Провадження № 2/522/1643/19
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

01 березня 2019 року м. Одеса

Приморський районний суд м. Одеси

у складі: судді - Бондар В.Я.,

за участю секретаря судового засідання - Грищук В.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Одесі цивільну справу за позовом Акціонерного товариства «Укрсоцбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, -

В С Т А Н О В И В:

ПАТ «Укрсоцбанк» 16.07.2018 року звернувся до Приморського районного суду м. Одеси з позовом до ОСОБА_1 та уточнивши свої вимоги заявою від 29.12.2018 року просив стягнути з ОСОБА_1 на користь АТ «Укрсоцбанк» заборгованість, яка складається з наступного: 34 048,47 дол. США - сума заборгованості за кредитом; 20 948,69 дол. США - сума заборгованості за відсотками;9 534,51 дол. США - розмір пені за несвоєчасне повернення кредиту; 5 297,43 дол. США - розмір пені за несвоєчасне повернення відстків.

В обґрунтування позову відзначено, що 23.07.2008 року між Акціонерно-комерційним банком соціального розвитку «Укрсоцбанк» та ОСОБА_1 було укладено договір кредиту на купівлю автотранспортних засобів №2008/36-20/84. 26.04.2018 року позивач змінив найменування з Публічного акціонерного товариства на Акціонерне товариство. Банк надав позичальнику кошти в сумі 72 300 дол. США, а боржник свої зобов`язання не виконувала, тому у неї виникла заборгованість.

Після отримання судом інформації щодо зареєстрованого місця проживання відповідача, ухвалою від 27.07.2018 року провадження у справі відкрите, справа призначена до розгляду за правилам загального позовного провадження з призначенням підготовчого засідання на 16.10.2018 року.

До суду 19.09.2018 року від представника відповідача - Мутаф В.А. надійшов відзив на позовну заяву, згідно якого просить відмовити у задоволенні позову, посилаючись на те, що тіло кредиту менше ніж просить стягнути позивач. Вказує на неправомірність нарахування пені в іноземній валюті та відсотків після закінчення строку дії кредитного договору.

Розгляд справи у підготовчому засіданні 16.10.2018 року було відкладено на 15.01.2019 року, у зв`язку з задоволенням відповідного клопотання представника позивача Главацького Ю.А .

До суду від представника ОСОБА_1 . - адвоката Мутаф В.А . надійшла заява про часткове визнання позову (а.с.195). Відповідач визнала позовні вимоги в таких розмірах: заборгованість за тілом - 861,07 дол. США; заборгованість за відсотками - 12,61 дол. США; заборгованість по сплаті пені - 6 843,05 грн.

Протокольною ухвалою від 15.01.2019 року було закрито підготовче провадження, справу призначено до розгляду по суті на 01.03.2019 року.

У судове засідання учасники справи не з`явилися, про час, дату та місце судового розгляду були повідомлені належним чином. Від представника позивача та представника відповідача надійшли заяви про розгляд справи за їх відсутності.

Відповідно до частини 2 статті 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Дослідивши та проаналізувавши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, суд дійшов до наступних висновків.

Згідно зі статтею 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Згідно зі статтею 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору, тобто належним виконанням зобов`язань з боку відповідача є повернення кредиту та сплата процентів за користування ним у строки, у розмірі та валюті, як це було визначено кредитним договором.

Судом встановлено, що 23.07.2008 року між Акціонерно-комерційним банком соціального розвитку «Укрсоцбанк» та ОСОБА_1 було укладено договір кредиту №2008/36-20/84 на купівлю транспортного засобу, відповідно до умов якого ОСОБА_1 було надано грошові кошти в сумі 72 300 доларів США зі сплатою 12,55% річних з метою покупки автомобіля Porche Cayenne, 2008 року випуску.

З детального розпису сукупної вартості кредиту, значення реальної процентної ставки та абсолютне значення подорожчання кредиту (а.с.116) вбачається, що ОСОБА_1 21.07.2015 року внесла платіж у розмірі 873,38 дол. США.

Згідно графіку погашення заборгованості по кредиту розмір останнього платежу у липні 2015 року становить 861,07 дол. США (а.с.110).

Втім, згідно розрахунку вимог банку у зв`язку з неповерненням ОСОБА_1 кредитної заборгованості за кредитним договором №2008/36-20/84 від 23.07.2008 року (а.с.178) останній платіж ОСОБА_1 здійснила 14.06.2011 року.

Таким чином, банком складено невірно розрахунок заборгованості ОСОБА_1 , який не відповідає дійсності.

Відповідач погоджується з тим, що нею не було внесено останній платіж за кредитним договором у розмірі 861,07 дол. США. Дані обставини також підтверджуються матеріали справи, тому вимоги банку про стягнення тіла кредиту підлягають частковому задоволенню у розмірі 861,07 дол. США.

У зв`язку з невірним складенням розрахунку по тілу кредиту розмір відсотків та пені банком також нараховано не вірно.

Згідно з частиною першою статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

Частиною першою статті 530 ЦК України передбачено, що якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк.

Велика Палата Верховного Суду в постанові від 28 березня 2018 року у справі № 444/9519/12 (провадження № 14-10цс18) відступила від правового висновку Верховного Суду України, викладеного у постанові від 02 грудня 2015 року у справі № 6-249цс15, відповідно до якого банк мав право на стягнення процентів за кредитом і пені за процентами у межах позовної давності, обчисленої за три роки (для процентів) й один рік (для пені) до дня звернення до суду, зазначивши, що після спливу дії договору право кредитодавця на стягнення процентів за кредитом і пені припиняється, а тому вимоги про їх стягнення у межах позовної давності, обчисленої за три роки (для процентів) й один рік (для пені) до дня звернення до суду, задоволенню не підлягають. В таких правовідносинах права та інтереси позивача забезпечені частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання.

Кінцевий термін повернення основної заборгованості встановлений п. 1.1.1 Договору кредиту №2008/36-20/84 від 23.07.2008 року та становить 22 липня 2015 року.

Отже, після закінчення строку дії договору банк позбавлений можливості нараховувати відсотки за користування кредитними коштами, передбачені договором.

Таким чином, нарахування відсотків за користування кредитними коштами мало припинитися з припиненням дії кредитного договору, а саме 22.07.2015 року.

Банк нараховує відсотки з моменту отримання кредиту і до 18.12.2017 року. Також банк просить стягнути з відповідача відсотки у розмірі 20 948,69 дол. США., проте згідно розрахунку заборгованості по відсоткам розмір заборгованості становить 20 278,96 дол. США (а.с.184), що свідчить про невірне нарахування відсотків банком. Більше того, нарахування відсотків після закінчення дії кредиту неможливе, тому стягненню підлягають лише відсотки за один місяць до закінчення кредитного договору.

Враховуючи, що відповідач визнав позов по нарахуванні відсотків в сумі 12,61 дол. США, що становить не менше 1,045 % місячних, суд вважає за можливе задовольнити позов в цій частині саме в такому розмірі.

Що стосується пені, то відповідач не просив застосувати строки позовної давності та визнає заборгованість за пенею у розмірі 6 843,05 грн.

Згідно із частиною першою статті 533 ЦК України грошове зобов`язання має бути виконане у гривнях. Використання іноземної валюти, а також платіжних документів в іноземній валюті при здійсненні розрахунків на території України за зобов`язаннями допускається у випадках, порядку та на умовах, встановлених законом.

Відповідно до Закону України «Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань» платники грошових коштів сплачують на користь одержувачів цих коштів за прострочку платежу пеню в розмірі, що встановлюється за згодою сторін. Розмір пені обчислюється від суми простроченого платежу та не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня.

Максимальний розмір пені пов`язаний з розміром облікової ставки Національного банку України, а оскільки чинне законодавство не передбачає встановлення Національним банком України облікової ставки для іноземної валюти, то пеня має обчислюватися та стягуватися за судовими рішеннями лише в національній валюті України - гривні.

Відповідно до ч. 1 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

За змістом ч.1 ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Частиною два цієї статті передбачено, що предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Згідно до ч. 1 ст. 80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

За змістом ч. 1 ст. 81 України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

За таких обставин та правових підстав, суд дійшов висновку, що з ОСОБА_1 на користь АТ «Укрсоцбанк» підлягає стягнення тіло кредиту у розмірі 861,07 дол. США, відсотки у розмірі 12,61 дол. США та пеня у розмірі 6 843,05 грн.

Позивач при зверненні до суду просив витрати по сплаті судового збору покласти на відповідача.

З платіжного доручення № від 31.05.2018 року вбачається, що ПАТ «Укрсоцбанк», при зверненні до суду з даними позов, сплатив судовий збір у розмірі 27 364,18 грн.

Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Вимоги банку задоволені близько на 1,5%, адже заявленою сумою до стягнення з відповідача було 69829,10 дол. США, в той час як суд дійшов висновку, що з ОСОБА_1 підлягає стягненню сума у розмірі 873,68 дол. США та 6 843,05 грн.

Таким чином, сума сплаченого банком судового збору підлягає стягненню з відповідача у розмірі 410,46 грн. (сума сплаченого судового збору у розмірі 27 364,18 грн. буде 100 %, сума, що підлягає стягненню з відповідача дорівнює 1,5 %).

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 2, 4, 12, 13, 27, 64, 76, 81, 95, 133, 141, 206, 258-259, 263-265, 268, 274, 279, 354 ЦПК України, суд,

УХВАЛИВ:

Позов Акціонерного товариства «Укрсоцбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості - задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 , місце реєстрації: АДРЕСА_1 ) на користь Акціонерного товариства «Укрсоцбанк» (, місцезнаходження: м. Київ, вул. Ковпака, 29, МФО 300023) заборгованість за договором кредиту №200/36-20/84 від 23.07.2008 року, а саме:

- заборгованість за кредитом у розмірі 861 (вісімсот шістдесят один) долар США 07 центів;

- заборгованість по відсоткам у розмірі 12 (дванадцять) дол. США 61 цент;

- пеня у розмірі 6 843 (шість тисяч вісімсот сорок три) гривні 05 копійок.

В іншій частині позову - відмовити.

Стягнути з ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 , місце реєстрації: АДРЕСА_1 ) на користь Акціонерного товариства «Укрсоцбанк» (, місцезнаходження: м. Київ, вул. Ковпака, 29, МФО 300023) судовий збір у розмірі 410 (чотириста десять) гривень 46 копійки.

Учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду повністю або частково.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його складення.

Учасник справи, якому рішення не було вручене у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому рішення суду.

До утворення апеляційних судів в апеляційних округах, апеляційна скарга подається шляхом подання апеляційної скарги через Приморський районний суд м. Одеси до апеляційного суду у межах територіальної юрисдикції яких перебуває місцевий суд, який ухвалив судове рішення, що оскаржується.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення суду складено 11.03.2019 року.

Суддя В.Я.Бондар