З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
12 березня 2019 року
справа № 127/9541/18
провадження №2/152/90/19
Шаргородський районний суд Вінницької області
головуючого судді Соколовської Т.О.
при секретарі судового засідання Годованюк І.Л.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Шаргород Вінницької області в залі суду справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення нарахувань індексу інфляції та трьох відсотків річних,
ОСОБА_1 (далі позивач) звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 (далі відповідач) про стягнення нарахувань індексу інфляції та трьох відсотків річних.
У обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що 08.05.2012 року ОСОБА_2 позичив у нього 1 100 000 грн. із зобовязанням повернути до 01.05.2013 року, однак позичені кошти не повернув.
Рішенням Вінницького міського суду Вінницької області від 24.04.2014 року стягнуто з ОСОБА_2 на його користь борг за договором позики в сум 1 100 000 грн. та 3654 грн. судового збору.

06.05.2014 року Вінницьким міським судом Вінницької області видано виконавчий лист по виконанню зазначеного рішення суду, який з 13.05.2014 року перебуває на виконанні у ВДВС Вінницького районного управління юстиції. Разом з тим, стягнення за виконавчим провадженням не проводилось, самостійно ОСОБА_2 рішення також не виконував.

ОСОБА_1 просить, у звязку з невиконанням грошових зобовязань ОСОБА_2 стягнути з останнього 1 001 942, 32 грн. нарахувань індексу інфляції на суму боргу за весь час прострочення грошового зобовязання, 3% річних на суму боргу за час прострочення грошового зобовязання у розмірі 99 180,82 грн. та судовий збір в сумі 8 810 грн.

У судове засідання позивач ОСОБА_1 не зявився. Від представника позивача адвоката ОСОБА_3 до суду надійшла заява про розгляд справи у відсутності позивача та його представника. Позовні вимоги підтримує, просить їх задовольнити, не заперечує щодо заочного розгляду справи (а.с.88).

Відповідач ОСОБА_2 повторно на виклик суду не зявився, хоча про час і місце розгляду справи був повідомлений шляхом оголошення про виклик на офіційному веб сайті судової влади України (ч.11 ст.128 ЦПК України), про причини неявки суду не повідомив, заяв про відкладення розгляду справи з поважних причин чи розгляд справи у його відсутності не надходило (а.с.93,102, 107).

Судом постановлено ухвалу про заочний розгляд справи, що відповідає вимогам статей 280-281 ЦПК України.

Судом на підставі частини другої статті 247 ЦПК України, у звязку із неявкою в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Фактичні обставини, встановлені судом та зміст спірних правовідносин.

Заочним рішенням Вінницького міського суду Вінницької області у цивільній справі № 127/5754/1-ц позовні вимоги ОСОБА_1 про стягнення позики задоволено. Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 1 001 942, 32 грн. нарахувань індексу інфляції на суму боргу за весь час прострочення грошового зобовязання, 3% річних на суму боргу за час прострочення грошового зобовязання у розмірі 99 180,82 грн. та судовий збір в сумі 8 810 грн. (а.с. 4-6)

Рішення набрало законної сили 31 грудня 2014 року. 06.05.2014 року позивачу Вінницьким міським судом видано виконавчий лист.

13.05.2014 року державним виконавцем ВДВС Вінницького районного управління юстиції відкрито виконавче провадження з виконання вказаного виконавчого листа (а.с.10).

Згідно повідомлення Вінницького РВ ДВС №7649/15.3-25/02 від 02.04.2018 року, стягнення за виконавчим листом не проводилось, відомості про самостійне виконання боржником рішення суду відсутні (а.с.9).

Відповідно до ч.4 ст.82 ЦПК України, обставини, встановлені зазначеним вище судовим рішенням, яке набрало законної сили, не підлягає доказуванню при розгляді даної справи, так як у ній беруть участь ті самі особи, щодо яких встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Європейський суд з прав людини в пунктах 33, 34 рішення від 19.02.2009 року у справі "Христов проти України" зазначив, що право на справедливий судовий розгляд, гарантоване ч.1 ст.6 Конвенції, слід тлумачити в контексті преамбули Конвенції, яка, зокрема, проголошує верховенство права як складову частину спільної спадщини Договірних держав. Одним з основновоположних аспектів верховенства права є принцип юридичної визначеності, згідно з яким у разі остаточного вирішення спору судами їхнє рішення, що набрало законної сили, не може ставитися під сумнів. Принцип юридичної визначеності вимагає поваги до … остаточного рішення суду.

У результаті невиконання грошових зобовязань ОСОБА_2 перед ОСОБА_1 розмір суми індексу інфляції на суму боргу за період з лютого 2015 року по лютий 2018 року та три проценти річних від простроченої суми становить 1 101 123, 14 грн., з яких 1 001 942,32 грн. - нарахувань індексу інфляції на суму боргу за весь час прострочення грошового зобовязання та 99 180,82 грн. - 3% річних на суму боргу за час прострочення грошового зобовязання.

Нарахування суми індексу інфляції на суму боргу проведено позивачем відповідно до даних Держстату про величини індексу інфляції по Україні в період з лютого 2015 року по лютий 2018 року (а.с.7-8).

Норми права, які застосував суд, та мотиви їх застосування.

Згідно ст.55 Конституції України, кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань.

Стаття 68 Конституції України зобовязує кожного неухильно додержуватися Конституції та законів України, не посягати на права і свободи, честь і гідність інших людей.

Пунктом першим статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод встановлено, що кожен при вирішенні питання щодо його цивільних прав та обовязків... має право на справедливий і відкритий розгляд упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Захист цивільних прав це передбачені законом способи охорони цивільних прав у разі їх порушення чи реальної небезпеки такого порушення.

Під способами захисту цивільних прав розуміються закріплені законом матеріально-правові заходи примусового характеру, за допомогою яких проводиться поновлення (визнання) порушених (оспорюваних) прав та вплив на порушника.

За змістом ст.16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого порушеного права та інтересу.

Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

За приписами ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобовязання або одностороння зміна його умов не допускається. За приписами ст.1050 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобовязаний сплатити грошову суму відповідно до ст.625 цього Кодексу.

Згідно положень ч.1 ст.611 ЦК України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Відповідно до ч.1 ст.625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобовязання.

Боржник, який прострочив виконання грошового зобовязання, на вимогу кредитора зобовязаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом (ч.2 ст.625 ЦК України).

Частиною 3 ст. 12, ст.ст. 76 - 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Засобами доказування у цивільній справі є показання свідків, письмові докази, речові і електроні докази і висновки експертів. Суд приймає до розгляду лише ті докази, які мають значення для справи. Обставини, які за законом повинні бути підтвердженні певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Кожна сторона має довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

У пункті 26 рішення ЄСПЛ у справі "Надточій проти України" та п.23 рішення ЄСПЛ у справі "Гурепка проти України №2" наголошується на принципі рівності сторін одному із складників ширшої компетенції справедливого судового розгляду, який передбачає, що кожна сторона повинна мати розумну можливість відстоювати свою позицію у справі в умовах, які не ставлять її в суттєво менш сприятливе становище порівняно з опонентом.

Відповідач ОСОБА_2 не використав можливість і право реалізувати свої процесуальні права, заперечувати проти позову, надати докази у підтвердження своїх заперечень, як при попередньому судовому засіданні, так і в стадії судового розгляду справи, на виклики суду не з'явився. Небажання ОСОБА_2 надати заперечення та докази в обґрунтування своїх заперечень проти позову, зявлятися на виклик суду, дало суду право при заочному розгляді справи обмежитись доказами, наданими позивачами, що відповідає положенням ч.4 ст.223 ЦПК України.

Таким чином, аналіз перевірених і оцінених в судовому засіданні доказів переконують суд, що позивачем доведено належними та допустимими доказами порушення відповідачем його прав, оскільки судом встановлено, що відповідач не виконує взяті на себе за договором зобовязання та не повернув позивачу кошти, одержані у позику, не виконує рішення суду, а відтак, порушене право позивача підлягає судовому захисту, шляхом повного задоволення позовних вимог.

До вказаного висновку суд прийшов, виходячи не тільки із вимог національного законодавства України, а і з висновків Європейського Суду з прав людини. Відповідно до рішення ЄСПЛ у справі "Бочаров проти України" (остаточне рішення від 17 червня 2011 року) в пункті 45 якого зазначено, що "Суд при оцінці доказів керується критерієм доведення "поза розумним сумнівом" (див. рішення від 18.01.1978 року у справі "Ірландія проти Сполученого Королівства"). Проте таке доведення може випливати зі співіснування достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою висновків або подібних неспростованих презумпцій щодо фактів (див. рішення у справі "Салман проти Туреччини")".

Відповідно до ч.1 ст.133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов'язаних із розглядом справи.

За приписами ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Оскільки позов підлягає задоволенню в повному обсязі, то з відповідача на користь позивача слід стягнути суму сплаченого та документально підтвердженого судового збору в розмірі 8810 грн. (а.с.1).

Керуючись ст.ст. 2, 4, 5, 12, 13, 76 - 82, 133, 141, 223, 247, 263 265, 268, 273, 280-284 ЦПК України, на підставі ст.ст. 55, 68 Конституції України, ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ст. ст.16, 525, 526, 611, 625, 1050 ЦК України, суд

у х в а л и в:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення нарахувань індексу інфляції та трьох відсотків річних задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 1 001 942,32 грн. нарахувань індексу інфляції на суму боргу за весь час прострочення грошового зобовязання та три проценти річних у розмірі 99 180,82 грн., а всього 1 101 123 (один мільйон сто одна тисяча сто двадцять три) гривні 14 коп.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 сплачений ним при зверненні до суду судовий збір в розмірі 8810 (вісім тисяч вісімсот десять) гривень.

Учасникам справи, які не були присутні в судовому засіданні, або якщо судове рішення було ухвалено поза межами судового засідання чи без повідомлення (виклику) учасників справи, копія судового рішення надсилається протягом двох днів з дня його складення у повному обсязі в електронній формі у порядку, визначеному законом, - у випадку наявності у особи офіційної електронної адреси, або рекомендованим листом з повідомленням про вручення - якщо така адреса відсутня.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених Цивільно процесуальним кодексом України, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.

Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

Позивач має право оскаржити заочне рішення в загальному порядку, встановленому Цивільно процесуальним кодексом України.

До дня початку функціонування єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються учасниками справи через Шаргородський районний суд Вінницької області.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

Імя (найменування) сторін:

позивач ОСОБА_1, житель ІНФОРМАЦІЯ_1 Б, ідентифікаційний номер НОМЕР_1, інші дані ідентифікуючі особу не відомі;

відповідач ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, зареєстроване місце проживання ІНФОРМАЦІЯ_3, ідентифікаційний номер НОМЕР_2, інші дані ідентифікуючі особу не відомі.

Рішення складено і підписано суддею 12.03.2019 року.

Суддя: Т.О. Соколовська