Постанова

Іменем України

16 жовтня 2019 року

м. Київ

справа № 580/1308/16-ц

провадження № 61-33773св18

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду: Усика Г. І. (суддя-доповідач), Гулейкова І. Ю., Ступак О. В.,

учасники справи:

позивач - ОСОБА_1 ,

відповідач - Товариство з обмеженою відповідальністю «Будьмо разом»,

розглянув у попередньому судовому засіданні у порядку письмового провадження касаційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Лебединського районного суду Сумської області від 03 лютого 2017 року у складі судді Стеценка В. А. та ухвалу Апеляційного суду Сумської області від 20 квітня 2017 року у складі колегії суддів: Ткачук С. С., Кононенко О. Ю., Семеній Л. І.,

ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст позовних вимог

У вересні 2016 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Будьмо разом» (далі - ТОВ «Будьмо разом») про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити дії.

На обгрунтування позовних вимог зазначав, що ІНФОРМАЦІЯ_1 ТОВ «Будьмо разом» опублікувало у газеті «Будьмо разом» НОМЕР_1 статтю «ІНФОРМАЦІЯ_2», про яку він дізнався від сторонніх осіб. З метою з`ясування обставин достовірності викладеної у статті інформації, він 07 червня 2016 року звернувся до відповідача із заявою №181, у якій поставив редактору газети

12 основних та 5 додаткових запитань щодо достовірності та повноти інформації, викладеної у зазначеній статті.

09 червня 2016 року відповідач надіслав на його звернення неповну та неаргументовану інформацію, внаслідок чого, на його думку порушив положення статті 34 Конституції України, статті 302 ЦК України і Закону України «Про звернення громадян», та його основні немайнові права.

Посилаючись на наведене, просив визнати протиправними дії інформаційно-рекламного тижневика «Будьмо разом» щодо ненадання повної інформації на його звернення, та такими, що порушили право на інформацію та на розгляд його звернення, а також зобов`язати відповідача повторно розглянути його заяву

від 07 червня 2016 року №181 та надати інформацію відповідно до Закону України «Про звернення громадян».

Короткий зміст рішень судів першої та апеляційної інстанцій

Рішенням Лебединського районного суду Сумської області від 03 лютого

2017 року у задоволенні позову ОСОБА_1 відмовлено.

Рішення суду першої інстанції мотивовано тим, що ОСОБА_1 не довів належними та допустимими доказами факт порушення публікацією статті «ІНФОРМАЦІЯ_2» його немайнових прав, зокрема, що зазначене завдало шкоду його соціально-економічним, політичним та особистим правам і законним інтересам, чи завадило їх реалізації. Зміст частини поставлених позивачем питань у заяві від 07 червня 2016 року, адресованої редакції газети «Будьмо разом» стосується обставин соціально-побутового та громадського життя мешканців с. Будилка, якою не володіє редакція газети, інша частина питань, поставлених ОСОБА_1 , стосувалася роз`яснень висловів, застосованих журналістом при написанні статті, та інформації щодо персональних даних фізичних осіб - працівників редакції, яка є конфіденційною, згоди на розголошення якої вони не надавали. З огляду на наведене, суд вважав відсутніми підстави для задоволення позовних вимог ОСОБА_1 .

Ухвалою Апеляційного суду Сумської області від 20 квітня 2017 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 відхилено, рішення Лебединського районного суду Сумської області від 03 лютого 2017 року залишено без змін.

Ухвала суду апеляційної інстанції мотивована тим, що суд першої інстанції правильно встановив фактичні обставини справи та застосував норми матеріального права, рішення суду є законним та обгрунтованим, а тому відсутні підстави для задоволення апеляційної скарги.

Короткий зміст вимог та доводів касаційної скарги

У вересні 2017 року до суду касаційної інстанції надійшла касаційна скарга ОСОБА_1 , у якій заявник просив скасувати рішення Лебединського районного суду Сумської області від 03 лютого 2017 року та ухвалу Апеляційного суду Сумської області від 20 квітня 2017 року, ухвалити у справі нове судове рішення про задоволення його позову у повному обсязі, посилаючись на порушення судами попередніх інстанцій норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права.

Касаційна скарга мотивована посиланням на те, що ухвалюючи оскаржувані судові рішення, суди не застосували положення Закону України «Про друковані засоби масової інформації (пресу) в Україні». Суди безпідставно зазначили, що він 25 травня 2016 року звертався до відповідача з усним зверненням та отримав відповідь на поставлені ним питання, оскільки в цей день він перебував у місті Суми, а його усне звернення до редактора газети « Будьмо разом» відбулося

31 травня 2016 року, на яке відповідач не надав письмової відповіді, що спонукало його повторно звернутися до відповідача із заявою від 07 червня 2016 року. Суди не прийняли до уваги той факт, що сільський голова офіційно його повідомив, що інтерв`ю він не давав та на шпальти газети не фотографувався, і залишили поза увагою його доводи про те, що інформація, опублікована в статті «ІНФОРМАЦІЯ_2», безпосередньо стосується його та громади с. Будилка, оскільки вона є неправдивою та спотворює реальний стан діяльності сільського голови щодо дотримання чистоти та порядку на вулицях населеного пункту, в якому він проживає, тобто стосується його соціально-економічних, а також особистих прав та інтересів. Суди також проігнорували, що відповідач двічі надавав відповідь на його заяву № 181, зокрема, листом від 09 червня 2016 року № 59 він надав неповну та неаргументовану відповідь, та повторно під час розгляду зазначеної справи вручив йому лист від 23 грудня 2016 року з більш детальною, але неповною інформацією, чим фактично визнав, що попередня відповідь редакції газети не відповідала вимогам чинного законодавства.

Вказував на те, що реалізацію його соціально-економічних, політичних та особистих прав і законних інтересів забезпечує стаття 34 Конституції України, відповідно до якої кожному гарантується право на свободу думки і слова, на вільне вираження своїх поглядів і переконань, а тому, звертаючись із заявою про надання інформації, він не зобов`язаний обгрунтовувати причину свого звернення, тоді як відповідач відповідно до вимог статей 15, 19 Закону України «Про звернення громадян», зобов`язаний надавати повну та аргументовану відповідь, або відмовити у наданні такої, з роз`ясненням порядку оскарження прийнятого рішення.

Вважав, що суди попередніх інстанцій у порушення вимог статей 212-215 ЦПК України 2004 року, постанови Пленуму Верховного Суду України від 18 грудня 2009 року № 14 «Про судове рішення у цивільній справі», статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод дійшли необгрунтованих висновків про недоведеність ним позовних вимог, що не відповідає обставинам справи, порушує його соціально-економічні та особисті права і законні інтереси.

Відзив (заперечення) на касаційну скаргу подано не було.

Рух справи в суді касаційної інстанції

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 18 вересня 2017 року відкрито касаційне провадження та витребувано справу з місцевого суду.

Згідно статті 388 ЦПК України, який набрав чинності з 15 грудня 2017 року, судом касаційної інстанції є Верховний Суд.

04 червня 2018 року справа передана до Верховного Суду.

Відповідно до підпункту 4 пункту 1 розділу XIII «Перехідні положення»

ЦПК України у редакції Закону України від 03 жовтня 2017 року № 2147-VIII «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» касаційні скарги (подання) на судові рішення у цивільних справах, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, передаються до Касаційного цивільного суду та розглядаються спочатку за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

У частині третій статті 3 ЦПК України визначено, що провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Згідно з частиною третьою статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до вимог частини першої статті 400 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Установлені судами фактичні обставини справи

Судами попередніх інстанцій встановлено, що згідно статуту, затвердженого зборами учасників Товариства протоколом № 1 від 06 квітня 2015 року ТОВ «Будьмо разом» є юридичною особою, створене відповідно до Установчого договору про створення та діяльність ТОВ «Будьмо разом» шляхом об`єднання майнових і грошових внесків і участі у підприємницькій діяльності учасників з метою отримання прибутку. ТОВ «Будьмо разом» має право здійснювати, зокрема, рекламно-інформаційну, видавничу та друкарську діяльність, включаючи видавництво і збут друкарської продукції, заснування ЗМІ; поліграфічну промисловість, надання поліграфічних послуг (пункти 1.2, 1.3, 2.2.1).

ІНФОРМАЦІЯ_1 ТОВ «Будьмо разом» опублікувало в газеті «Будьмо разом» НОМЕР_1 статтю «ІНФОРМАЦІЯ_2» про діяльність сільського голови с. Будилка, Лебединського району, Сумської області ОСОБА_3

07 червня 2016 року ОСОБА_1 звернувся до редактора газети « Будьмо разом» із заявою № 181, у якій просив надати відповідь на 12 запитань щодо статті «ІНФОРМАЦІЯ_2», яка була опублікована в газеті «Будьмо разом» ІНФОРМАЦІЯ_1, зокрема:

1.Редакція завжди освітлює читачам на сторінках газети випадково почуті чутки, чи це ексклюзивний випадок.

1.1 Можливо в даному випадку було офіційне інтерв`ю з сільським головою, від якого останній відхрещується та каже, що газета сама видумала текст і невідомо де самостійно здобула фото.

2. Якщо сільський голова все ж таки давав інтерв`ю для зазначеної статті, прошу назвати дату і місце його проведення, а також повідомити звідки взялося фото.

3. Що хотів сказати редактор фразою «порядок в селі», тобто як розуміти цей вислів у стилі «але взагале».

4. Чи перевіряла редакція «БР» інформацію про чистоту на вулицях, якщо так, розкажіть яким чином залишились непоміченими та не відображені в статті сміттєзвалища в районі озер (біля зерноскладу) на Центральній вулиці в

с. Будилка та в інших містах села, що підтверджують наявні фото та відеоматеріали відзняті саме перед виходом публікації. Чи може редакція підтвердити написані в статті слова про чистоту на вулицях села.

5. Прошу повідомити навіщо редакція поставила в «заслуги сільського голови амбулаторію з нібито «найновішим» дров`яним котлом», адже амбулаторію обслуговує центральна районна лікарня і по документах купила котел та вставила вікна саме лікарня, про що свідчать відповідні документи.

6. Яким чином Будильські депутати - однодумці ОСОБА_3 підтримують і розвивають життя громади на належному рівні.

6.1 Чим це життя «на належному рівні» відрізняється від життя інших громад Лебединського району.

7. Чому автор не висвітлив у статті всіх письменників - не написав, що (зі слів самого ОСОБА_3 ) батько сільського голови також частенько писав звернення в різноманітні інстанції, а тому дотримуючись алегорії відбитої в статті автором, сільського голову також можна вважати потомком письменника.

8. Прошу офіційно повідомити чи особисто Ви знаєте ОСОБА_5 , який нібито має добрі вуха (слух) та написав зазначену статтю.

8.1 Чому ніхто з працівників редакції «БР» не знає ОСОБА_5 .

8.2 Якщо Ви стверджуєте, що ОСОБА_5 є позаштатним кореспондентом чи отримував він за цю статтю грошову винагороду.

9. Прошу назвати прізвища та імена всіх кореспондентів редакції «БР» в тому числі позаштатних.

10. При усному моєму зверненні Ви повідомили мені, що погоджували написання статті з головою Лебединської районної ради ОСОБА_7 , прошу це підтвердити або скасувати цей факт.

11. Як Ви могли написати нісенітницю про те, що «Вишукуючи в різних законах слабенькі пунктики» можна звернутись до когось із зверненнями чи до суду, адже закони творять депутати Верховної Ради України, а не сільські голови з незнаючими законів депутатами.

Те, що ОСОБА_3 називає «слабенькими пунктики в різних законах» самі закони, принаймні ст. 60 ЗУ «Про запобігання корупції» визнає як корупцію.

11.1 Чому ж Ви не поінтересувались результатами судів, про які говорить сільський голова та про які Ви пишете, адже суди визнають дії сільського голови протиправними.

11.2 Чому ви не проінформували громадян про те, що в другому півріччі 2015 року Уповноважений Верховної ради з прав людини двічі вчив сільського голову правильно писати та виконувати закони.

12.Чому ви не знайшли того серйозного чоловіка та не вислухали його доводи, як поступають порядні редактори, а однобоко прославляєте сільського голову, зробили його при житті святим і водночас нещасним від чоловіка, який безпідставно тиранить його святі дії своїми зверненнями та позовами.

На зазначене звернення, головний редактор газети «Будьмо разом» ОСОБА_8 09 червня 2016 року надав відповідь ОСОБА_1 , в якій зазначив про те, що стаття «ІНФОРМАЦІЯ_2» (від ІНФОРМАЦІЯ_1 НОМЕР_1) була опублікована з дотриманням вимог Законів України «Про інформацію» та «Про друковані засоби масової інформації (пресу) в Україні».

23 грудня 2016 року головний редактор інформаційно-рекламного тижневика «Будьмо разом» ОСОБА_8 повторно розглянув звернення ОСОБА_1 від 07 червня 2016 року № 181, надавши відповідь на частину поставлених ним питань, та повідомивши про неможливість надання інформації щодо персональних даних працівників редакції, за відсутності їх згоди.

Позиція Верховного Суду та нормативно-правове обгрунтування

За змістом частин першої та другої статті 34 Конституції України кожному гарантується право на свободу думки і слова, на вільне вираження своїх поглядів і переконань. Кожен має право вільно збирати, зберігати, використовувати і поширювати інформацію усно, письмово або в інший спосіб - на свій вибір.

Статтею 1 Закону України «Про інформацію» передбачено, що інформація - це будь-які відомості та/або дані, які можуть бути збережені на матеріальних носіях або відображені в електронному вигляді.

Згідно статті 5 Закону України «Про інформацію» кожен має право на інформацію, що передбачає можливість вільного одержання, використання, поширення, зберігання та захисту інформації, необхідної для реалізації своїх прав, свобод і законних інтересів. Реалізація права на інформацію не повинна порушувати громадські, політичні, економічні, соціальні, духовні, екологічні та інші права, свободи і законні інтереси інших громадян, права та інтереси юридичних осіб.

Відповідно до статті 1 Закону України «Про звернення громадян» громадяни України мають право звернутися до органів державної влади, місцевого самоврядування, об`єднань громадян, підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, засобів масової інформації, посадових осіб відповідно до їх функціональних обов`язків із зауваженнями, скаргами та пропозиціями, що стосуються їх статутної діяльності, заявою або клопотанням щодо реалізації своїх соціально-економічних, політичних та особистих прав і законних інтересів та скаргою про їх порушення.

Статтею 3 Закону України «Про звернення громадян» визначено, що заявою є звернення громадянина із проханням про сприяння реалізації закріплених Конституцією та чинним законодавством їх прав та інтересів або повідомлення про порушення чинного законодавства чи недоліки в діяльності підприємств, установ, організації, незалежно від форм власності, народних депутатів України, депутатів місцевих рад, посадових осіб, а також висловлення думки щодо поліпшення їх діяльності.

Відповідно до пунктів 1, 9, 11 частини другої статті 26 Закону України «Про друковані засоби масової інформації (пресу) в Україні» журналіст має право: на вільне одержання, використання, поширення (публікацію) та зберігання інформації; поширювати підготовлені ним повідомлення і матеріали за власним підписом під умовним ім`ям (псевдонімом) або без підпису (анонімно); на збереження таємниці авторства та джерел інформації, за винятком випадків, коли ці таємниці обнародуються на вимогу суду.

Статтею 42 Закону України «Про друковані засоби масової інформації (пресу) в Україні» визначено, що редакція, журналіст не несуть відповідальності за публікацію відомостей, які не відповідають дійсності, якщо є дослівним відтворенням публічних матеріалів виступів або повідомлень фізичних осіб.

Із заяви, адресованої позивачем до редакції газети «Будьмо разом» від 07 червня 2016 року убачається, що підставою його звернення було викладення інформації про Будильського сільського голову не на дійсних та перевірених фактах, а на чутках. ОСОБА_1 стверджував, що публікацією статті «ІНФОРМАЦІЯ_2» (від ІНФОРМАЦІЯ_1 НОМЕР_1) порушені його основні немайнові права, оскільки в статті, на його думку, недостовірно зазначені заслуги сільського голови

с. Будилка в питанні благоустрою села, натомість кореспондентом не відображені наявні в селі сміттєзвалища та інші недоліки в діяльності сільського голови ОСОБА_3 , які були предметом розгляду в судах та Уповноваженим Верховної Ради з прав людини.

Судами встановлено, що опублікована у газеті від ІНФОРМАЦІЯ_1

НОМЕР_1 стаття «ІНФОРМАЦІЯ_2» підготовлена на підставі інформації, здобутої позаштатним журналістом ОСОБА_5 із інтерв`ю з публічною особою - сільським головою ОСОБА_3 , за його згодою, містить фактичні твердження та оціночні судження інтерв`юваного.

Частиною третьою статті 10 ЦПК України 2004 року передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Відмовляючи у задоволенні позову ОСОБА_1 , суд першої інстанції з висновком якого погодився апеляційний суд, обгрунтовано виходив із того, що позивач не надав належних та допустимих доказів, що публікацією статті «ІНФОРМАЦІЯ_2», чи наданою на звернення позивача від 07 червня 2016 року відповіддю головного редактора газети «Будьмо разом» були порушені його немайнові права, що завдало шкоду його соціально-економічним, особистим правам та законним інтересам. Зміст частини поставлених ОСОБА_1 питань у заяві

від 07 червня 2016 року стосувалися обставин соціально-побутового та громадського життя мешканців с. Будилка, якою редакція газети не володіє, інша частина питань стосувалася роз`яснень висловів, обставин, які не стосувалися безпосередньо особи позивача, а стосувалися інформації щодо персональних даних фізичних осіб - працівників редакції, яка є конфіденційною.

Доводи касаційної скарги висновків судів першої та апеляційної інстанцій не спростовують, містять посилання на обставини, що були предметом перевірки судів попередніх інстанцій, яким була надана належна правова оцінка. У силу повноважень, визначених статтею 400 ЦПК України, суд касаційної інстанції не вправі встановлювати нові обставини та здійснювати переоцінку доказів.

Висновки за результатами розгляду касаційної скарги

Відповідно до частини третьої статті 401 ЦПК України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.

Узагальнюючи наведене, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду дійшов висновку, що судами попередніх інстанцій правильно визначено характер правовідносин, застосовано закон, що їх регулює, повно і всебічно досліджено матеріали справи та надано належну правову оцінку доводам сторін і зібраним у справі доказам, а тому відсутні підстави для задоволення касаційної скарги.

Керуючись статтями 400, 401, 409, 415, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Лебединського районного суду Сумської області від 03 лютого 2017 року та ухвалу Апеляційного суду Сумської області від 20 квітня 2017 року залишити без змін.

Постанова є остаточною і оскарженню не підлягає.

Судді: Г. І. Усик

І. Ю. Гулейков

О. В. Ступак