Провадження № 2/638/2215/19
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13.03.2019 Дзержинський районний суд міста Харкова в складі:

головуючого судді Штих Т.В.,

при секретарі Вакула І.В.,

розглянувши цивільну справ за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 третя особа відділ державної реєстрації актів цивільного стану по м. Харкову реєстраційної служби Харківського міського управління юстиції про виключення відомостей про особу, як батька, з актового запису про народження дитини -

встановив:

19.07.2017 року позивач звернувся до суду із позовом до ОСОБА_2 про виключення відомостей про особу, як батька, з актового запису про народження дитини.

У своєму позові позивач просить виключити відомості про його батьківство з актового запису № 3899 від 11 грудня 2001 року відділу реєстрації актів цивільного стану по місту Харкову реєстраційної служби Харківського міського управління юстиції про народження ОСОБА_3.

В обґрунтування позовних вимог ОСОБА_1 посилається на те, що між ним та ОСОБА_2 29серпня 1997 року було зареєстровано шлюб.

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 народила дитину ОСОБА_3, батьком якого було записано ОСОБА_1.

18 серпня 2009 року шлюб між позивачем та ОСОБА_2 було розірвано на підставі рішення Дзержинського районного судом. Харкова, про що свідчить свідоцтво про розірвання шлюбу серія 1-ВЛ № 092593.

Після розірвання шлюбу позивачу випадково стало відомо, що коли вони з відповідачем припинили подружні стосунки, вона поновила відносини с колишнім першим коханням. Позивач знав, що ОСОБА_2 зустрічалася з цим чоловіком, але що він і є біологічнім батьком дитини він не знав, и став помічати, що дитина все більше став похожий на свого біологічного батька.

Позивач, представник позивача в судове засідання не з'явилися, від представника позивача надійшла заява про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить їх задовольнити.

Відповідач у судове засідання не з'явився, про розгляд справи повідомлена в установленому законом порядку. Надала до суду заяву про розгляд справи за її відсутністю.

Дослідивши матеріали справи, повно, всебічно та об'єктивно з'ясувавши обставини справи, суд дійшов висновку про задоволення позову з огляду на наступне.

Згідно зі статтею 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: 1) чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин; 5) чи слід позов задовольнити або в позові відмовити; 6) як розподілити між сторонами судові витрати; 7) чи є підстави допустити негайне виконання судового рішення; 8) чи є підстави для скасування заходів забезпечення позову.

Згідно зі статтею 263 ЦПК України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Європейський суд з прав людини наголошує, що пункт 1 статті 6 гарантує кожному право порушити в суді чи відповідному органі будь-який позов, який стосується його цивільних прав та обов'язків; таким чином, пункт передбачає «право на суд», одним з аспектів якого є право доступу до суду, тобто право порушувати в судах позов для вирішення цивільного спору.

Відповідно до статті 3 Цивільного кодексу України, загальними засадами цивільного законодавства є, зокрема, справедливість, добросовісність та розумність. Вимога справедливості, добросовісності та розумності цивільного законодавства практично виражається у встановлені його нормами рівних умов для участі всіх осіб у цивільних відносинах, закріплені можливості адекватного захисту порушеного цивільного права або інтересу.

Відповідно до частини 1 статті 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Згідно частини 1, 3 статті 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

За положенням частини 1 статті 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичнихосіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

Право кожної особи на захист свого права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, а також на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства закріплено статтею 15 Цивільного кодексу України. Право на захист виникає з певних підстав, якими виступають порушення цивільного права, його невизнання чи оспорювання.

Зміст конституційного права особи на звернення до суду за захистом своїх прав визначений статтею 16 Цивільного кодексу України, відповідно доприписів якої, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу, при цьому, способами захисту цивільних прав і інтересів можуть бути: визнання права; визнання правочину недійсним; припинення дії, яка порушує право; відновлення становища, яке існувало до порушення; примусове виконання обов'язку в натурі; зміна правовідношення; припинення правовідношення; відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди; відшкодування моральної (немайнової) шкоди; визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом чи судом у визначених законом випадках.

Так, судом встановлено, що згідно свідоцтва про народження ОСОБА_3, виданого відділом реєстрації актів цивільного стану по місту Харкову реєстраційної служби Харкіського міського управління юстиції, актовий запис № 3899, у графі «батько» зазначено ОСОБА_1.

В ході розгляду справи, 06.04.2018 р. представником позивача було заявлено клопотання про призначення судово-генетичної експертизи, яке було задоволено судом.

Відповідно ст. 136 СК України особа, яка записана батьком дитини згідно до ст. ст. 122, 124, 126, 127 цього Кодексу, має право оспорити своє батьківство, пред'явивши позов про виключення запису про нього як батька з актового запису про народження дитини. У разі доведеності відсутності кровного споріднення між особою, яка записана батьком, та дитиною суд постановляє рішення про виключення відомостей про особу як батька дитини з актового запису про її народження. Оспорювання батьківства неможливе у разі смерті дитини. Не має право оспорювати батьківство особа, записана батьком дитини, якщо на момент реєстрації себе батьком дитини вона знала, що не є її батьком, а також особа, яка дала згоду на застосування допоміжних репродуктивних технологій відповідно до ч. 1 ст. 123 СК України. До вимоги чоловіка про виключення запису про нього, як батька з актового запису про народження дитини позовна давність не застосовується.

Відповідно до постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року, № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства материнства та стягнення аліментів», особа, яка записана батьком дитини, має право оспорювати батьківство, пред'являти позов про виключення запису про нього, як батька з актового запису про народження дитини. Відповідно до цієї ж Постанови при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів предметом доказування в справах про оспорювання батьківства є відсутність кровного споріднення між особою, записаною батьком, і дитиною.

Пунктами 2.13, 2.13.1 Правил внесення змін до актових записів цивільного стану, їх поновлення та анулювання, затверджених наказом Міністерства Юстиції України від 12 січня 2011 року № 96/5 встановлено, що підставою для внесення змін в актові записи цивільного стану є: рішення суду про визнання батьківства (материнства), усиновлення (удочеріння), про скасування раніше винесеного рішення суду про визнання батьківства, виключення відомостей про батька (матір) дитини з актового запису про народження, скасування або визнання усиновлення (удочеріння) недійсним, про визнання шлюбу недійсним, установлення неправильності в актовому записі цивільного стану та інші, у яких зазначено про внесення конкретних змін в актові записи цивільного стану.

На вирішення експерта ставилося питання «Чи являється ОСОБА_1 біологічним батьком ОСОБА_3 народженого від ОСОБА_2?». Про час, дату і місце проведення експертизи відповідач була повідомлена належним чином, але у визначений експертом час на відбір зразків до експертної установи відповідач з сином не з'явилися, про що свідчить лист від Харківьского науково-дослідного експертно криміналістичного центру МВС України, таким чином у суду є всі підстави вважати, що відповідач ухиляється від проведення судово-генетичної експертизи.

Відповідно до вимог ст.109 ЦПК України у разі ухилення учасника справи від подання експертам необхідних матеріалів, документів або від іншої участі в експертизі, якщо без цього провести експертизу неможливо, суд залежно від того, хто із цих осіб ухиляється, а також яке для них ця експертиза має значення, може визнати факт, для з'ясування якого експертиза була призначена, або відмовити у його визнанні.

Відповідно до ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог чи заперечень, крім випадків передбачених ст. 82 ЦПК України.

Суд вважає доведеним, що не спростовано і самим відповідачем, що ОСОБА_1 не являється біологічним батьком ОСОБА_3, оскільки відповідач ухиляється від проведення судово-генетичної експертизи на встановлення батьківства з невідомих суду причин.

Таким чином, беручи до уваги усе вище викладене, суд вважає позов обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню.

На підставі викладеного, керуючись, ст. ст. 122, 124, 126, 127, 136 Сімейного кодексу України та керуючись ст.ст. 118, 77, 78, 81, 82, 95, 109, 141, 228, 229, 235,259, 263,265,268, 273 ЦПК України суд, -

вирішив:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 третя особа відділ державної реєстрації актів цивільного стану по м. Харкову реєстраційної служби Харківського міського управління юстиції про виключення відомостей про особу, як батька, з актового запису про народження дитини - задовольнити.

Зобов'язати відділ реєстрації актів цивільного стану по місту Харкову реєстраційної служби Харківського міського управління юстиції виключити відомості про батька з актового запису № 3899 від 11 грудня 2001 року про народження ОСОБА_3.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 суму судового збору в розмірі 640 гривен.

Рішення може бути оскаржено до Харківського апеляційного суду протягом тридцяти днів з моменту проголошення через районний суд, шляхом подачі апеляційної скарги.

Рішення ухвалено та надруковано суддею в нарадчій кімнаті.

Суддя : Штих Т.В.