Справа № 202/5094/19
Пров. № 2-о/202/140/2019
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

17 жовтня 2019 року Індустріальний районний суд м. Дніпропетровська у складі:

головуючого судді: - Бєльченко Л.А.

при секретарі: - Розсоха І.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпрі цивільну справу за заявою ОСОБА_1 , заінтересована особа Департамент адміністративних послуг та дозвільних процедур Дніпровської міської ради про встановлення факту належності правовстановлюючого документа та факту, що має юридичне значення, -

В С Т А Н О В И В:

25.07.2019 року заявник звернулася до суду з зазначеною заявою, вказуючи, що їй на підставі договору купівлі-продажу від 12.03.1998 року, посвідченого приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу Гулою М.К., на праві власності належить квартира за адресою: АДРЕСА_1 . Звернувшись до державного реєстратора Департаменту адміністративних послуг та дозвільних процедур Дніпровської міської ради із заявою про реєстрацію права власності на вказану квартиру, їй було відмовлено у зв`язку з тим, що у вказаному договорі купівлі-продажу зазначене її по батькові як ОСОБА_2 , в той час як у її паспорті громадянина України її по батькові зазначено як ОСОБА_3 . Реєстраційне посвідчення та технічний паспорт на квартиру заповнені російською мовою, де ї по батькові зазначено « ОСОБА_4 ». Крім того, заявник зазначила, звернувшись до державного реєстратора, вона дізналася про те, що на підставі вказаного договору купівлі-продажу виникає право власності на квартиру АДРЕСА_2 . Натомість, згідно з даними словника адміністративно-територіального устрою України Державного реєстру речових прав на нерухоме майно у місті Дніпропетровську відсутній проспект Мира, а згідно з рішенням Дніпропетровської міської ради від 19.06.2013 року «Про затвердження переліків найменувань проїздів та об`єктів, розташованих на території міста Дніпропетровська» замість російської назви проспект АДРЕСА_3 затверджена назва проспект Миру.

У зв`язку з викладеним, заявник просила суд встановити факт належності їй договору купівлі-продажу квартири за адресою: АДРЕСА_1 , від 12.03.1998 року, посвідченого приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу Гулою М.К. за реєстровим № 400 та встановити той факт, що вказана у цьому договорі адреса: АДРЕСА_1 відповідає адресі: АДРЕСА_1 .

Заявник в судове засідання не з`явилася, її представник ОСОБА_5 надала на адресу суду заяву про розгляд заяви її та заявника участі. Заяву підтримала та просила задовольнити (а.с. 31).

Представник заінтересованої особи в судове засідання не з`явився, про розгляд справи повідомлений належним чином (а.с. 30).

Суд, дослідивши письмові докази по справі, вважає, що вимоги заявника підлягають частковому задоволенню з таких підстав.

Судом встановлено, що заявникові на підставі договору купівлі-продажу від 12.03.1998 року, посвідченого приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу Гулою М.К. за реєстровим № 400 на праві власності належить квартира за адресою: АДРЕСА_1 .

У зазначеному документі по батькові заявника зазначено як ОСОБА_2 , що відрізняється від її по батькові, зазначеного в паспорті громадянина України ОСОБА_3 (а.с. 7,11).

Проте аналіз документів, доданих до матеріалів справи, а саме: копії паспорту громадянина України ОСОБА_1 , серії НОМЕР_1 , виданого Індустріальним РВ ДМУ УМВС України в Дніпропетровській області 21.02.2001 року, відповідно до відмітки, в якому остання зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 ; копії реєстраційного номеру облікової картки платника податків ОСОБА_1 ; копії реєстраційного посвідчення на квартиру за адресою: АДРЕСА_1 , виданого на ім`я (російською) ОСОБА_1 ; копії технічного паспорту на квартиру за адресою: АДРЕСА_1 дає суду підстави зробити висновок про те, що договір купівлі-продажу квартири за адресою: АДРЕСА_1 , посвідчений приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу Гулою М.К. за реєстровим № 400, виданий ОСОБА_1 , належить заявникові (а.с. 7-9,10,12,14-18).

Для заявника ця обставина має юридичне значення, оскільки встановлення даного факту необхідно для реєстрації права власності на цю квартиру за нею в установленому законом порядку.

За змістом статті 315 ЦПК України у судовому засіданні можуть бути встановлені факти належності правовстановлюючих документів, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з ім`ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті.

Оскільки факт належності заявникові договору купівлі-продажу квартири за адресою: АДРЕСА_1 , від 12.03.1998 року, посвідченого приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу Гулою М.К. за реєстровим № 400, виданого на ім`я ОСОБА_1 , знайшов підтвердження в судовому засіданні, даний факт може бути встановлений судом.

Суд вважає, що вимоги заявника в частині встановлення того факту, що вказана у договорі купівлі-продажу квартири від 12.03.1998 року, посвідченого приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу Гулою М.К. за реєстровим № 400, адреса: АДРЕСА_1 від 12.03.1998 року відповідає адресі: АДРЕСА_1 задоволенню не підлягають з наступних підстав.

Як встановлено рішенням Дніпропетровської міської ради від 19.06.2013 року «Про затвердження переліків найменувань проїздів та об`єктів, розташованих на території міста Дніпропетровська» замість російської назви проспект Мира затверджена назва проспект Миру ( а.с.19,20).

Згідно з даними словника адміністративно-територіального устрою України Державного реєстру речових прав на нерухоме майно у місті Дніпропетровську відсутній проспект Мира.

З наведеного можна дійти висновку, що приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу Гулою М.К. при посвідченні договору купівлі-продажу від 13.12.1998 року допущена граматична помилка при відмінюванні назви проспекту Миру в родовому відмінку і помилково зазначено Мира.

У пункті 1 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» № 5 від 31.03.1995 року звернено увагу судів на те, що в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення факти, зокрема, якщо чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення.

З урахуванням встановленого, зважаючи на наявність рішення Дніпропетровської міської ради від 19.06.2013 року «Про затвердження переліків найменувань проїздів та об`єктів, розташованих на території міста Дніпропетровська», яким затверджена назва проспекту Миру замість назви проспект АДРЕСА_3 , а також у зв`язку з відсутністю за даними словника адміністративно-територіального устрою України Державного реєстру речових прав на нерухоме майно у місті Дніпропетровську проспекту АДРЕСА_3 , відсутні підстави для встановлення юридичного факту, що вказана у договорі купівлі-продажу від 13.12.1998 року, посвідченого приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу Гулою М.К. за реєстровим № 400 адреса: АДРЕСА_1 відповідає адресі: АДРЕСА_1 .

Суд відмовляє заявникові у задоволенні заяви у цій частині.

Керуючись ст.ст.4,5,10,259,263-265, 293, 294 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Заяву ОСОБА_1 задовольнити частково.

Встановити той факт, що правовстановлюючий документ договір купівлі-продажу квартири за адресою: АДРЕСА_1 від 12.03.1998 року, посвідчений приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу Гулою М.К. за реєстровим № 400, виданий на ім`я ОСОБА_1 належить ОСОБА_1 .

В іншій частині вимог ОСОБА_1 відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Рішення може бути оскаржене до апеляційного суду Дніпропетровської області шляхом подачі апеляційної скарги через суд першої інстанції протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Суддя Бєльченко Л.А.