Справа № 185/5979/18
Провадження № 2-др/185/20/19
15 жовтня 2019 року Павлоградський міськрайонний суд Дніпропетровської області у складі:
головуючого судді: Бондаренко В.М.,
за участю секретаря: Данильченко Ю.О.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Павлограді Дніпропетровської області заяву ОСОБА_1 про ухвалення додаткового рішення по цивільній справі за позовом ОСОБА_2 в інтересах ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про стягнення аліментів на утримання непрацездатної матері,
Рішенням Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 28 серпня 2019 року позовні вимоги ОСОБА_2 в інтересах ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про стягнення аліментів на утримання непрацездатної матері - задоволені частково, а саме: стягнуто з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки м. Березівка Одеської області, ідентифікаційний номер НОМЕР_1 , на користь ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ідентифікаційний номер НОМЕР_2 , аліменти на утримання ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , у розмірі 1/10 частини всіх видів заробітку (доходу) щомісячно, починаючи з 19 липня 2018 року та до зміни матеріального стану сторін; в іншій частині позовних вимог відмовлено; стягнуто з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 , на користь держави судовий збір у розмірі 704,80 грн.

ОСОБА_1 звернулася до Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області із заявою про ухвалення додаткового рішення у даній справі, посилаючись на те, що, ухвалюючи рішення про часткове задоволення позовних вимог, судом не було вирішено питання щодо розподілу судових витрат, які поніс відповідач у зв`язку з розглядом справи, а саме витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 6 200,00 грн.

Сторони у судове засідання не з`явилися, про час та місце розгляду справи були належним чином повідомлені, причини неявки суду не повідомили.

Вивчивши матеріали справи, суд приходить до наступного.

Відповідно до пункту 3 частини першої статті 270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати.

Відповідно до ч. 4 ст. 270 ЦПК України у разі необхідності суд може викликати сторони або інших учасників справи в судове засідання. Неприбуття у судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового засідання, не перешкоджає розгляду заяви.

Відповідно до п. 3 ч. 2 ст. 141 ЦПК України інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Частиною першою статті 133 ЦПК України встановлено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Відповідно до пункту 1 частини третьої статті 133 ЦПК України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.

Відповідно до частин першої-шостої статті 137 ЦК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

3. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із:

1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг);

2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг);

3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;

4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.

Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує ЄСПЛ, присуджуючи судові витрат на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Зокрема, у рішеннях від 12.10.2006 року у справі «Двойних проти України» (пункт 80), від 10.12.2009 року у справі «Гімайдуліна і інших проти України» (пункти 34-36), від 23.01.2014 року у справі «East/West Alliance Limited» проти України», від 26.02.2015 року у справі «Баришевський проти України» (пункт 95) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір обґрунтованим.

У рішенні ЄСПЛ від 28.11.2002 року у справі «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

Верховний Суд у своїй постанові від 03.05.2018 року по справі № 372/1010/16-ц дійшов висновку, що якщо стороною буде документально доведено, що нею понесені витрати на правову допомогу, а саме, надано договір на правову допомогу, акт приймання-передачі наданих послуг, платіжні документи про оплату таких послуг, розрахунок таких витрат, то у суду відсутні підстави для відмови у стягненні таких витрат, стороні на користь якої ухвалено судове рішення.

З матеріалів справи вбачається, що представництво інтересів відповідача ОСОБА_1 . здійснювали адвокати Лучко С.О. та Савченко С.А.

Відповідно до договору про надання правової допомоги від 30.11.2018 року, укладеного між ОСОБА_1 та адвокатом Лучком С.О., останнім надається правова допомога на всіх стадіях судового процесу. Представництво та захист прав і законних інтересів клієнта, надання йому необхідної юридичної допомоги здійснюється за винагороду в розмірі встановленому по узгодженню сторін.

Згідно квитанції №1 від 30.11.2018 року вбачається, що ОСОБА_1 здійснено оплату послуг адвоката Лучка С.О. на суму 5 000,00 грн. (а.с. 3, т. 2).

Згідно з актом виконаних робіт № 1 від 10.12.2018 року за договором про надання правової допомоги вбачається, що адвокатом Лучком С.О. було надано наступні послуги: надання трьох усних консультацій при зустрічах з клієнтом, які відбулися 30.11.2018 року, 03.12.2018 року, 07.12.2018 року 300,00 грн. (100 грн. - 1 консультація); підготовка заяви з процесуальних питань (заява про відкладення розгляду цивільної справи № 185/5979/18) - 200,00 грн.; ознайомлення з процесуальними документами (позовна заява та долучені до неї документи) по цивільній справі № 185/5979/18, їх правовий аналіз - 500,00 грн.; підготовка адвокатських запитів - 900,00 грн. (300,00 грн. - 1 запит).

Договір про надання правової допомоги від 30.11.2018 року, укладений між ОСОБА_1 та адвокатом Лучком С.О., було розірвано 14.12.2018 року за взаємною згодою сторін.

Відповідно до договору про надання правової допомоги від 10.12.2018 року, укладеного між ОСОБА_1 та адвокатом Савченком С.А., останнім надається правова допомога на всіх стадіях судового процесу. Представництво та захист прав і законних інтересів клієнта, надання йому необхідної юридичної допомоги здійснюється за винагороду в розмірі встановленому по узгодженню сторін.

Згідно з актом приймання-передачі виконаних робіт та розрахунку послуг від 29.08.2019 року за договором про надання правової допомоги від 10.12.2018 року вбачається, що адвокатом Савченком С.А. було надано наступні послуги: ознайомлення з матеріалами справи (позовної заяви з додатками); участь в судових процесах (500,000 грн. за кожне засідання, яких було 8); підготовка процесуальних документів (300,00 грн.). За всі послуги сплачено загалом 4 300,00 грн.

Згідно квитанцій до прибуткового касового ордера № 10/12/2018 від 10.12.2018 року на суму 500,00 грн. (а.с. 101, т. 1), № 07/02/2019 від 07.02.2019 року на суму 500,00 грн. (а.с. 102, т. 1), 01/03/2019 від 14.03.2019 року на суму 300,00 грн. (а.с. 103, т. 1), № 28/08/2019 від 28.08.2019 року на суму 1 000,00 грн. (а.с. 2, т. 2) вбачається, що ОСОБА_1 здійснено оплату послуг адвоката Савченка С.А. на загальну суму 2 300,00 грн.

Таким чином, відповідачем ОСОБА_1 адвокатам Лучку С.О. та Савченку С.А. за надання правничої допомоги, згідно наданих квитанцій, було сплачено всього 4 200,00 грн. (адвокату Лучку С.О. - 1 900,00 грн., адвокату Савченку С.А. - 2 300,00 грн.).

Суд, розподіляючи витрати, понесені відповідачем на професійну правничу допомогу, дійшов висновку про те, що наявні в матеріалах справи договори про надання юридичних послуг, детальний опис послуг з кількістю витраченого часу та вартістю наданих послуг, а також акт приймання виконаної роботи не є безумовною підставою для відшкодування судом витрат на професійну правничу допомогу в зазначеному розмірі з іншої сторони, адже цей розмір має бути доведений, документально обґрунтований та відповідати критерію розумної необхідності таких витрат.

З урахуванням критеріїв співмірності складності справи та обсягу і складності виконаної адвокатами роботи, критерію необхідності подання відзиву на позовну заяву та значимості таких дій у справі виходячи з її конкретних обставин, часткового задоволення позовних вимог, суд вважає, що зазначені ОСОБА_1 витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 6 200,00 грн. є завищеними, не є належним чином обґрунтованими, що суперечить принципу розподілу судових витрат.

Враховуючи складність справи та обсяг виконаних робіт, принципи співмірності та розумності судових витрат, суд дійшов висновку про необхідність зменшити їх розмір та стягнути з позивача на користь відповідача 1 000,00 грн. витрат на професійну правничу допомогу.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст. ст. 141, 270, 353-354 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В:

Доповнити рішення Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 28 серпня 2019 року по цивільній справі за позовом ОСОБА_2 в інтересах ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про стягнення аліментів на утримання непрацездатної матері.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 1 000 (одна тисяча) грн. 00 коп.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Дніпровського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до суду апеляційної інстанції протягом тридцяти днів з дня його проголошення або складення, а учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду з дня вручення йому повного рішення суду.

Якщо в судовому засіданні було проголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Відповідно до п.п. 15.5 п. 15 ч. 1 розділу ХШ Перехідних Положень ЦПК України, до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційна скарга подається учасниками справи через Павлоградський міськрайонний суд Дніпропетровської області.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя В.М. Бондаренко