КИЇВСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД МІСТА ОДЕСИ
Провадження № 2/520/4739/19
Київський районний суд м. Одеси в складі:
головуючого судді Петренка В.С.,
за участю секретаря Швець А.С.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку загального позовного провадження в м. Одесі цивільну справу за позовом
за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача - Київської районної адміністрації Одеської міської ради
про усунення перешкод у користуванні майном,
20.06.2019року ОСОБА_1 звернувся до Київського районного суду м. Одеси з позовною заявою до ОСОБА_2 , за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача - Київської районної адміністрації Одеської міської ради, в якій просить суд усунути йому перешкоди у користуванні земельною ділянкою, що знаходиться в районі житлового будинку АДРЕСА_1 , шляхом знесення тимчасового збірно-металевого гаражу в районі житлового будинку АДРЕСА_1 , що належить ОСОБА_2 .
Обґрунтовуючи заявлені позовні вимоги позивач посилається на те, що він є власником автомобіля марки «NISSAN PRAIRE», 1986 року випуску, номерний знак НОМЕР_1 , що підтверджується свідоцтвом про реєстрацію НОМЕР_2 .
19 березня 2018 року, як вказує позивач, він звернувся до Управління архітектури та містобудування Одеської міської ради з проханням збереження існуючого тимчасового збірно-металевого гаражу в районі житлового будинку АДРЕСА_1 , з переоформленням гаражу на нього.
Позивач зазначає, що Управління архітектури та містобудування Одеської міської ради листом від 13 квітня 2018 року за № 01-13/Т-68 повідомило про те, що в порядку виключення, Управління архітектури та містобудування Одеської міської ради не заперечує проти збереження існуючого тимчасового збірно-металевого гаражу в районі житлового будинку АДРЕСА_1 , згідно схеми розміщення тимчасового збірно-металевого гаражу, що передбачається для переоформлення в рамках діючого законодавства в М 1:500 (копія схеми додається), з переоформленням гаражу на нього.
Так, позивач стверджує, що відповідно до розпорядження Київської районної адміністрації Одеської міської ради від 12 червня 2018 р. № 262-01р йому - ОСОБА_1 дозволено встановлення тимчасового збірно-металевого гаражу в районі житлового будинку АДРЕСА_1 на період користування автомобілем, як засобом протезування, на період до реконструкції району та без права передачі іншим особам.
Разом з тим, позивач вказує, що відповідач ОСОБА_2 перешкоджає у користуванні наданим йому правом, на даний час на місці, що надане йому для встановлення тимчасового збірно-металевого гаражу знаходиться тимчасовий збірно-металевий гараж, що належить ОСОБА_2 .
На вимогу звільнити місце, як стверджує позивач, ОСОБА_2 відмовився, тобто створив перешкоди у можливості користування земельною ділянкою, у зв`язку з чим, ОСОБА_1 звернувся до суду з відповідним позовом.
Відповідно до автоматизованої системи документообігу цивільну справу було розподілено судді Київського районного суду м. Одеси Петренку В.С.
Ухвалою судді Київського районного суду м. Одеси Петренка В.С. від 04.07.2019року було прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження по цивільній справі за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача - Київської районної адміністрації Одеської міської ради про усунення перешкод у користуванні майном. Розгляд справи призначено в порядку загального позовного провадження. Призначено підготовче засідання.
У підготовчому засіданні 17.09.2019 року було закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті.
У судове засідання 17.10.2019року позивач не з`явився, про час та місце судового засідання повідомлений належним чином, однак 17.10.2019 року надав до канцелярії суду заяву, в якій просив розглянути справу за його відсутності, позовні вимоги підтримав у повному обсязі, просив суд їх задовольнити, а також зазначив, що не заперечує проти заочного розгляду справи.
Відповідач ОСОБА_2 про час та місце підготовчого та судового засідань повідомлявся належним чином, у підготовче та судове засідання не з`явився, про поважність причин відсутності не повідомив, відзив на позовну заяву не надав.
Крім того, відповідач про час, місце і дату засідань повідомлявся через оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України, відповідно до ч.11 ст.128 ЦПК України.
Відповідно до ст.ст. 280, 281 ЦПК України за згодою позивача, Київським районним судом м. Одеси постановлена ухвала про заочний розгляд справи.
Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що заявлені вимоги підлягають частковому задоволенню з наступних підстав.
Як вбачається із матеріалів справи та встановлено судом у судовому засіданні, позивач - ОСОБА_1 є інвалідом ІІ групи, учасником бойових дій, що підтверджується копією довідки Київського РВК м. Одеси, копією довідки до акта огляду МСЕК, та копією посвідчення (а.с. 7-9).
Згідно довідки (виписки з домової книги про склад сім`ї та реєстрацію) від 28.05.2019 року №305, ОСОБА_1 зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_2 (а.с. 13).
Позивач - ОСОБА_1 є власником транспортного засобу марки NISSAN модель PRAIRE, 1986 року випуску, номерний знак НОМЕР_1 , що підтверджується свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_2 (а.с. 15).
З метою збереження існуючого тимчасового збірно-металевого гаражу в районі житлового будинку АДРЕСА_1 , з переоформленням його на позивача, ОСОБА_1 19.03.2018 року звернувся до Управління архітектури та містобудування Одеської міської ради з відповідним зверненням.
13.04.2018 року Управління архітектури та містобудування Одеської міської ради листом за № 01-13/Т-68/о повідомило ОСОБА_1 про те, що в порядку виключення, Управління архітектури та містобудування Одеської міської ради не заперечує проти збереження існуючого тимчасового збірно-металевого гаражу в районі житлового будинку АДРЕСА_1 (згідно доданої схеми в М 1:500), з переоформленням його на ім`я ОСОБА_1 , згідно діючого законодавства (а.с.17-18).
Розпорядженням Київської районної адміністрації Одеської міської ради від 12.06.2018 року за №262-01р «Про влаштування гаражу в районі житлового будинку за адресою: АДРЕСА_1 , гр. ОСОБА_1 » було дозволено гр. ОСОБА_1 встановлення тимчасового збірно-металевого гаражу на період користування автомобілем, як засобом протезування, в районі житлового будинку № АДРЕСА_1 Левітана АДРЕСА_3 м. Одесі, на період до реконструкції району та без права передачі іншим особам.
З матеріалів справи вбачається, що за адресою: АДРЕСА_1 , знаходиться збірно-металевий гараж.
Як стверджує позивач, зазначеним гаражем на підставі розпорядження районної адміністрації користувалися ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , які померли, що підтверджується довідкою (випискою з домової книги про склад сім`ї та реєстрацію) та довідкою ЖБК «Вимпел-14».
На теперішній час, за твердженням позивача, вказаним гаражем без будь-яких правових підстав користується син померлих, відповідач - ОСОБА_2 , який відмовляється знести збірно-металевий гараж, що перешкоджає позивачу у наданому йому праві встановити свій тимчасовий збірно-металевий гараж.
З урахуванням викладеного, ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом про усунення перешкод у користуванні майном.
Згідно вимог ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.
Відповідно до ч. 3 ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Стаття 13 ЦПК України передбачає, що суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
Так, за змістом ст.15 та ст.16 ЦК України вбачається, що суд може захистити право чи охоронюваний законом інтерес лише у разі їх порушення.
Відповідно до ст. 2 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» місцеве самоврядування в Україні - це гарантоване державою право та реальна здатність територіальної громади - жителів села чи добровільного об`єднання у сільську громаду жителів кількох сіл, селища, міста - самостійно або під відповідальність органів та посадових осіб місцевого самоврядування вирішувати питання місцевого значення в межах Конституції і законів України.
Відповідно до ст. 30 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» до відання виконавчих органів сільських, селищних, міських рад належать: власні (самоврядні) повноваження та делеговані повноваження.
Відповідно до ч. 1 ст. 73 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» акти ради, сільського, селищного, міського голови, голови районної в місті ради, виконавчого комітету сільської, селищної, міської, районної у місті (у разі її створення) ради, прийняті в межах наданих їм повноважень, є обов`язковими для виконання всіма розташованими на відповідній території органами виконавчої влади, об`єднаннями громадян, підприємствами, установами та організаціями, посадовими особами, а також громадянами, які постійно або тимчасово проживають на відповідній території.
Відповідно до п. 1.1. Положення «Про Київську районну адміністрацію Одеської міської ради» Київська районна адміністрація Одеської міської ради є виконавчим органом Одеської міської ради та створюється нею з метою реалізації функцій місцевого самоврядування на території Київського району міста Одеси згідно із Законом України «Про місцеве самоврядування в Україні».
Таким чином, вищевказане розпорядження Київської районної адміністрації Одеської міської ради від 12.06.2018 року за №262-01р як акт виконавчого органу місцевого самоврядування є обов`язковими для виконання.
Згідно рішення Конституційного Суду України від 1 грудня 2004 року у справі N 1-10/2004 поняття "охоронюваний законом інтерес", що вживається в частині першій статті 4 Цивільного процесуального кодексу України (1501-06) та інших законах України у логічно-смисловому зв`язку з поняттям "права", треба розуміти як прагнення до користування конкретним матеріальним та/або нематеріальним благом, як зумовлений загальним змістом об`єктивного і прямо не опосередкований у суб`єктивному праві простий легітимний дозвіл, що є самостійним об`єктом судового захисту та інших засобів правової охорони з метою задоволення індивідуальних і колективних потреб, які не суперечать Конституції і законам України, суспільним інтересам, справедливості, добросовісності, розумності та іншим загальноправовим засадам.
Таким чином, при прийнятті Київською районною адміністрацією Одеської міської ради розпорядження від 12.06.2018 року за №262-01р «Про влаштування гаражу в районі житлового будинку за адресою: АДРЕСА_1 , гр. ОСОБА_1 », ОСОБА_1 отримав суб`єктивне право на розміщення тимчасового збірно-металевого гаражу в районі житлового будинку АДРЕСА_1 , яке підлягає судовому захисту.
Позивачем доведено належними та допустимими доказами факт вчинення відповідачем дій, що перешкоджають йому встановити тимчасовий збірно-металевий гараж, а саме: наявність за адресою: АДРЕСА_1 , іншого тимчасового збірно-металевого гаражу, який містить напис ИНВ-1гр., РЕШ. ИСП. №1405, яким користується відповідач.
Відповідно до приписів ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Згідно ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.
Будь-яких доказів наявності правових підстав для користування тимчасовим збірно-металевим гаражем з написами ИНВ-1гр., РЕШ. ИСП. №1405, за адресою: м. Одеса, Левітана, 67, відповідачем надано не було.
З урахуванням викладеного, позовні вимоги ОСОБА_1 є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.
Відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України, у зв`язку з тим, що позивач звільнений від сплати судового збору, з відповідача на користь держави підлягають стягненню витрати по сплаті судового збору в сумі 768,40 грн.
Керуючись ст.ст. 141, 259, 263-265, 268, 280-282 ЦПК України, суд, -
Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача - Київської районної адміністрації Одеської міської ради про усунення перешкод у користуванні майном задовольнити.
Усунути ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_3 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_4 ) перешкоди у користуванні земельною ділянкою, що знаходиться в районі житлового будинку АДРЕСА_1 шляхом зобов`язання ОСОБА_2 (адреса: АДРЕСА_5 )знести тимчасовий збірно-металевий гараж, який містить написи НОМЕР_4 -1гр., РЕШ. ИСП. №1405, та розташований в районі житлового будинку АДРЕСА_1 Одесі.
Стягнути з ОСОБА_2 (адреса: АДРЕСА_5 )на користь держави судовий збір у розмірі 768 (сімсот шістдесят вісім) грн. 40 коп.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.
Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду повністю або частково.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Суддя Петренко В. С.