ЖОВТНЕВИЙ РАЙОННИЙ СУД
Миколаївської області
Справа №477/2288/18
Провадження №2/477/204/19
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25 лютого 2019 року Жовтневий районний суд Миколаївської області в складі:

головуючого судді Козаченка Р.В.,

із секретарем судового засідання Бітюковою С.В.,

розглянувши в м. Миколаєві у відкритому підготовчому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Шевченківської сільської ради Вітовського району Миколаївської області про визнання права власності на будинок та земельну ділянку в порядку спадкування,

В С Т А Н О В И В:

Позивачка звернулася до суду із зазначеним позовом, в якому просила визнати за нею в порядку спадкування за законом після смерті матері ОСОБА_2, померлої 19 липня 2012 року, право власності на житловий будинок з господарськими та побутовими спорудами та на земельну ділянку, площею 0,23 га, виділену для його будівництва та обслуговування, розташовані по вул. Першотравнева, 102, в с. Котляреве Вітовського району Миколаївської області.

В обґрунтування своїх вимог вказувала, що після смерті матері залишилося в спадок зазначене нерухоме майно, яке вона не взмозі оформити в нотаріальному порядку через відсутність неналежним чином оформлених правовстановлюючих документів на спадкову нерухомість: будинок не був належним чином зареєстрований за власником, а земельну ділянку вона успадкувала після смерті чоловіка, але не оформила її на себе.

Посилаючись на те, що вона є спадкоємицею першої черги після смерті матері і прийняла спадщину, оскільки вчасно подала заяву нотаріусу про прийняття спадщини, але через зазначені обставини не може оформити її в нотаріальному порядку, хоча наданими документами (державним актом, довідками сільської ради та ін.) підтверджується належність будинку матері і прийняття нею спадщини у виді земельної ділянки після смерті чоловіка, тому просила позов задовольнити.

В судове засідання сторони не зявилися, про його час та місце були повідомлені належним чином, від них надійшли заяви з проханням розглянути справу за їх відсутності. Позивачка також в своїй заяві просила позов задовольнити, а представник відповідача в своїй заяві позов визнала.

Суд, вважаючи за можливе здійснити розгляд справи за відсутності сторін, дослідивши матеріали справи, в межах заявлених позовних вимог та на підставі наданих доказів, дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню виходячи з наступного.

25 січня 1999 року в с. Котляреве Жовтневого (тепер Вітовського) району Миколаївської області помер ОСОБА_3 і після його смерті відкрилася спадщина, в тому числі на нерухоме майно у виді земельної ділянки, площею 0,23 га, виділеної для будівництва та обслуговування індивідуального житлового будинку, розташовану в цьому ж селі по вул. Першотравнева, 102. Ділянка йому належала відповідно до державного акту серії МК № 00624, виданого 18 березня 1996 року Котляревською сільською радою Жовтневого (тепер Вітовського) району Миколаївської області).

Часом відкриття спадщини є день її смерті.

У разі відкриття спадщини до 1 січня 2004 року застосовується чинне на той час законодавство, зокрема відповідні норми ЦК України 1963 року.

Відповідно до ст. 549 цього Кодексу визнається, що спадкоємець прийняв спадщину: 1) якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; 2) якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини.

Прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини (ч. 2 ст. 548 ЦК України 1963 року).

Відповідно до ст. 524 цього Кодексу спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом. Спадкоємство за законом має місце, коли і оскільки воно не змінено заповітом. Якщо немає спадкоємців ні за законом, ні за заповітом, або жоден з спадкоємців не прийняв спадщини, або всі спадкоємці позбавлені заповідачем спадщини, майно померлого за правом спадкоємства переходить до держави.

Згідно зі ст. 525 та ст. 526 ЦК України 1963 року часом відкриття спадщини визнається день смерті спадкодавця, а при оголошенні його померлим день, зазначений в статті 21 цього Кодексу; місцем відкриття спадщини визнається останнє постійне місце проживання спадкодавця (стаття 17 цього Кодексу), а якщо воно невідоме, місце знаходження майна або його основної частини.

Статтями 529 та 530 того ж Кодексу передбачено хто із осіб відноситься до першої та другої черги спадкоємців за законом, в тому числі до спадкоємців першої черги відносяться дружина та діти померлого.

Спадщину після смерті ОСОБА_3 прийняла його дружина ОСОБА_2, яка проживала з ним на час смерті та вступила в управління його майном, що підтверджується довідкою Шевченківської сільської ради Вітовського району Миколаївської області від 20 вересня 2018 року.

В той же час, отриману спадщину вона на себе не переоформила і померла 19 липня 2012 року.

На час її смерті вже діяли норми ЦК України 2003 року.

Положення ч.ч.1-4 ст. 1268, ч.1 ст. 1269, ч. 1 ст. 1270 ЦК України вказують на те, що спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину шляхом подання відповідної заяви до нотаріальної контори за місцем її відкриття або шляхом проживання разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини.

Відповідно до ст. 1273 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом може відмовитися від прийняття спадщини протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу. Заява про відмову від прийняття спадщини подається до нотаріальної контори за місцем відкриття спадщини.

Спадщину після її смерті прийняла дочка ОСОБА_1, яка вчасно в передбачений законом шестимісячний строк подала до приватного нотаріуса Жовтневого районного нотаріального округу Миколаївської області ОСОБА_4 заяву про прийняття спадщини.

Відповідно до ст. 1261 ЦК України вона відноситься до спадкоємців першої черги.

Інша спадкоємиця першої черги дочка померлої ОСОБА_5 подала тому ж нотаріусу заяву про відмову від спадщини.

Таким чином єдиною спадкоємицею першої черги після смерті є позивачка.

Після смерті ОСОБА_2 відкрилася спадщина, до складу якої також входять будинок, розташований за адресою: Миколаївська область, Жовтневий району, с. Котляреве, вул. Першотравнева, 102, та земельна ділянка, площею 0,23 га, виділена для будівництва та обслуговування будинку, розташована за тією ж адресою.

Позивачка, звернувшись в подальшому до нотаріуса, отримала від нього письмове роз'яснення від 02 вересня 2013 року про неможливість оформлення спадщини після смерті матері, оскільки не представила належним чином оформлених правовстановлюючих документів на спадкову нерухомість.

За пунктами 4.15, 4.18, 4.20 глави 10 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства Юстиції України № 296/5 від 22 лютого 2012 року передбачено, що за відсутністю у спадкоємця необхідних для видачі свідоцтва про право на спадок правовстановлюючих документів, нотаріус роз'яснює йому вирішення зазначеного питання в судовому порядку. Що і стало підставою для звернення позивача до суду із даним позовом.

Слід відмітити, що згідно з Постановою Верховної ради України № 1377-VIII від 19 травня 2016 року Про перейменування окремих населених пунктів та районів Жовтневий район Миколаївської області перейменовано на Вітовський.

Також, 18 грудня 2016 року шляхом добровільного об'єднання територіальних громад, Котляревська сільська рада (с. Котляреве, с. Новоруське, с. Шевченко) увійшла до складу Шевченківської сільської ради Жовтневого (Вітовського) району Миколаївської області (Постанова ЦВК № 437 від 07 жовтня 2016 року).

Відносно будинку суд встановив наступне.

В 1967 році Котляревською сільською радою Жовтневого району Миколаївської області, на підставі наказу директора радгоспу Южний № 254 від 10 жовтня 1967 року, ОСОБА_2 було видано свідоцтво на забудову садиби. В цьому свідоцтві зазначено, що забудова ділянки дозволена на підставі рішення виконкому цієї сільської ради № 15 від 29 вересня 1967 року.

В подальшому, ОСОБА_2, побудувавши будинок, не отримала свідоцтво про право власності на нього та не зареєстрував його у відповідному державному органі.

Так, відповідно до технічного паспорту, складеного комунальним підприємством Миколаївське міжміське бюро технічної інвентаризації, житловий будинок, розташований по вул. Першотравневій, 102 в с. Котляреве має житлову площу 41,5 кв.м., загальну площу 90,8 кв.м.

Відповідно до записів у погосподарській книзі сільської ради житловий будинок по вул. Першотравневій, 102 в с. Котляреве Жовтневого (Вітовського) району Миколаївської області існує та рахувався на праві приватної власності за ОСОБА_2, в тому числі і на час її смерті.

До 2004 року виникнення права власності на житлові будинки, споруди не залежало від державної реєстрації цього права.

До компетенції виконкомів місцевих Рад відносилося питання узаконення житлових будинків та внесення записів про право власності на будинки за громадянами у погосподарські книги місцевих Рад.

Погосподарські книги є особливою формою статистичного обліку, що здійснюється в Україні (УРСР) із 1979 року.

На виконання постанови Ради Міністрів УРСР від 1 березня 1985 року № 105 Про порядок обліку житлового фонду в Українській РСР у 1985-1988 роках сільськими, селищними, районними радами народних депутатів ухвалювалися рішення щодо оформлення права власності та реєстрації будинків у бюро технічної інвентаризації за даними по господарських книг сільських, селищних Рад із додатком списків громадян, яким ці будинки належали.

До вказаних правовідносин також підлягала застосуванню Інструкція про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР від 31 січня 1966 року, Вказівки по веденню погосподарського обліку в сільських Радах народних депутатів, затвердженими Центральним статистичним управлінням СРСР 12 травня 1985 року № 5-24-26.

Такими чином, записи у погосподарських книгах визнавалися у якості актів органів влади (публічної), що підтверджують право приватної власності.

За такого, наявності достовірних даних свідчать про те, що ОСОБА_2 за свого життя мала всі законні підстави для отримання свідоцтва про право власності на будинок, але цього не здійснила.

Однак це не скасовує належність їй будинку.

Відповідно до статті 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обовязки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Положення ч. 1 ст. 15 та ст. 392 ЦК України вказують, що власник майна може предявити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Виходячи з тих же положень закону та положень ст. 548 ЦК України 1963 року земельна ділянка, яка була успадкована за життя померлою ОСОБА_2 після смерті чоловіка, належала їй на праві власності, хоча і не була оформлена нею за життя.

Дослідженими під час розгляду справи доказами підтверджено, що будинок з господарськими спорудами та земельна ділянка за життя належали ОСОБА_2 і входить до складу спадщини після її смерті, тому в порядку спадкування вони повинні відійти спадкоємцям, тобто позивачці в справі як спадкоємиці першої черги за законом.

Враховуючи, що іншим способом, окрім судового порядку, вона не може захистити своє спадкове майнове право, тому відповідно до ст. 16 ЦК України воно підлягає захисту шляхом визнання за нею права власності на нерухомість в порядку спадкування за законом.

Враховуючи викладене, керуючись ст. ст. 258, 259, 263-265 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В :

Позов ОСОБА_1 - задовольнити повністю.

Визнати за ОСОБА_1 в порядку спадкування за законом після смерті матері ОСОБА_2, померлої 19 липня 2012 року, право власності на житловий будинок, розташований за адресою: Миколаївська область, Вітовський (раніше Жовтневий) району, с. Котляреве, вул. Першотравнева, 102, та на земельну ділянку, площею 0,23 га, розташовану за цією ж адресою, виділену для будівництва та обслуговування житлового будинку, яку вона успадкувала після смерті чоловіка ОСОБА_3, померлого 25 січня 1999 року, а його належала на праві приватної власності відповідно до державного акту серії МК № 00624, виданого 18 березня 1996 року Котляревською сільською радою Жовтневого (тепер Вітовського) району Миколаївської області).

Рішення може бути оскаржене до Миколаївського апеляційного суду через Жовтневий районний суд Миколаївської області шляхом подачі апеляційної скарги протягом 30 днів з дня складання повного тексту рішення.

В судовому засіданні було проголошено вступну та резолютивну частини рішення, його повний текст складено 15 березня 2019 року.

Суддя Р.В. Козаченко