ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Постанова

Іменем України

13 березня 2019 року

м. Харків

справа № 621/1428/18

провадження № 22-ц/818/1381/19

Харківський апеляційний суд у складі:

головуючого - Пилипчук Н.П.,

суддів - Бурлака І.В., Бровченка І.О.

за участю секретаря - Плахотнікової І.О.

учасники справи:

позивач : ОСОБА_1

відповідач: ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Харкові цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу та стягнення аліментів, з апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Зміївського районного суду Харківської області, ухвалене 13 листопада 2018 року, в складі судді Бібіка О.В., в залі суду в місті Зміїв,

В С Т А Н О В И В :

У червні 2018 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу та стягнення аліментів, в якому просила розірвати шлюб, укладений між сторонами та стягнути на її користь аліменти на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, у розмірі Ѕ частини всіх видів його заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку, щомісячно, починаючи з дня подання позову до суду і до досягнення дитиною повноліття.

В обґрунтування своїх позовних вимог посилалася на те, що 24.10.2009 року Комсомольською селищною радою Зміївського району Харківської області, актовий запис № 145 зареєстровано шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_2, від шлюбу сторони мають сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1. З 2014 року сторони припинили фактичні шлюбі відносини, спільне господарство не ведуть. Позивач вважає, що примирення та збереження сім ї неможливе, тому просила розірвати шлюб. Крім того, зазначає, що спільна дитина знаходиться на її матеріальному забезпечення, відповідач коштів на утримання сина не надає, хоча є фізично здоровою людиною, працює та має постійний дохід, у зв'язку з чим просила стягнути з відповідача аліменти на утримання сина.

Рішенням Зміївського районного суду Харківської області від 13 листопада 2018 року позов ОСОБА_1 задоволено. Шлюб між ОСОБА_1. та ОСОБА_2, зареєстрований 24.10.2009 року Комсомольською селищною радою Зміївського району Харківської області, актовий запис №145 - розірвано. Прізвище ОСОБА_1 після розірвання шлюбу залишити "ОСОБА_1". Стягувати з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, в розмірі 1/2 частини всіх видів його заробітку (доходу), але не менше ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 14.06.2018 року і до досягнення дитиною повноліття. Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 витрати по сплаті судового збору у розмірі 352 (триста п'ятдесят дві) грн. 40 коп. Зобов'язано управління державної казначейської служби у Зміївському районі Харківської області повернути ОСОБА_1 з державного бюджету 50 відсотків судового збору в розмірі 352, 40 грн. Стягнуто з ОСОБА_2 на користь держави судовий збір у розмірі 704,80 грн.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 просить рішення суду першої інстанції змінити та стягнути аліменти на утримання сина ОСОБА_3 в розмірі 1/6 частини всіх видів його заробітку (доходу), але не менше ніж 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 14.06.2018 року і до досягнення дитиною повноліття, в іншій частині рішення залишити без змін.

Обґрунтовуючи апеляційну скаргу апелянт вказує на порушення судом норм матеріального права та неправильне застосування норм процесуального права. Зазначає, що в частині розірвання шлюбу з позивачем він не заперечував. Що стосується стягнення аліментів на утримання сина, то з рішенням суду в цій частині він не погоджується, оскільки стягнувши необґрунтовано завищений розмір аліментів, суд першої інстанції не досліджував і не вирішував питання, які впливають на розмір належних до стягнення аліментів. Так, суд не врахував, що окрім спільного із позивачем сина, на постійному утриманні відповідача також знаходяться його непрацездатні батьки-пенсіонери - ОСОБА_4 та ОСОБА_4, які є людьми похилого віку та потребують постійної, в тому числі матеріальної допомоги з боку відповідача. Також зазначає, що до складу сім'ї відповідача входить також його рідний брат ОСОБА_5, який ніде не працює і не має ніякого доходу. При цьому, сам відповідач не є заможною людиною і отримую мінімальну заробітну плату.

У відповідності до статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Суд апеляційної інстанції переглядає справу лише в частині визначення розміру аліментів, в іншій частині рішення суду першої інстанції не оскаржується.

Судова колегія, заслухавши доповідь судді, перевіривши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, вважає, що апеляційна скарга ОСОБА_2 підлягає задоволенню з наступних підстав.

Задовольняючи позовні вимоги в частині визначення розміру аліментів,суд першої інстанції виходив з того, що ОСОБА_2 має можливість сплачувати аліменти на утримання дитини у розмірі 1/2 частини всіх видів його заробітку (доходу), але не менше ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Проте повністю погодитись з таким висновком суду першої інстанції колегія суддів не може.

Судом встановлено, що ОСОБА_3, 21. 10.2010 року народження, є сином ОСОБА_1 та ОСОБА_2, що підтверджується свідоцтвом про народження серії 1-ВЛ № 219974 (а.с. 8).

Як на підставу позовних вимог, ОСОБА_1 посилалася на те, що після того, як сторони перестали жити однією сім'єю відповідач перестав надавати матеріальну допомогу малолітньому сину ОСОБА_3. Вважає, що з ОСОБА_2 слід стягнути на її користь аліменти на утримання сина у розмірі 1/2 частини всіх видів його заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку, щомісячно, починаючи з 14.06.2018 року і до досягнення повноліття.

Відповідно до ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.

За змістом ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Згідно з вимогами ч.2 ст. 182 СК України, мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Статтею 183 СК України встановлено, що розмір аліментів визначається у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини.

При цьому підстави визначення розміру аліментів у частках до заробітку (доходу) або у твердій сумі визначаються з урахуванням як положень статті 182 СК України, так і положень статті 183, 184 СК України.

Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини.

Відповідно до ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення.

Як вбачається з матеріалів справи, а саме довідки про доходи Фермерського господарства Строгого О.Ф. від 26.12.2018 року №19, ОСОБА_2 працював на посаді механізатора. Заробітна плата за період січень 2018 року - червень 2018 року становила в загальному розмірі 22 338 грн., з них: податків 4355,94 грн. (а.с. 43).

Із довідки про доходи ФОП ОСОБА_8 від 26.12.2018 року № 1 вбачається, що ОСОБА_2 офіційно працевлаштований на посаді токаря, форма працевлаштування - основна. Заробітна плата за листопад 2018 року становила в загальному розмірі 3454,60 грн., з них: податків 673,65 грн. (а.с. 45).

Суд першої інстанції обґрунтовано виходив з того, що з відповідача на користь ОСОБА_1 підлягають стягненню аліменти на утримання сина ОСОБА_3 Проте, при визначенні розміру аліментів, судом не враховано положень ст. 182 СК України.

З урахуванням майнового стану сторін та інших обставин, визначених ст. 182 СК України, колегія суддів вважає, що необхідним і достатнім розміром аліментів для забезпечення гармонійного розвитку дитини є 1/4 частина всіх видів заробітку відповідача.

За таких обставин, рішення суду підлягає зміні шляхом зменшення розміру стягнення аліментів з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 на утримання сина ОСОБА_3 з 1/2 частини всіх видів його заробітку (доходу) до 1/4 частини, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку, щомісячно, починаючи з 14.06.2018 року і до досягнення повноліття.

Керуючись ст. ст. 367, 368, 369, 376, 381, 382, 383, 384, ЦПК України суд, -

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити частково.

Рішення Зміївського районного суду Харківської області, ухвалене 13 листопада 2018 року в частині стягнення розміру аліментів змінити, стягнувши з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання неповнолітнього ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 року народження, у розмірі ј частини всіх видів його заробітку (доход), але не менше 50 % прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, щомісячно, починаючи з 14 червня 2018 року і до досягнення дитиною повноліття.

Понесені ОСОБА_2 судові витрати у розмірі 264,30 грн. компенсувати за рахунок держави.

Постанова апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Головуючий - Н.П. Пилипчук

Судді - І.В. Бурлака

І.О. Бровченко