печерський районний суд міста києва
Справа № 632/1215/18-ц
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(ЗАОЧНЕ)

11 лютого 2019 року Печерський районний суд м. Києва в складі головуючого судді - Остапчук Т.В. при секретарі - Каранда С.Г. розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк», третя особа: Приватний нотаріус Чернігівського нотаріального округу ЗавалієвАртем Анатолійович, про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню,-

В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк третя особа: Приватний нотаріус Чернігівського нотаріального округу ЗавалієвАртем Анатолійович, про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню. Зокрема позивач просить визнати виконавчий напис нотаріуса № 3566 від 30.08.2016 року, вчинений Приватним нотаріусом Чернігівського нотаріального округу ЗавалієвимА.А. про стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» несплачених в строк відповідно до умов кредитного договору від 24.12.2007 року та розрахунку заборгованості за договором станом на 30.06.2016 року, грошових коштів в сумі 48 344, 85 грн, таким, що не підлягає виконанню, оскільки вказаний виконавчий напис вчинено з порушенням вимог статей 87, 88 Закону України "Про нотаріат". В обґрунтування заявлених позовних вимог позивач вказує на те, на виконанні у Первомайському міськрайонному ВДВС ГУЮ у Харківській області перебуває виконавче провадження з виконання виконавчого напису, вчиненого 30.08.2016 року приватним нотаріусом Чернігівського нотаріального округу ЗавалієвимА.А. зареєстрованим за № 3566, про стягнення з позивача на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» заборгованості за кредитним договором від 24.12.2007 року станом на 30.06.2016 року, грошових коштів в сумі 48 344, 85 грн. Позивач вважає вказаний виконавчий напис незаконним, таким, що вчинений в порушення вимог діючого законодавства, оскільки ст. 88 Закону України «Про нотаріат» визначено умови вчинення виконавчих написів. Відповідно до приписів цієї статті Закону нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку. Також, вчинення виконавчих написів регламентовано Главою 16 Порядку вчинення нотаріальних цій нотаріусами України, затвердженого Наказом Міністерства юстиції України № 296/5 від 22.02.2012 року), у якому міститься аналогічна норма, відповідності до якої нотаріус вчиняє виконавчі написи за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між «Підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Згідно з підп. 3.4. п. 3 Глави 16 Порядку строки, протягом яких може бути вчинено виконавчий напис, обчислюються з дня, коли у стягувача виникло право примусового стягнення боргу. Отже, з'ясування строку, з якого у відповідача виникло право вимоги повернення кредиту є важливою фактичною обставиною у даному випадку та безпосередньо пов'язане із дотриманням строків вчинення нотаріусом оскаржуваного виконавчого напису, оскільки порушення цих строків свідчить про незаконність виконавчого напису. Як вбачається з виконавчого напису строк, за який провадиться стягнення - за період з 24.12.2007 року по 30.06.2016 року, тобто майже за 9 років. З огляду на вказане, нотаріус в порушення вимог ст. 88 Закону України «Про нотаріат», підп. 3.1 п. 3 Глави 16 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, вчинив виконавчий напис, хоча з дня виникнення права вимоги минуло більше 3 років. Нотаріусом не досліджено та не перевірено ту обставину, що вказаний трирічний строк, протягом якого може бути вчинено виконавчий напис, сплинув, оскільки право стягнення боргу у відповідача виникло ще серпні 2011 року, яким останній і скористався, подавши до суду першої інстанції позовну заяву до мене про стягнення заборгованості за кредитним договором. У зв'язку з викладеним позивач просить визнати вказаний виконавчий напис таким, що не підлягає виконанню. Позивач в судове засідання не з'явився, в матеріалах справи міститься заява позивача про розгляд справи за йог відсутності, позовні вимоги підтримує у повному обсязі. Представник відповідача в судове засідання не з'явився, про розгляд справи повідомлений належним чином, причини неявки суду невідомі. Третя особа Приватний нотаріус Чернігівського нотаріального округу ЗавалієвАртем Анатолійович в судове засідання не з'явився, про розгляд справи повідомлений належним чином, надав заяву про розгляд справи за його відсутності. Ухвалою суду від 19 липнч 2018 року було відкрито провадження у даній справі. Підготовче засідання у справі проведено 25 жовтня 2018 року за результатами якого ухвалою суду від 25 жовтня 2018 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті на 11 годину 00 хвилин 28 листопада 2018 року. За таких обставин, суд розглянув справу у відсутність учасників справи в порядку заочного спрощеного провадження відповідно дост. 280 ЦПК України. Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. В судовому засіданні встановлено, що 24.12.2017 року між ОСОБА_1 та Закритим акціонерним товариством Комерційний банк «Приватбанк», було укладено кредитний договір №б/н. 30.08.2016 року Приватним нотаріусом Чернігівського міського нотаріального округу Завалієвим А.А. було вчинено виконавчий напис №3566 про стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК», що є правонаступником ЗАТ КБ «ПРИВАТБАНК» невиплачених в строк відповідно до умов кредитного договору №б/н від 24.12.2007 року та розрахунку заборгованості за договором станом на 30.06.2016 року грошових коштів у сумі 48 344, 85 грн з урахуванням: заборгованості за тілом кредиту у розмірі 9 915,28 грн; заборгованість за відсотками у розмірі 31 032,19 грн; заборгованість з пені та комісії у розмірі 4 619,05 грн.; заборгованість за штрафами: фіксована частина - 500,00 грн, відсоток від суми заборгованості у розмірі 2 278, 33 грн. Стягнення здійснюється за період з 24.12.2007 року по 30.06.2016 року. За статтею 87 Закону України "Про нотаріат" для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Відповідно до статті 88 Закону України "Про нотаріат" нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку. Згідно з підпунктом 3.1 пункту 3 глави 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012р. за № 296/5, нотаріус вчиняє виконавчі написи якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем. Суд при вирішенні спору про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, не повинен обмежуватися лише перевіркою додержання нотаріусом формальних процедур і факту подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника згідно з Переліком документів. Для правильного застосування положень статей 87, 88 Закону України "Про нотаріат" у такому спорі суд повинен перевірити доводи боржника в повному обсязі й установити та зазначити про це у рішенні, чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість взагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було невирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру станом на час вчинення нотаріусом виконавчого напису (правова позиція Верховного Суду України у постанові від 05.07.2017р. у справі №754/9711/14-ц). Відповідно до пункту 1 Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172 (у редакції, чинній на момент вчинення виконавчого напису) для одержання виконавчого напису для стягнення заборгованості за нотаріально посвідченими угодами подаються оригінал нотаріально посвідченої угоди; документи, що підтверджують безспірність заборгованості боржника та встановлюють прострочення виконання зобов'язання. Відповідно до статті 88 Закону України "Про нотаріат" та статей 1, 9 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" на підтвердження факту безспірності заборгованості ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» мало б надати нотаріусу первинні облікові документи, чеки, квитанції, інше, які підтверджують факти оплати або неналежної оплати. Документами, які підтверджують безспірність заборгованості, не можуть бути розрахунок заборгованості чи довідка про існування заборгованості, складені банком. Останні є лише відображенням односторонніх арифметичних розрахунків банку і не можуть слугувати доказом безспірності розміру грошових вимог відповідача до позивача. Крім того, як встановлено за матеріалами справи, виконавчий напис нотаріуса від 30.08.3016 р. вчинено про стягнення з позивача на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» заборгованості за кредитним договором № б/н від 24.12.2007 року станом на 30.06.2016 року у розмірі 48 344,85 грн, зокрема, що виникла у період, починаючи з 24.12.2007р. по 30.06.2016р., що виходить за межі трирічного строку, встановленого статтею 88 Закону України "Про нотаріат". Аналізуючи зібрані докази в їх сукупності, суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивача про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню, знайшли своє підтвердження в судовому засіданні та підлягають задоволенню. Враховуючи, що позовні вимоги підлягають задоволенню, відповідно до статті 141 ЦПК України, витрати понесені позивачем з оплати судового збору в розмірі 704,80 грн. підлягають стягненню з відповідача. Керуючись статтями 87, 88 Закону України "Про нотаріат", статтями 12, 13, 81, 141, 263, 265, 273, 354 Цивільного процесуального кодексу України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк», третя особа: Приватний нотаріус Чернігівського нотаріального округу ЗавалієвАртем Анатолійович, про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню - задовольнити. Визнати таким, що не підлягає виконанню, виконавчий напис, вчинений 30.08.2016 року приватним нотаріусом Чернігівського міського нотаріального округу Завалієвим Артемом Анатолійовичем, зареєстрований в реєстрі за № 3566 про стягнення з ОСОБА_1 на користь Публічного акціонерного товариства Комерційного Банку «Приватбанк» заборгованості за кредитним договором. Стягнути з Публічного акціонерного товариства Комерційного Банку «Приватбанк» на користь ОСОБА_1 збір в розмірі 704,80 грн. Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду. Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин. Позивач має право оскаржити заочне рішення в загальному порядку, встановленому цим Кодексом. В такому випадку рішення суду може бути оскаржене шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення не були вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду. Повторне заочне рішення позивач та відповідач можуть оскаржити в загальному порядку, встановленому цим Кодексом. Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи. Апеляційні скарги подаються учасниками справи до Київського апеляційного суду або через Печерський районний суд м. Києва, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності ЦПК України в редакції від 15 грудня 2017 року. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Дата складення повного судового рішення 05 березня 2019 року.

Суддя Остапчук Т.В.