.2015 року. Також позивач зазначає, що виконав свої договірні зобовязання перед відповідачем у повному обсязі, передавши останньому грошові кошти, проте відповідач не повернув кошти, що свідчить про невиконання зобовязань за договором позики. У звязку з цим позивач просить стягнути з відповідача 101 854,00 грн. суми боргу, крім того, у звязку з порушенням умов та строку виконання договору позивач також просить стягнути з відповідача 10 % річних за користування чужими грошовими коштами в розмірі 30 393,41 грн., суму інфляційних втрат в розмірі 22 684, 31 грн. та судові витрати.

Позивач подав до суду заяву про розгляд справи у його відсутності, просить позовні вимоги задовольнити.

Представник відповідача подав до суду відзив на позовну заяву в якому просить позов задовольнити частково, відповідач визнає позов в частині повернення основної суми боргу із урахуванням індексу інфляції та відсотків річних, в частині стягнення морільної шкоди просить відмовити.

Дослідивши та перевіривши зібрані у справі докази, суд вважає, що вимоги заяви слід задовольнити частково, виходячи з наступних міркувань.

Відповідно до ч. 1 ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом, що також встановлено статтею 12 цього Кодексу. Згідно до ч.1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобовязується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Згідно із ч. 2 ст. 1047 ЦК України на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. В ст. 1049 ЦК України також зазначено, що позичальник зобовязаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Отже, письмова форма договору позики внаслідок його реального характеру є доказом не лише факту укладення договору, але й факту передачі грошової суми позичальнику.

Статтею 202 ЦК України визначено, що правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обовязків. Правочини можуть бути односторонніми та дво- чи багатосторонніми (договори). Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

Договір позики є двостороннім правочином, а також він є одностороннім договором, оскільки після укладення цього договору всі обовязки за договором позики, у тому числі повернення предмета позики або рівної кількості речей того ж роду та такої ж якості, несе позичальник, а позикодавець набуває за цим договором тільки права.

Так, судом встановлено, що відповідно до договору позики грошових коштів від 21.10.2015 року, ОСОБА_1 передав ОСОБА_2 грошові кошти в розмірі 120000,00 грн., а ОСОБА_2 в свою чергу зобовязався повернути зазначену суму не пізніше 01.12.2015 року в порядку передбаченому договором.

Отже, умови договору позики та розписка про отримання грошових коштів містять як зобовязання про отримання грошових коштів в борг, так і зобовязання про їх повернення.

Отже, умови договору позики та розписка про отримання грошових коштів містять як зобовязання про отримання грошових коштів в борг, так і зобовязання про їх повернення.

Відповідно до ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобовязання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобовязання, на вимогу кредитора зобовязаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Таким чином, індекс інфляції становить 22 684,31 грн. Крім того, згідно з наведеного позивачем розрахунку, десять процентів річних від простроченої суми боргу, відповідно до п.9 Договору, за період 02.12.2015 року по 19.10.2018 року становлять 30393,41 грн.

Підсумовуючи, суд приходить до висновку, що з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 слід стягнути заборгованість за договором позики від 21.10.2015 року в розмірі 174931,72 грн., з яких: 101854,00 грн. - сума позики; 30393,41 грн. - 10 % річних, 22684,31 грн. інфляція.

При вирішенні позовних вимог про відшкодування моральної шкоди суд виходить з наступного.

Стаття 1167 ЦК України передбачає, що моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини.

Як розяснює Пленум Верховного Суду України в п. 5 Постанови № 4 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», при вирішенні спору про відшкодування моральної шкоди суд обовязково повинен зясувати: наявність такої шкоди, чим підтверджується факт заподіяння позивачу моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру.

Поряд з цим, факт звернення до суду з вимогами про відшкодування моральної шкоди покладає на позивача обовязок довести, що зазначені ним втрати немайнового характеру не є абстрактними, а дійсно були понесені позивачем. Відповідно до загальних засад змагальності кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. В свою чергу позивачем не доведено в чому саме полягає спричинена йому моральна шкода, з яких міркувань позивач виходив, визначаючи її розмір та якими доказами це підтверджується, таким чином в задоволенні даної вимоги слід відмовити. Згідно статті 141 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені ним і документально підтверджені судові витрати.

Керуючись ст.ст. 4, 12, 13, 77, 81, 89, 259, 263, 264, 265, 268 ЦПК України, ст. 6, 202, 204, 207, 526, 530, 625, 629, 1046, 1047, 1049, ЦК України суд, -

у х в а л и в :

Позовні вимоги ОСОБА_1 - задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, (ідентифікаційний номер НОМЕР_1) зареєстрованого за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2 на користь ОСОБА_1,ІНФОРМАЦІЯ_3, (ідентифікаційний номер НОМЕР_2) мешканця ІНФОРМАЦІЯ_4 заборгованість за договором позики від 21.10.2015 року в розмірі 174931,72 грн., з яких: 101854,00 грн. - сума позики; 30393,41 грн. - 10 % річних, 22684,31 грн. інфляція. Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, (ідентифікаційний номер НОМЕР_1) зареєстрованого за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2 на користь ОСОБА_1,ІНФОРМАЦІЯ_3, (ідентифікаційний номер НОМЕР_2) мешканця ІНФОРМАЦІЯ_4 сплачений судовий збір у розмірі 1749,32 гривень.

В задоволенні решти позовних вимог - відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до суду апеляційної інстанції протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляцйної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Позивач: ОСОБА_1,ІНФОРМАЦІЯ_3, (ідентифікаційний номер НОМЕР_2) мешканця ІНФОРМАЦІЯ_4 індекс 89600.

Відповідач: ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, (ідентифікаційний номер НОМЕР_1), зареєстрований за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2, індекс 89624.

Головуючий В.О.Монич