ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 554/8069/18 Номер провадження 22-ц/814/950/19Головуючий у 1-й інстанції Савченко Л.І. Доповідач ап. інст. Прядкіна О. В.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 березня 2019 року м. Полтава

Полтавський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:

головуючого судді Прядкіної О.В.,

суддів: Обідіної О.І., Карпушина Г.Л.,

секретаря Лимар О.М.,

за участі :представників відповідачів Котенка М.М., Ропавки А.В.,

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження в м. Полтаві цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_4

на рішення Октябрського районного суду м. Полтави від 31 січня 2019 року, прийнятого під головуавнням судді Савченко Л.І. в м. Полтаві, із складання мповного тексту рішення 08 лютого 2019 року

у справі за позовом ОСОБА_4 до Держави Україна в особі Головного управління Національної поліції в Полтавській області, Державної казначейської служби України про відшкодування матеріальної та моральної шкоди , -

в с т а н о в и в :

У жовтні 2018р. ОСОБА_4 звернувся до суду з даним позовом. Зазначав, що з 2006р. проходив службу в органах внутрішніх справ України. Звільнений 29.07.2016р. з Національної поліції через хворобу. 16.08.2016р. йому встановлено 2 групу інвалідності у зв'язку з захворюванням, пов'язаним з проходженням служби в РВС.

У вересні 2016р. ним до Головного управління Національної поліції в Полтавській області (далі ГУНП) були подані відповідні документи на виплату одноразової грошової допомоги у зв'язку з отриманням інвалідності 2 групи відповідно до «Порядку та умов призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без установлення інвалідності працівника міліції», затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 21 жовтня 2015 р. № 850.

Постановою Октябрського районного суду м. Полтави від 30.03.2017р. визнана протиправною бездіяльність ГУНП щодо не направлення матеріалів для виплати йому ( ОСОБА_4) одноразової грошової допомоги до Міністерства внутрішніх справ України та зобов'язано ГУНП направити до МВС України висновок з відповідними документами для виплати зазначеної допомоги.

Проте, станом на час звернення до суду з даним позовом одноразова грошова допомога йому не виплачена, у зв'язку з чим вважає, що розмір невиплаченої йому допомоги в сумі 290 тис.грн. є шкодою, внаслідок системної бездіяльності ГУНП, що випливає з положень ст.ст.1173,1174 ЦК України.

Просив стягнути з державного бюджету України через Державну казначейську службу України на його користь матеріальну шкоду у розмірі 290 000грн., а також моральну шкоду у розмірі 1 мільйон гривень, завданої неправомірними діями і бездіяльністю ГУНП в Полтавській області.

Рішенням Октябрського районного суду м. Полтави від 31 січня 2019 року в задоволенні позовних вимог ОСОБА_4 відмовлено.

Рішення суду мотивовано тим, що питання виплати одноразової грошової допомоги віднесено до компетенції Міністерства внутрішніх справ України.

Рішення оскаржив ОСОБА_4, який в апеляційній скарзі просить скасувати оскаржуване рішення та задовольнити його позовні вимоги. Вважає, що районний суд дав невірну оцінку наданим ним доказам та практиці Європейського суду з прав людини.

Дослідивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення, доводи апеляційної скарги, апеляційний суд погоджується з висновком суду першої інстанції та залишаючи апеляційну скаргу без задоволення вважає за необхідне зазначити наступне.

Відповідно до ч. 1 ст.367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Судом першої інстанції вірно встановлено та вбачається з матеріалів справи, що позивач з лютого 2006 року по березень 2007 року, з жовтня 2007 року по листопад 2015 року проходив службу в органах внутрішніх справ України та з 07.11.2015 року продовжив службу в Національній поліції України. За результатами медичного огляду ОСОБА_4 встановлено, що виявлені у останнього захворювання пов'язані з проходженням служби в органах внутрішніх справ, у зв'язку з чим йому висновком МСЕК від 16.08.2016 року встановлено другу групу інвалідності строком до 01.09.2017 року.

Позивач 06.09.2016р. подав до ГУНП в Полтавській області заяву про виплату йому одноразової грошової допомоги у зв'язку із встановленням групи інвалідності під час проходження служби в органах внутрішніх справ, однак у її виплаті йому відмовлено.

Постановою Октябрського районного суду м.Полтави від 30.03.2017 року, яка набрала законної сили 01.06.2017 року, визнано протиправною бездіяльність ГУНП в Полтавській області щодо не направлення матеріалів для виплати одноразової грошової допомоги до Міністерства внутрішніх справі України, згідно з Постановою КМУ від 21.10.2015 року № 850 «Про затвердження Порядку та умов призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без установлення інвалідності працівника міліції».

Зобов'язано ГУНП в Полтавській області направити до Міністерства внутрішніх справ України висновок з відповідними документами відносно ОСОБА_4 про призначення виплати одноразової грошової допомоги, як інваліду 2-ї групи у розмірі 200-кратного прожиткового мінімуму, установленого законом для працездатних осіб на дату встановлення інвалідності відповідно до Постанови Кабінету Міністрів України від 21.10.2015року №850«Про затвердження Порядку та умов призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі(смерті),інвалідності або часткової втрати працездатності без установлення інвалідності працівника міліції» (а.с.19-21).

На виконання зазначеного рішення ГУНП в Полтавській області 23.06.2017р. надіслало до МВС України висновок з відповідними документами відносно ОСОБА_4 про призначення одноразової грошової допомоги.

Приймаючи оскаржуване судове рішення суд першої інстанції, посилаючись на норми діючого законодавства, що регулюють питання виплати одноразової грошової допомоги вірно виходив з положень п.9 вищезазначеного Порядку, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 21 жовтня 2015 р. № 850, згідно якого повноваження щодо призначення одноразової грошової допомоги має виключно МВС України.

Отже, позивачем не надано належних, допустимих та достатніх доказів, як то передбачено ст.ст.76-81 ЦПК України щодо доведеності вини ГУНП в Полтавській області у спричиненні шкоди від не виплати одноразової грошової допомоги.

Підставами відповідальності є протиправна поведінка особи, настання шкоди, причинний зв'язок між протиправною поведінкою та настанням шкоди, а також вина завдавача шкоди.

За загальним правилом деліктна відповідальність настає за наявності вини заподіювача шкоди.

Шкода, завдана фізичній особі незаконними рішеннями, дією чи бездіяльністю посадової особи органу державної влади при здійсненні нею своїх повноважень, відшкодовується на підставі статті 1174 ЦК України.

Доводи ОСОБА_4 про завдання йому шкоди ГУНП в Полтавській області не доведені.

Відносно відшкодування моральної шкоди, колегія суддів виходить з роз'яснень, що містяться в п.5 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» щодо необхідності в кожній справі з'ясовувати характер правовідносин сторін і встановлювати якими правовими нормами вони регулюються, чи допускає відповідне законодавство відшкодування моральної шкоди при даному виді правовідносин, коли набрав чинності законодавчий акт, що визначає умови і порядок відшкодування моральної шкоди в цих випадках, та коли були вчинені дії, якими заподіяно цю шкоду.

Відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов'язковому з'ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв'язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з'ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору.

Так, в обґрунтування позову позивач посилається на те, що матеріальна та моральна шкода була завдана йому внаслідок системної бездіяльності ГУНП в Полтавській області.

Проте, як вірно зазначив районний суд, ОСОБА_4 не доведено спричинення йому шкоди саме внаслідок винних дій ГУНП.

Факт порушення прав позивача внаслідок несвоєчасного направлення ГУНП в Полтавській областіу 2016 році необхідних документів про призначення виплати одноразової грошової допомоги, як інваліду 2-ї групи у розмірі 200-кратного прожиткового мінімуму, установленого законом для працездатних осіб на дату встановлення інвалідності були захищені рішенням Октябрського районного суду м.Полтави від 30.03.2017 року, що, на думку колегії суддів, є достатньою компенсацією стверджуваної моральної шкоди.

Між тим, питання виплати одноразової грошової допомоги віднесено до компетенції Міністерства внутрішніх справ України, а не ГУНП в Полтавській області - відповідача по даній справі.

Відповідно до п.10 Порядку та умов призначення і виплати одноразової грошової допомоги така допомога виплачується в порядку черговості відповідно до дати прийняття МВС рішення про її призначення, але не пізніше двох місяців із дня прийняття зазначеного рішення в межах та за рахунок коштів, передбачених державним бюджетом на утримання МВС.

Таким чином, при оцінці обгрунтованості вимог позивача у даній справі, колегія суддів керується принципом доведеності вини , виходячи з об'єктивно передбачуваних за даних обставин справи втілень моральної шкоди. В той же час позивачем не наведені достатньо переконливі з погляду розумності пояснення щодо характеру завдання йому немайнових втрат від дій відповідача у визначеному ним розмірі 1 млн.грн.

Виходячи з викладеного за результатами апеляційного розгляду вбачається, що апеляційна скарга не містить нових фактів чи засобів доказування, які б спростовували висновки суду першої інстанції, а тому вона підлягає відхиленню, а рішення районного суду залишенню без змін.

Керуючись ст.ст. 367, 374 , 375, 381, 384 ЦПК України, апеляційний суд,-

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_4залишити без задоволення.

Рішення Октябрського районного суду м. Полтави від 31 січня 2019 року залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий суддя О.В. Прядкіна

Судді: Г.Л. Карпушин

О.І. Обідіна

Повний текст постанови складено 14.03.2019 р.