Постанова

Іменем України

27 лютого 2019 року

м. Київ

справа № 205/7345/16-ц

провадження № 61-45195св18

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду:

головуючого - Луспеника Д. Д.,

суддів: Білоконь О. В. (суддя-доповідач), Синельникова Є. В., Хопти С. Ф., Черняк Ю. В.,

учасники справи:

позивач - ОСОБА_4,

відповідач - ОСОБА_5,

розглянув у порядку спрощеного позовного провадження касаційну скаргу ОСОБА_5 на ухвалу Апеляційного суду Дніпропетровської області у складі судді Пищиди М. М. від 04 вересня 2018 року,

ВСТАНОВИВ:

Описова частина

Короткий зміст позовних вимог

У вересні 2016 року ОСОБА_4 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_5 про стягнення заборгованості за договором позики.

Позовна заява мотивована тим, що 04 серпня 2015 року між ним та ОСОБА_5 у простій письмовій формі укладений договір позики, згідно з умовами якого він надав останньому у борг 30 000,00 дол. США, зі сплатою відсотків за користування в сумі 16 900,00 дол. США, строком повернення коштів до 04 серпня 2016 року. Відповідач вказаний борг не повернув.

З урахуванням зазначеного, ОСОБА_4 просив стягнути із ОСОБА_5 на його користь суму позики в розмірі 1 215 267,13 грн.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Рішенням Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 23 березня 2018 року позов ОСОБА_4 задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_4 заборгованість за договором позики від 04 серпня 2015 року у загальному розмірі 1 322 776,38 грн, що складається із: заборгованості за договором позики у розмірі 809 726,67 грн (еквівалент 30 000,00 дол. США); відсотків за договором позики - 456 146,02 грн (еквівалент 16 900,00 дол. США); відсотків за період з 05 серпня 2016 року по 30 вересня 2016 року у розмірі 19 368,00 грн (еквівалент 720,00 дол. США) та 3 % річних за час прострочення зобов'язання за період з 05 серпня 2016 року по 19 лютого 2018 року у розмірі 37 535,69 грн (еквівалент 1 390,68 дол. США). У задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив із того, що відповідач не виконав своїх зобов'язань за договором позики, а тому дійшов висновку про наявність правових підстав для стягнення з відповідача на корить позивача суми боргу за договором позики.

Короткий зміст ухвали суду апеляційної інстанції

Ухвалою Апеляційного суду Харківської області від 04 вересня 2018 року апеляційну скаргу ОСОБА_5 на рішення Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 23 березня 2018 року визнано неподаною та повернуто заявнику.

Визнаючи апеляційну скаргу неподаною та повертаючи її заявнику, суд апеляційної інстанції виходив із того, що заявник не усунув недоліки апеляційної скарги, зазначені в ухвалі суду від 08 червня 2018 року, а саме не сплатив судовий збір за подачу апеляційної скарги, що є підставою для повернення апеляційної скарги заявнику.

Короткий зміст вимог касаційної скарги

У жовтні 2018 року ОСОБА_5 подав до Верховного Суду касаційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення норм процесуального права, просив скасувати ухвалу апеляційного суду, справу направити до суду апеляційної інстанції для продовження розгляду.

Аргументи учасників справи

Доводи особи, що подала касаційну скаргу

Касаційна скарга мотивована тим, що ухвалу апеляційного суду від 08 червня 2018 року про залишення його апеляційної скарги без руху для усунення недоліків він отримав 08 вересня 2018 року, у зв'язку з чим був позбавлений можливості виконати вимоги вказаної ухвали у встановлений судом строк.

Відзив на касаційну скаргу позивач не подав.

Рух касаційної скарги у суді касаційної інстанції

Ухвалою Верховного Суду від 05 листопада 2018 року відкрито касаційне провадження у справі, витребувано матеріали цивільної справи із суду першої інстанції.

Ухвалою Верховного Суду від 18 лютого 2019 року справу призначено до судового розгляду.

Обставини, які вбачаються із досліджених апеляційним судом матеріалів справи щодо руху справи у суді апеляційної інстанції

У справі, що переглядається, установлено, що 23 березня 2018 року суд першої інстанції ухвалив рішення, з яким не погодився ОСОБА_5 та подав апеляційну скаргу.

Ухвалою Апеляційного суду Дніпропетровської області від 08 червня 2018 року апеляційну скаргу ОСОБА_5 залишено без руху та надано строк для усунення недоліків, а саме для сплати судового збору.

Копія ухвали апеляційного суду від 08 червня 2018 року про залишення апеляційної скарги без руху була надіслана заявнику за адресою, вказаною в апеляційній скарзі, але була повернута до суду з відміткою «за закінченням терміну зберігання».

Ухвалою Апеляційного суду Харківської області від 04 вересня 2018 року апеляційну скаргу ОСОБА_5 на рішення Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 23 березня 2018 року визнано неподаною та повернуто заявнику, оскільки заявник не виконав вимог ухвали суду від 08 червня 2018 року.

Мотивувальна частина

Позиція Верховного Суду

Згідно із положенням частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Касаційна скарга підлягає задоволенню.

Мотиви, з яких виходить Верховний Суд, та застосовані норми права

Відповідно до частин першої, другої та п'ятої статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Зазначеним вимогам закону судове рішення суду апеляційної інстанції не відповідає.

У статті 129 Конституції України закріплені основні засади судочинства. Ці засади є конституційними гарантіями права на судовий захист.

Згідно з пунктом 8 частини третьої цієї статті однією з основних засад судочинства в Україні є забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.

Конституційний Суд України у Рішенні від 11 грудня 2007 року № 11-рп/2007 зазначив, що реалізацією права особи на судовий захист є можливість оскарження судових рішень у судах апеляційної та касаційної інстанцій. Перегляд судових рішень в апеляційному та касаційному порядку гарантує відновлення порушених прав і охоронюваних законом інтересів людини і громадянина (абзац третій підпункту 3.1 пункту 3 мотивувальної частини).

Статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод визначено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов'язків цивільного характеру.

Відповідно до частини другої статті 357 ЦПК України до апеляційної скарги, яка оформлена з порушенням вимог, встановлених статтею 356 цього Кодексу, застосовуються положення статті 185 цього Кодексу.

Згідно з частиною третьою статті 185 ЦПК України, якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви у строк, встановлений судом, заява вважається неподаною і повертається позивачу.

У справі, що переглядається, установлено, щокопія ухвали від 08 червня 2018 року про залишення апеляційної скарги без руху була надіслана заявнику за адресою, вказаною в апеляційній скарзі, але була повернута до суду з відміткою «за закінченням терміну зберігання» (а. с. 115), тобто фіксація отримання заявником кореспонденції відсутня.

Повернення апеляційної скарги з тих підстав, що особа не виконала вимоги ухвали про усунення недоліків, можливо лише у тому випадку, коли особа отримала відповідну ухвалу суду, тобто ознайомилася з її змістом, але ухилилася від виконання вимог, указаних в ухвалі, про що зазначено у правовому висновку, викладеному у постанові Великої Палати Верховного Суду від 20 вересня 2018 року у справі № 751/3840/15-ц (провадження № 14-280цс18).

Повертаючи апеляційну скаргу ОСОБА_5, суд апеляційної інстанції не врахував, що заявник не ухилявся від виконання вимог ухвали суду від 08 червня 2018 року про залишення апеляційної скарги без руху, оскільки вказану ухвалу не отримував.

Посилання суду апеляційної інстанції на те, що ОСОБА_5 не вживав заходи для отримання судової кореспонденції, направленої на зазначену ним у апеляційній скарзі та єдину відому суду адресу, є недостатнім для повернення апеляційної скарги, оскільки суд повторно не направляв заявнику ухвалу від 08 червня 2018 року про залишення апеляційної скарги без руху та не вживав інших заходів до належного повідомлення останнього про судову кореспонденцію, передбачених статтями 130-131 ЦПК України.

Отже, в апеляційного суду були відсутні підстави для визнання апеляційної скарги ОСОБА_5 неподаною та її повернення.

Суд апеляційної інстанції не дотримався вимог цивільного процесуального закону, чим, окрім іншого порушив і вимоги статті 6 Конвенції з прав людини і основоположних свобод.

З огляду на зазначене, колегія суддів вважає доводи касаційної скарги обґрунтованими та достатніми для скасування ухвали апеляційного суду, яка перешкоджає провадженню у справі.

Відповідно до частин третьої та четвертої статті 406 ЦПК України касаційні скарги на ухвали судів першої чи апеляційної інстанцій розглядаються у порядку, передбаченому для розгляду касаційних скарг на рішення суду першої інстанції, постанови суду апеляційної інстанції.

У випадках скасування судом касаційної інстанції ухвал суду першої або апеляційної інстанцій, які перешкоджають провадженню у справі, справа передається на розгляд відповідного суду першої або апеляційної інстанції.

Враховуючи наведене, колегія суддів вважає за необхідне касаційну скаргу задовольнити, а справу передати на розгляд суду апеляційної інстанції.

Керуючись статтями 400, 406, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу ОСОБА_5 задовольнити.

Ухвалу Апеляційного суду Дніпропетровської області від 04 вересня 2018 року скасувати, справу передати на розгляд суду апеляційної інстанції.

Постанова суду касаційної інстанції є остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуючий Д. Д. Луспеник
Судді: О. В. Білоконь Є. В. Синельников С. Ф. Хопта Ю. В. Черняк