УХВАЛА

Іменем України

14 березня 2019 року

м. Київ

справа № 379/440/18

провадження № 61-275ск19

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду: КоротунаВ. М. (суддя-доповідач), Курило В. П.,

Червинської М. Є.,

розглянув касаційну скаргу публічного акціонерного товариства «Універсал Банк» на постанову Київського апеляційного суду від 21 листопада 2018 року в справі за позовом ОСОБА_4 до публічного акціонерного товариства «Універсал Банк» про захист прав споживачів та невизнання кредитного договору недійсним,

ВСТАНОВИВ:

У квітні 2018 року ОСОБА_4 звернувся до суду з позовом до публічного акціонерного товариства «Універсал Банк» (далі - ПАТ «Універсал Банк») про захист прав споживачів та невизнання кредитного договору недійсним.

Представник відповідача звернувся до суду з клопотанням про закриття провадження у справі.

Ухвалою Таращанського районного суду Київської області від 12 липня

2018 року клопотання представника відповідача задоволено.

Закрито провадження у справі за позовом ОСОБА_5 до ПАТ«Універсал Банк» про захист прав споживача та визнання недійсним кредитного договору

від 28 серпня 2008 року № 014-2008-458.

Постановою Київського апеляційного суду від 21 листопада 2018 року ухвалу Таращанського районного суду Київської області від 12 липня 2018 року скасовано та передано справу до суду першої інстанції для продовження розгляду.

До Верховного Суду надійшла касаційна скарга ПАТ «Універсал Банк» на постанову Київського апеляційного суду від 21 листопада 2018 року, у якій просить скасувати постанову апеляційної інстанцій та залишити в силі ухвалу суду першої інстанції, мотивуючи свої вимоги порушенням судом норм матеріального та процесуального права.

У відкритті касаційного провадження слід відмовити з таких підстав.

Відповідно до частини третьої статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до вимог частини другої статті 389 ЦПК України підставами для касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Із оскаржуваного судового рішення, доданих до скарги матеріалів убачається, що вона є необґрунтованою, а наведені в ній доводи не дають підстав для висновків щодо його незаконності.

Відповідно до статтей 55, 124 Конституції України та статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Згідно із пунктом 3 частини першої статті 255 ЦПК України суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо набрали законної сили рішення суду або ухвала суду про закриття провадження у справі, ухвалені або постановлені з приводу спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав, або є судовий наказ, що набрав законної сили за тими самими вимогами.

Отже, за змістом зазначених норм процесуального права закриття провадження у справі можливе лише за умови, що рішення, яке набрало законної сили, є тотожним до позову, який розглядається, тобто повністю збігаються за складом учасників справи, матеріально-правовими вимогами та обставинами, що обґрунтовують звернення до суду. Нетотожність хоча б одного елементу не перешкоджає заінтересованим особам звернутися до суду з позовом і не дає суду підстав для закриття провадження у справі.

ОСОБА_4 звертався до суду з позовом до ПАТ «Універсал Банк» про визнання договорів недійсними посилався на те, що відповідач не мав права

видавати валютний кредит за кредитним договором від 28 лютого 2008 року

№ 014-2008-458, оскільки не мав індивідуальної ліцензії НБУ на використання іноземної валюти на території України як засобу платежу.

Рішенням Святошинського районного суду м. Києва від 16 лютого 2012 року, залишеним без змін ухвалою Апеляційного суду м. Києва від 23 травня

2012 року, в задоволенні позову ОСОБА_5 до ПАТ «Універсал Банк» про визнання договорів недійсними відмовлено.

ОСОБА_4 звертався до суду з позовом до ПАТ «Універсал Банк» про захист прав споживача та визнання кредитного договору недійсним та посилався на те, що кредитний договір від 28 лютого 2008 року № 014-2008-458 укладено з порушенням його прав як споживача, згідно з положень статті 11 Закону України «Про захист прав споживачів», оскільки перед підписанням договору позивач не був письмово поінформований про наступне: наявні форми кредитування з коротким описом відмінностей між ними, в тому числі між зобов'язаннями споживача; суму, на яку кредит може бути виданий (окремий документ з детальним розписом загальної вартості кредиту для споживача); тип відсоткової ставки; строк, на який кредит може бути одержаний; варіанти повернення кредиту, включаючи кількість платежів, їх частоту та обсяги; можливість дострокового повернення кредиту та його умови; переваги та недоліки пропонованих схем кредитування; орієнтовну сукупну вартість кредиту та вартість послуги з оформлення договору про надання кредиту (перелік усіх витрат, пов'язаних з одержанням кредиту, його обслуговуванням та поверненням, зокрема таких, як адміністративні витрати, витрати на страхування, юридичне оформлення тощо).

Рішенням Оболонського районного суду м. Києва від 19 липня 2016 року, залишеним без змін ухвалою Апеляційного суду м. Києва від 04 жовтня

2016 року, в задоволенні позову ОСОБА_5 відмовлено.

У квітні 2018 року ОСОБА_4 звернувся до суду з позовом до ПАТ «Універсал Банк» про захист прав споживачів та невизнання кредитного договору недійсним, мотивуючи свої вимоги тим, що кредитний договір від 28 лютого 2008 року

№ 014-2008-458 несправедливий по відношенню до позичальника, суперечить принципу добросовісності, що є наслідком істотного дисбалансу договірних прав та обов'язків на шкоду позивачу.

Скасовуючи ухвалу суду першої інстанції, апеляційний суд правильно виходив з того, що спірні правовідносини у вказаній справі є аналогічним правовідносинам у справах, у яких ухвалені судові рішення про відмову в задоволенні позову, але вони не є тотожними у зв'язку з відсутністю однієї зі складових, необхідних для застосування пункту 3 частини першої статті 255 ЦПК України, а саме тотожних підстав, якими обґрунтовувалися позовні вимоги.

Згідно з положеннями пункту 5 частини другої статті 394 ЦПК України суд в порядку, передбаченому частинами четвертою, п'ятою цієї статті, відмовляє у відкритті касаційного провадження, якщо касаційна скарга є необґрунтованою.

Із касаційної скарги ПАТ «Універсал Банк» на постанову Київського апеляційного суду від 21 листопада 2018 року вбачається, що вона є необґрунтованою, правильне застосовування судом норм процесуального права є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо їх застосування чи тлумачення, а наведені в касаційній скарзі доводи не дають підстав для висновків щодо незаконності та неправильності судового рішення.

Керуючись пунктом 5 частини другої, частинами четвертою і п'ятою 394 ЦПК України,Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду,

У Х В А Л И В:

У відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою публічного акціонерного товариства «Універсал Банк» на постанову Київського апеляційного суду від 21 листопада 2018 року в справі за позовом ОСОБА_4 до публічного акціонерного товариства «Універсал Банк» про захист прав споживачів та невизнання кредитного договору недійсним, відмовити.

Копію ухвали разом з доданими до скарги матеріалами повернути особі, яка подавала касаційну скаргу.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: В. М. Коротун

В. П. Курило

М. Є.Червинська