_________________________________________________________________________________________________________________________
Провадження № 6/947/480/19
УХВАЛА

17.10.2019

Київський районний суд м. Одеси

У складі судді Калашнікової О.І.

При секретарі Шеховцевій О.В.

За участю представників сторін - адвокатів Рашкевич С.О. і Дімова Н.С.

Розглянув у відкритому судовому засіданні заяву ОСОБА_1 про відстрочення виконання постанови Одеського апеляційного суду, ухваленої 27 серпня 2019 року по справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення аліментів ,

ВСТАНОВИВ:

Постановою Одеського апеляційного суду від 27 серпня 2019 року змінив рішення Київського райсуду м.Одеси, ухвалене 17 грудня 2018 року по справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини. Постановю апеляційного суду з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 на утримання малолітнього сина ОСОБА_3 , 2012 року народження стягнуті аліменти в твердій грошовій сумі в розмірі 7000 грн. на місяць, починаючи з 11.10.2018 року і до досягнення дитиною повноліття.

11.09.2019 року до Київського райсуду м.Одеси від представника ОСОБА_1 надійшла заява про відстрочення виконання постанови апеляційного суду Одеської області на один рік. Заявник посилається на скрутне матеріальне становище: з червня 2018 року ОСОБА_1 не працює за фахом (заявник раніше працював матросом на суднах іноземних компаній), станом на день вирішення даної справи ОСОБА_1 працює на посаді менеджера в ТОВ «Європейська торгово-виробнича група», його заробітна плата на місяць складає 4300 грн, що значно менше за визначений розмір аліментів. Інших доходів, окрім заробітної плати, ОСОБА_1 не має.

Представник стягувача Вергун Ю ОСОБА_4 з вимогами заявника не погодився і стверджував, що правові підстави для задоволення заяви про відстрочення виконання рішення суду у даному випадку відсутні. Представник ОСОБА_2 доводив, що судовими інстанціями при вирішенні спору про стягнення аліментів на утримання дитини досліджувались усі ті докази, що надані представником боржника і до заяви, в тому числі і довідка про заробітку плату з ТОВ «Європейська торгово-виробнича група».

Суд вислухав представників сторін, вивчив надані сторонами докази, оцінив наведені доводи і дійшов висновку, що заява ОСОБА_1 про відстрочення виконання рішення суду не підлягає задоволенню з таких підстав: Згідно з ч. 1 ст.18 ЦПК України судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами. Виконання судових рішень - заключний етап у процесі реалізації захисту цивільних прав.

Суд, який розглянув справу як суд першої інстанції, за заявою сторони може відстрочити або розстрочити виконання рішення (ч.1 ст.435 ЦПК України.)

Частина 3 ст.435 ЦПК визначає, що підставою для встановлення або зміни способу або порядку виконання, відстрочення або розстрочення виконання судового рішення є обставини, що істотно ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим.

Наведена норма не містить конкретного переліку обставин для відстрочення та/або розстрочення виконання судового акта, а лише встановлює критерії для їх визначення, надаючи суду в кожному конкретному випадку вирішувати питання про їх наявність з урахуванням усіх обставин справи. Як зазначає ВС в постанові від 27.06.2018 року по справі за №813/8842/13-а «підставою для застосування правил цієї норми є виняткові обставини, що перешкоджають належному виконанню судового рішення в справі, ускладнюють його виконання або роблять неможливим. Вирішуючи питання про відстрочку чи розстрочку виконання рішення, суд повинен враховувати майнові інтереси сторін, їх фінансовий стан, ступінь вини кожної сторони у виникненні спору та інші обставини»

Заявник, вимагаючи відстрочення виконання рішення, посилається на обставину, що ускладнює виконання судового рішення у даній справі - тяжке матеріальне становище боржника.

Вирішуючи питання про відстрочення чи розстрочення виконання судового рішення, суд також враховує: 1) ступінь вини відповідача у виникненні спору; 2) стосовно фізичної особи - тяжке захворювання її самої або членів її сім`ї, її матеріальний стан; 3) стихійне лихо, інші надзвичайні події тощо (ч.4 ст.435 ЦПК).

Європейський суд з прав людини у своїй практиці звертає увагу, що несвоєчасне виконання рішення суду може бути мотивоване наявністю певних обставин, відстрочка виконання рішення суду не повинна шкодити сутності права, гарантованого ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основних свобод, згідно якої "кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи у продовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру..", а у системному розумінні даної норми та національного закону, суд не повинен перешкоджати ефективному поновленню у правах шляхом виконання судового рішення, тобто довготривале невиконання рішення суду може набути форми порушення права на справедливий судовий розгляд, що не може бути виправдано за конкретних обставин справи. До того ж, довготривале невиконання рішення суду порушує право на повагу до власності та на вільне володіння власністю у зв`язку з тим, що рішення набуває ознак довготривалого невиконання. Межі виправданої затримки виконання рішення суду залежать, зокрема, від складності виконавчого провадження, суми та характеру, що визначено судом. Обставини, які зумовлюють надання відстрочення виконання рішення суду повинні бути об`єктивними, непереборними, іншими словами - виключними обставинами, що ускладнюють вчасне виконання судового рішення. Отже, питання щодо надання розстрочки (відстрочки) виконання рішення суду повинно вирішуватися судами із дотриманням балансу інтересів сторін, які приймають участь у справі.

Суд зазначає, що відповідно до ч. 5 ст. 331 ГПК України, розстрочення та відстрочення виконання судового рішення не може перевищувати одного року з дня ухвалення такого рішення, ухвали, постанови.

Суд враховує фінансове становище та соціально значимий статус обох сторін, однак вважає, що судовими інстанціями при вирішенні спору про стягнення аліментів досліджувались усі докази, на які посилається заявник, рішення суду про стягнення аліментів виносилось, коли ОСОБА_1 не працював за фахом, а мав дохід від іншої роботи. Суд звертає увагу, що боржник вправі вирішити питання щодо зміни розміру аліментів шляхом звернення до суду з відповідним позовом.

За таких обставин заяву ОСОБА_1 про відстрочення виконання постанови апеляційного суду про стягнення аліментів на утримання дитини суд залишає без задоволення.

Керуючись ст.435 ЦПК України, - суд

УХВАЛИВ:

Заяву ОСОБА_1 про відстрочення виконання постанови Одеського апеляційного суду, ухваленої 27 серпня 2019 року по справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення аліментів на утримання дитини залишити без задоволення.

Ухвала може бути оскаржене до Одеського апеляційного суду через Київський райсуд м.Одеси протягом 15 днів з дня його проголошення.

Дата складання повного тексту судової ухвали 17.10.2019 року.

Суддя Калашнікова О. І.