Постанова

Іменем України

09 жовтня 2019 року

м. Київ

справа № 727/7380/17

провадження № 61-47092св18

Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду:

головуючого - Висоцької В. С.,

суддів: Грушицького А. І., Литвиненко І. В., Сердюка В. В., Фаловської І. М. (суддя-доповідач),

учасники справи:

позивач - ОСОБА_1 ,

відповідачі: Товариство з обмеженою відповідальністю «Рязань-Інвест», Товариство з обмеженою відповідальністю «Черновіц Плаза»,

треті особи: Публічне акціонерне товариство «Діамантбанк», Публічне акціонерне товариство «Державний експортно-імпортний банк України»,

розглянув у порядку спрощеного позовного провадження касаційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Шевченківського районного суду міста Чернівці від 05 липня 2018 року у складі судді Чебан В. М. та постанову Апеляційного суду Чернівецької області від 04 жовтня 2018 року у складі колегії суддів: Половінкіної Н. Ю., Кулянди М. І., Одинака О. О.,

ВСТАНОВИВ:

Описова частина

Короткий зміст позовних вимог

У липні 2017 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Рязань-Інвест» (далі - ТОВ «Рязань-Інвест»), Товариства з обмеженою відповідальністю «Черновіц Плаза» (далі - ТОВ «ТОВ «Черновіц-Плаза») про визнання недійсним договору купівлі-продажу незавершеного будівництва з відстрочкою платежу.

Позовна заява мотивована тим, що ТОВ «Рязань-Інвест» та ОСОБА_1 уклали договір на завершення реконструкції об`єкту в порядку дольової участі від 23 грудня 2013 року, відповідно до якого після закінчення реконструкції та введення об`єкту в експлуатацію набуває право власності на нежитлове приміщення на АДРЕСА_1 .

ТОВ «Рязань-Інвест» та ТОВ «Черновіц Плаза» 29 лютого 2016 року уклали договір купівлі-продажу об`єкта незавершеного будівництва, який посвідчений приватним нотаріусом Чернівецького міського нотаріального округу Чернівецької області Іщенко А. В.

Вказувала, що ТОВ «Рязань-Інвест» набуто право власності на незавершене будівництво на АДРЕСА_1 на підставі ухвали Господарського суду Чернівецької області від 25 лютого 2016 року про затвердження мирової угоди, яка в подальшому була скасована.

Отже, ТОВ «Рязань-інвест» не набуло у визначений законом спосіб права власності на незавершене будівництво на АДРЕСА_1 , а спірним правочином порушено її права за договором на завершення реконструкції об`єкту у порядку дольової участі від 23 грудня 2013 року.

На підставі викладеного ОСОБА_1 просила визнати недійсним договір купівлі-продажу від 29 лютого 2016 року, укладений між ТОВ «Рязань-Інвест» та ТОВ «Черновіц Плаза».

Ухвалою Шевченківського районного суду міста Чернівці від 07 листопада 2017 року залучено до участі у справі третьою особою Публічне акціонерне товариство «Діамантбанк» (далі - ПАТ «Діамантбанк»).

Ухвалою Шевченківського районного суду міста Чернівці від 14 грудня 2017 року залучено до участі у справі третьою особою Публічне акціонерне товариство «Державний експортно-імпортний банк України» (далі - ПАТ «Державний експортно-імпортний банк України»).

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Рішенням Шевченківського районного суду міста Чернівці від 05 липня 2018 року в задоволенні позову відмовлено.

Рішення суду першої інстанції мотивоване тим, що порушене право

ОСОБА_1 неможливо відновити шляхом визнання оскаржуваного договору купівлі-продажу недійсним, оскільки вона не набуде право власності на нежитлове приміщення комерційного призначення орієнтованою запроектованою площею 32,77 кв. м на АДРЕСА_1 , тобто її право не буде захищене, а тому відсутні підстави для визнання недійсним договору купівлі-продажу, укладеного 29 лютого 2016 року між ТОВ «Рязань-Інвест» та ТОВ «Черновіц Плаза».

Станом на дату укладення договору купівлі-продажу мирова угода і ухвала Господарського суду Чернівецької області від 25 лютого 2016 року, якою затверджено мирову угоду, були чинними та надавали право сторонам укладати договір купівлі-продажу, а нотаріусу посвідчувати вказаний договір.

Застосований позивачем спосіб захисту є неналежним у розумінні статті 16 ЦК України та вона не подала до суду належні та допустимі докази недійсності договору купівлі-продажу.

Короткий зміст постанови суду апеляційної інстанції

Постановою Апеляційного суду Чернівецької області від 04 жовтня 2018 року рішення суду першої інстанції залишено без змін.

Постанова апеляційного суду мотивована тим, що на час укладення між

ТОВ «Рязань-Інвест» і ТОВ «Черновіц Плаза» договору купівлі-продажу об`єкта незавершеного будівництва, посвідченого приватним нотаріусом Чернівецького міського нотаріального округу Чернівецької області

Іщенко А. В., був чинним інвестиційний договір, який укладений між ТОВ «Будинок торгівлі «Рязань» і ТОВ «Рязань Інвест» на завершення реконструкції об`єкту в порядку пайової участі від 18 липня 2012 року.

Разом з тим, судом першої інстанції вирішено питання про права та обов`язки співвласника незавершеного будівництва на АДРЕСА_1 ТОВ «Будинок торгівлі «Рязань», яке не залучено до участі у справі.

Крім того, спосіб захисту порушеного права не є ефективним, позивач є кредитором ТОВ «Рязань-Інвест».

Короткий зміст вимог касаційної скарги

У касаційній скарзі, поданій у листопаді 2018 року до Верховного Суду, ОСОБА_1 , посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просила скасувати рішення суду першої інстанції та постанову апеляційного суду, ухвалити нове рішення про задоволення позову.

Доводи особи, яка подала касаційну скаргу

Касаційна скарга обґрунтована тим, що апеляційний суд дійшов помилкового висновку, що незалучення до участі у справі ТОВ «Будинок торгівлі «Рязань» є підставою для відмови у задоволенні позову, оскільки спірним правочином не порушено права та інтереси останнього.

Позивач як власник свого інвестиційного внеску своєї згоди не продаж не давала, і у нового власника ТОВ «Черновіц Плаза» позбавлена права вимагати будь-які результати свого інвестиційного внеску, тому вона має право оскаржити договір купівлі-продажу від 29 лютого 2016 року, оскільки цей договір впливає на її права та інтереси.

ТОВ «Рязань-Інвест» набуло право власності на спірний об`єкт нерухомості на підставі судового рішення, яке скасоване, отже не мало право його відчужувати на користь ТОВ «Черновіц Плаза».

Доводи інших учасників справи

Інші учасники справи не скористалися своїм правом на подання до суду своїх заперечень щодо змісту і вимог касаційної скарги, відзиву на касаційну скаргу до касаційного суду не направили.

Рух справи у суді касаційної інстанції

Ухвалою Верховного Суду від 26 лютого 2019 року відкрито касаційне провадження і витребувано цивільну справу.

Згідно зі статтею 388 ЦПК України судом касаційної інстанції у цивільних справах є Верховний Суд.

26 березня 2018 року справу передано до Верховного Суду.

Ухвалою Верховного Суду від 25 вересня 2019 року справу призначено до розгляду.

Фактичні обставини справи, встановлені судами

Суди встановили, що 18 липня 2012 року ТОВ «Будинок торгівлі «Рязань» і ТОВ «Рязань Інвест» уклали інвестиційний договір на завершення реконструкції об`єкту в порядку пайової участі.

Відповідно до пунктів 1.1, 1.2 інвестиційного договору від 18 липня

2012 року предметом цього договору є участь пайовиків ТОВ «Будинок торгівлі «Рязань» і ТОВ «Рязань Інвест» у завершенні реконструкції будинку торгівлі «Рязань» на АДРЕСА_1 . Реконструкція здійснюється на пайових умовах, з наступним отриманням пайовиками у власність часток загальної площі об`єкта.

За змістом пункту 4.1 інвестиційного договору від 18 липня 2012 року вартісна пропорція участі сторін становить 38,4 % пайовика ТОВ «Будинок торгівлі «Рязань» та 61,6 % пайовика ТОВ «Рязань Інвест», які розподіляються від загальних приміщень, проходів, сходових клітин (подільних та неподільних площ загального користування), а також нежитлові приміщення торговельного, складського, офісного та іншого комерційного призначення.

Суди також встановили, що 23 грудня 2013 року між ОСОБА_1 і ТОВ «Рязань-Інвест» укладено договір на завершення реконструкції об`єкту в порядку дольової участі, згідно з пунктом 1.1 якого предметом договору є участь інвестора у завершенні реконструкції будинку торгівлі «Рязань» на земельній ділянці площею 0,4521 га на АДРЕСА_1 .

Відповідно до пункту 1.3.2 договору від 23 грудня 2013 року внесок інвестора становить 79 695 дол. США з розрахунку 3 500 дол. США за 1 кв. м площі нежитлового приміщення, фінансування будівництва якого здійснює інвестор з метою набуття його у власність.

Рішенням Дзержинського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 10 лютого 2017 року поновлено ОСОБА_1 строк для подання заяви про визнання кредитором ТОВ «Рязань-Інвест» у зв`язку з проведенням його ліквідації.

Рішенням Дзержинського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 07 квітня 2017 року зобов`язано ТОВ «Рязань-Інвест» протягом 10 днів з моменту набрання рішення законної сили надати інформацію, а саме: в якому стані знаходиться реконструкція будинку торгівлі «Рязань» та строк її завершення; надати повний список всіх інвесторів, які є учасниками дольової участі в реконструкції будинку торгівлі «Рязань», з метою формування групи для контролю за ходом реконструкції та інформування всіх учасників дольової участі про хід будівництва; повідомити ОСОБА_1 в письмовій формі про стан санації ТОВ «Будинок торгівлі «Рязань».

Ухвалою Господарського суду Чернівецької області від 25 лютого 2016 року, яка залишена без змін постановою Львівського апеляційного господарського суду від 04 квітня 2016 року, затверджено мирову угоду від 08 лютого 2016 року, укладену між кредиторами ТОВ «Будинок торгівлі «Рязань» та боржником ТОВ «Будинок торгівлі «Рязань», провадження у справі припинено.

Відповідно до пункту 2.7 мирової угоди виконання зобов`язань перед кредиторами четвертої черги, згідно з реєстром вимог кредиторів, приймає на себе інвестор - ТОВ «Рязань-Інвест».

На виконання умов мирової угоди та на підставі ухвали Господарського суду Чернівецької області від 25 лютого 2016 року право власності на об`єкт незавершеного будівництва на АДРЕСА_1 зареєстровано за ТОВ «Рязань-Інвест».

Між ТОВ «Рязань-Інвест» (продавець) та ТОВ «Черновіц Плаза» (покупець) 29 лютого 2016 року укладено договір купівлі-продажу об`єкта незавершеного будівництва з відстроченням платежу, який посвідчений приватним нотаріусом Чернівецького міського нотаріального округу Іщенко А. В. та зареєстрований у реєстрі за № 587.

10 березня 2016 року між ТзОВ «Черновіц Плаза» та ПАТ «Діамантбанк» укладено та зареєстровано договір іпотеки № 692, предметом іпотеки якого є незавершене будівництво готовністю 83%, яке знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 . На підставі зазначеного договору було зареєстровано обтяження заборони на вказане майно за ПАТ «Діамантбанк».

Відповідно до пункту 1.1 договору продавець передає майно у власність покупця, а покупець зобов`язується прийняти майно і сплатити за нього обговорену грошову суму.

Пунктом 1.2 вказаного договору передбачено, що предметом договору є об`єкт незавершеного будівництва, відсоток готовності якого становить 83 %, на АДРЕСА_1 .

Згідно з пунктом 1.3 договору купівлі-продажу всі обов`язки по будівництву об`єкта незавершеного будівництва приймає на себе набувач ТОВ «Черновіц Плаза».

На час укладення оспорюваного договору купівлі-продажу ухвала Господарського суду Чернівецької області від 25 лютого 2016 року була чинною та залишена без змін постановою Львівського апеляційного господарського суду від 04 квітня 2016 року.

Суди також встановили, що субінвестори, які були залучені ТОВ «Рязань-Інвест» під час дії інвестиційного договору, який раніше, під час процедури санації, укладався між ТОВ «Будинок торгівлі «Рязань» та ТОВ «Рязань-Інвест», погодились на пропозицію ТОВ «Рязань-Інвест» та ТОВ «Черновіц Плаза» і переуклали субінвестиційні договори з ТОВ «Черновіц Плаза», яке взяло на себе зобов`язання здійснити добудову об`єкта та передати визначені договорами площі в об`єкті субінвесторам.

У подальшому постановою Вищого господарського суду України від 09 серпня 2016 року скасовано ухвалу Господарського суду Чернівецької області від 25 лютого 2016 року та постанову Львівського апеляційного господарського суду від 04 квітня 2016 року, справу направлено на розгляд до Господарського суду Чернівецької області на стадію санації.

Постановою Чернівецького окружного адміністративного суду від 09 серпня 2017 року у справі № 824/66/17-а скасовано запис про проведену 25 лютого 2016 року державну реєстрацію прав про право власності ТОВ «Рязань-Інвест» на нерухоме майно, незавершене будівництво готовністю 83 %, на АДРЕСА_1.

Постановою Вінницького апеляційного адміністративного суду від 22 листопада 2017 року скасовано постанову Чернівецького окружного адміністративного суду від 09 серпня 2017 року та відмовлено у задоволенні позовних вимог ПАТ «Державний експортно-імпортний банк України» у цій частині.

Мотивувальна частина

Позиція Верховного Суду

Згідно з частиною другою статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Касаційна скарга не підлягає задоволенню.

Частиною третьою статті 3 ЦПК України визначено, що провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до вимог частин першої і другої статті 400 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Суд касаційної інстанції перевіряє законність судових рішень лише в межах позовних вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Згідно з частинами першою, другою та п`ятою статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Мотиви, з яких виходить Верховний Суд, та застосовані норми права

Згідно із частиною першою статті 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Відповідно до частини першої статті 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу.

Згідно з частинами першою - третьою, п`ятою та шостою статті 203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним. Правочин, що вчиняється батьками (усиновлювачами), не може суперечити правам та інтересам їхніх малолітніх, неповнолітніх чи непрацездатних дітей.

Обґрунтовуючи позовні вимоги, ОСОБА_1 вказувала, що внаслідок укладення з ТОВ «Рязань-Інвест» договору на завершення реконструкції об`єкту в порядку дольової участі від 23 грудня 2013 року вона набула майнові права на нежитлове приміщення комерційного призначення орієнтованою площею 32,77 кв. м на першому поверсі під порядковим номером приміщення 3/12 на АДРЕСА_1 .

Відповідно до частини першої статті 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Встановлено, що ТОВ «Рязань-Інвест» не виконало весь комплекс організаційних робіт, матеріальних активів, будівельно-монтажних робіт, що необхідні для завершення реконструкції та введення в експлуатацію об`єкту згідно з належним чином погодженою проектною документацією на реконструкцію об`єкту.

Згідно з інформаційною довідкою з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань ТОВ «Рязань-Інвест» перебуває в стані припинення з 01 лютого 2016 року.

Заочним рішенням Дзержинського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 10 лютого 2017 року у справі № 210/5483/16-ц, яке набрало законної сили, поновлено ОСОБА_1 строк для подання заяви про визнання кредитором ТОВ «Рязань-Інвест».

Обґрунтовуючи свої вимоги у справі № 210/5483/16-ц як кредитора ТОВ «Рязань-Інвест», ОСОБА_1 вказувала на невиконання цим товариством зобов`язань за договором на завершення реконструкції об`єкту в порядку дольової участі від 23 грудня 2013 року.

Разом з тим, суди дійшли правильного висновку, що порушене право ОСОБА_1 не може бути поновлене шляхом визнання оскаржуваного договору купівлі-продажу недійсним.

Статтею 655 ЦК України передбачено, що за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

У частині першій статті 626 ЦК України визначено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Згідно зі статтею 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору.

Як встановлено вище, відповідно до укладеного між відповідачами

29 лютого 2016 року договору купівлі-продажу ТОВ «Черновіц Плаза» набуло у власність об`єкт незавершеного будівництва, відсоток готовності якого становив 83 %, на АДРЕСА_1 .

На час укладення спірного правочину ТОВ «Рязань-Інвест» було власником об`єкту незавершеного будівництва, відсоток готовності якого становив 83 %, на АДРЕСА_1 .

Правом оспорювати правочин ЦК України наділяє не лише сторону (сторони) правочину, але й інших осіб, що не є сторонами правочину, визначаючи статус таких осіб як заінтересовані особи (статті 215, 216 ЦК України).

Таким чином, оспорювати правочин може також особа (заінтересована особа), яка не була стороною правочину, на час розгляду справи судом не має права власності чи речового права на предмет правочину, але претендує на те, щоб майно було передано їй у володіння. Вимоги заінтересованої особи, яка у судовому порядку домагається визнання правочину недійсним, спрямовані на приведення сторін недійсного правочину до того стану, який саме вони, сторони, мали до вчинення правочину, і який дозволить їй реалізувати свої права.

Разом з тим, визнання недійсним договору не впливає на реалізацію позивачем свого права на отримання права на майно.

Як встановлено судами, 23 грудня 2013 року між ОСОБА_1 . і

ТОВ «Рязань-Інвест» укладено договір на завершення реконструкції об`єкту в порядку дольової участі, відповідно до умов якого позивач після закінчення реконструкції та введення об`єкту в експлуатацію, за умови повного виконання своїх грошових обов`язків по цьому договору набуває право власності на нежитлове приміщення комерційного призначення орієнтованою запроектованою площею в 32,77 кв. м (пункт 4.1).

Майном як особливим об`єктом вважаються окремі речі, сукупність речей, а також майнові права та обов`язки (частина перша статті 190 ЦК України).

Майновими правами визнаються будь-які права, пов`язані з майном, відмінні від права власності, у тому числі права, які є складовою частиною права власності (права володіння, розпорядження, користування), а також інші специфічні права та право вимоги.

Майнове право, яке можна визначити як «право очікування», є складовою частиною майна як об`єкта цивільних прав. Майнове право - це обмежене речове право, за яким власник цього права наділений певними, але не всіма правами власника майна, та яке засвідчує правомочність його власника отримати право власності на нерухоме майно чи інше речове право на відповідне майно в майбутньому.

Захист майнових прав здійснюється у порядку, визначеному законодавством, а якщо такий спеціальний порядок не визначений, захист майнового права здійснюється на загальних підставах цивільного законодавства.

Разом з тим, статтею 328 ЦК України передбачено, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема з правочинів.

Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Стаття 331 ЦК України визначає загальне правило, відповідно до якого право власності на новостворене нерухоме майно виникає з моменту державної реєстрації прав на нерухоме майно після завершення будівництва та прийняття його в експлуатацію.

Встановлено, що за спірним договором ТОВ «Рязань-Інвест» відчужило об`єкт незавершеного будівництва, відсоток готовності якого становив 83 %, на АДРЕСА_1 .

Отже, на час вчинення оспорюваного правочину об`єкт будівництва на АДРЕСА_1 не був завершений, відповідно, ОСОБА_1 не набула права власності на нежитлове приміщення комерційного призначення орієнтованою запроектованою площею

32,77 кв. м.

Таким чином, позивач отримав лише право на набуття права власності, а не саме право власності на нерухоме майно, тобто права власності на спірне нерухоме майно у нього в установленому законом порядку не виникло.

Крім того, заперечуючи проти вимог позовної заяви, ТОВ «Черновіц Плаза» вказувало, що позивач не надала належних доказів сплати коштів за спірне майно у розмірі 79695 дол. США. Також зазначало, що на час укладення спірного правочину була чинною мирова угода, на підставі якої ТОВ «Рязань-Інвест» набуло право власності на об`єкт незавершеного будівництва, відсоток готовності, якого становить 83%, яке знаходиться на АДРЕСА_1 . Отже, ТОВ «Рязань-Інвест» було власником вищевказаного нерухомого майна, тому у спосіб визначений законом відчужило його ТОВ «Черновіц Плаза». Позивачем не доведено, що сторони спірного правочину порушили вимоги, встановлені частинами першою - третьою, п`ятою та шостою ЦК України, отже відсутні підстави для визнання правочину купівлі-продажу недійсним.

Європейський суд з прав людини, ухвалюючи рішення у справі «Буланов та Купчик проти України» від 09 грудня 2010 року, вказав, що пункт 1 статті 6 Конвенції гарантує кожному право звернутися до суду з будь-якою вимогою щодо своїх цивільних прав та обов`язків.

Крім того, Європейський суд з прав людини в своїй практиці (рішення

від 13 травня 1980 року в справі «Артіко проти Італії», рішення від 30 травня 2013 року в справі «Наталія Михайленко проти України») визначає, що Конвенція про захист прав людини і основоположних свобод призначена для гарантування не теоретичних або примарних прав, а прав практичних та ефективних.

Разом з тим, визнання недійсним укладеного між ТОВ «Черновіц Плаза»

і ТОВ «Рязань-Інвест» договору купівлі-продажу від 29 лютого 2016 року не буде мати наслідком захист практичних та ефективних прав ОСОБА_1 , оскільки вона не набуде право власності на нежитлове приміщення комерційного призначення орієнтованою запроектованою площею

32,77 кв. м на АДРЕСА_1 .

При цьому, ОСОБА_1 як кредитор ТОВ «Рязань-Інвест», яке з 01 липня 2016 року перебуває у стані припинення, не позбавлена права захистити свої порушені права у інший спосіб, який встановлює, зокрема, умови та порядок застосування ліквідаційної процедури з метою повного або часткового задоволення вимог кредиторів.

Разом з тим, як вбачається з Єдиного державного реєстру судових рішень договір купівлі-продажу від 29 лютого 2016 року був предметом спору у справі № 926/358/19 за позовом ПАТ «Державний експортно-імпортний банк України» в особі філії АТ «Укрексімбанк» в м. Чернівцях до ТОВ «Рязань-Інвест», ТОВ «Черновіц Плаза», Чернівецької міської ради в особі відділу державної реєстрації речових прав на нерухоме майно юридичного управління Чернівецької міської ради, державного реєстратора управління державної реєстрації Головного територіального управління юстиції у Чернівецькій області Гринюка І. В., за участі третіх осіб: ТОВ «Будинок торгівлі «Рязань», Публічного акціонерного товариства «Діамант банк», приватного нотаріуса Чернівецького міського нотаріального округу Чернівецької області Іщенко А. В.

За результатом розгляду вказаної справи Західним апеляційним господарським судом прийнято постанову від 16 вересня 2019 року, якою справу № 926/358/19 направлено до Господарського суду Чернівецької області для розгляду в межах справи № 5027/1297-б/2011 про банкрутство ТОВ «Будинок торгівлі «Рязань».

Західний апеляційний господарський суд у справі № 926/358/19 дійшов висновку, що спір у справі № 926/358/19 пов`язаний з банкрутством

ТОВ «Будинок торгівлі «Рязань», оскільки безпосередньо стосується

останнього як боржника та АТ «Укрексімбанк» як кредитора у справі 5027/1297-б/2011, а також нерухомого майна, яке є основним активом боржника.

З урахуванням вказаного, правильним є висновок апеляційного суду про те, що вирішення спору в цій справі без участі арбітражного керуючого ТОВ «Будинок торгівлі «Рязань» є неможливим.

Наведені у касаційній скарзі доводи зводяться до незгоди з висновками судів першої та апеляційної інстанцій стосовно установлення обставин справи, зводяться до переоцінки доказів, що в силу вимог статті 400 ЦПК України виходить за межі розгляду справи судом касаційної інстанції. Наведені у касаційній скарзі доводи були предметом дослідження в судах першої та апеляційної інстанцій з наданням відповідної правової оцінки всім фактичним обставинам справи.

Висновки за результатами розгляду касаційної скарги

Відповідно до частини першої статті 410 ЦПК України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що рішення ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Рішення суду першої інстанції та постанова апеляційного суду ухвалені

з додержанням норм матеріального та процесуального права, а тому ці судові рішення необхідно залишити без змін, а касаційну скаргу - без задоволення.

Керуючись статтями 400, 402, 409, 411, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Шевченківського районного суду міста Чернівці від 05 липня

2018 року та постанову Апеляційного суду Чернівецької області

від 04 жовтня 2018 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Головуючий В. С. Висоцька

Судді А. І. Грушицький

І. В. Литвиненко

В. В. Сердюк

І. М. Фаловська