Номер провадження: 22-ц/813/352/19
Номер справи місцевого суду: 520/2489/16
Головуючий у першій інстанції Луняченко В.О
Доповідач Заїкін А. П.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21.02.2019 року м. Одеса

Єдиний унікальний номер судової справи: № 520/2489/16-ц

Одеський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

- головуючого судді - Заїкіна А.П.,

- суддів: - Калараш А.А., Таварткіладзе О.М.,

за участю секретаря - Драганової Ю.С.,

учасники справи:

- позивач - публічне акціонерне товариство акціонерний банк «Південний»,

- відповідач (заявник) - ОСОБА_4,

- треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору - товариство з обмеженою відповідальністю «Волдон», товариство з обмеженою відповідальністю «Данлер»,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом публічного акціонерного товариства акціонерного банку «Південний» до ОСОБА_4 про стягнення заборгованості за кредитним договором, за зустрічним позовом ОСОБА_4 до публічного акціонерного товариства акціонерного банку «Південний», треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору - товариство з обмеженою відповідальністю «Волдон», товариство з обмеженою відповідальністю «Данлер», про визнання поруки такою, що припинена, за апеляційною скаргою адвоката Марківа Назара Володимировича - представника ОСОБА_4 на ухвалу Київського районного суду м. Одеси, постановлену у складі судді Луняченка В.О. 01 листопада 2018 року, про відмову у скасуванні тимчасового обмеження боржника у праві виїзду за межі України,

встановив:

У березні 2016 р. публічне акціонерне товариство акціонерний банк «Південний» (далі - Банк) звернулося до Київського районного суду м. Одеси з вищезазначеним позовом (Т. 1, а. с. 1 - 6).

Ухвалою Київського районного суду м. Одеси від 02.03.2016 р. було відкрито провадження по справі.

Ухвалою апеляційного суду Одеської області від 20.07.2017 р. (Т. 1, а. с. 36) було відмовлено у задоволенні апеляційної скарги ОСОБА_4 та залишена без змін ухвала суду від 02.03.2016 р. про відкриття провадження по справі.

Рішенням Київського районного суду м. Одеси від 19.12.2017 р. задоволені позовні вимоги Банку. Стягнуто з ОСОБА_4 на користь Банку кредитну заборгованість у сумі - 723 249 грн. (Т. 2, а. с. 119 - 121).

У вересні 2018 р., під час примусового виконання рішення суду, приватний виконавець виконавчого округу м. Києва Татарченко В.Г. звернувся до Київського районного суду м. Одеси з поданням про тимчасове обмеження боржника у праві виїзду за межі України.

Ухвалою Київського районного суду м. Одеси від 10.09.2018 р. вищевказане подання було задоволено. Тимчасово обмежено у праві виїзду за межі України боржника ОСОБА_4.

У жовтні 2018 р. Марків Н.В., представник ОСОБА_4, звернувся до Київського районного суду м. Одеси із заявою про скасування вищенаведеного тимчасового обмеження у праві виїзду за межі України боржника ОСОБА_4.

Ухвалою Київського районного суду м. Одеси від 01.11.2018 р. у задоволенні вищевказаної заяви про скасування тимчасового обмеження у праві виїзду за межі України боржника ОСОБА_4. було відмовлено.

Ухвала суду першої інстанції мотивовано тим, що суд не приймає, як підстави для скасування тимчасового обмеження, твердження про намагання боржника у добровільному порядку вирішити питання щодо реструктуризації боргу, оскільки це не підтверджено жодним письмовим доказом.

Посилання на ускладнення у виїзді до окупованої території у зв'язку із наявністю ухвали про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України, не обґрунтоване, враховуючи, що до окупованої території Україною встановлений окремий порядок виїзду, який не пов'язаний із перетинанням кордону.

Відсутність будь-яких спроб погашення заборгованості з боку боржника при наявних фінансових можливостях, рух коштів по банківським рахункам свідчить саме про ухилення боржника від виконання рішення суду, що у відповідності до вимог ст. 441 ЦПК України є підставою для тимчасового обмеження у праві виїзду боржника за межі України (а. с. 32 - 32 зворотна сторона).

В апеляційній скарзі Марків Н.В., представник ОСОБА_4, просить ухвалу Київського районного суду м. Одеси від 01.11.2018 р. про відмову у задоволенні заяви про скасування тимчасового обмеження у праві виїзду за межі України скасувати. Ухвалити нове судове рішення про задоволення заяви Марківа Н.В., представника ОСОБА_4, про скасування тимчасового обмеження у праві виїзду за межі України боржника ОСОБА_4.

Апеляційна скарга обґрунтована тим, щооскаржувану ухвалу судом першої інстанції постановлено при невідповідності висновків суду обставинам справи, з порушенням норм процесуального права, неправильному застосуванні норм матеріального права.

Апелянт вказує, що судом першої інстанції залишено поза увагою факт того, що ОСОБА_4 кошти від Банку не отримував. Не надана оцінка діям приватного виконавця. Після винесення оскаржуваної ухвали суду стало відомо, що ОСОБА_4 змушений проходити регулярне щомісячне обстеження у Німеччині в період з жовтня 2018 р. по листопад 2019 р..

Марків Н.В., представник ОСОБА_4,у судовому засіданні підтримав викладені в апеляційній скарзі доводи та вимоги.

Відзиву на апеляційну скаргу не надано.

Пахомов І.Ю., представник ПАТ АБ «Південний», у судовому засіданні заперечував проти задоволення апеляційної скарги. Вказував, що ОСОБА_4 не вчинив жодних дій щодо виконання рішення суду.

Заслухавши суддю-доповідача, вислухавши пояснення учасників справи, які прийняли участь у судовому засіданні, обговоривши доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права при постановленні ухвали, колегія суддів зазначає наступне.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість судового рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Згідно вимог ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.

Відмовляючи у задоволенні заяви Марківа Н.В., представника ОСОБА_4, про скасування тимчасового обмеження у праві виїзду за межі України боржника ОСОБА_4, суд першої інстанції виходив з того, що рішенням Київського районного суду м. Одеси від 19.12.2017 р. були задоволені позовні вимоги ПАТ АБ «Південний» та стягнуто з ОСОБА_4 кредитну заборгованість у сумі - 723 249 грн..

Протягом примусового виконання вказаного рішення суду боржником не було сплачено будь-яка сума боргу. Накладений арешт на рухоме майно не виконується у зв'язку із ненаданням транспортного засобу.

Судом першої інстанції при розгляді заяви також прийнято до уваги, що процесуальні питання, пов'язані з виконанням судових рішень у цивільних справах вирішуються судом, який розглядав справу як суд першої інстанції (ч. 1 ст. 446 ЦПК України), тобто розгляд Київським районним судом м. Одеси, який виніс рішення, клопотання приватного виконавця пов'язане із виконанням рішення суду та відповідає вимогам закону.

Київським районним судом м. Одеси не прийнято, як підстави для скасування тимчасового обмеження, твердження про намагання боржника у добровільному порядку вирішити питання щодо реструктуризації боргу, через те, що наведені твердження не підтверджені жодним письмовим доказом (звернення до Банку з відповідною пропозицією тощо). До окупованої території Україною встановлений окремий порядок виїзду, який не пов'язаний із перетинанням державного кордону.

Відсутність будь-яких спроб погашення заборгованості з боку боржника при наявних фінансових можливостях, рух коштів відповідно до банківських рахунків свідчить саме про ухилення боржника від виконання рішення суду, що у відповідності до вимог ст. 441 ЦПК України і є підставою для тимчасового обмеження у праві виїзду боржника за межі України (а. с. 32 - 32 зворотна сторона) .

Колегія суддів погоджується з такими висновками суду першої інстанції.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 441 ЦПК України, тимчасове обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України може бути застосоване судом, як захід забезпечення виконання судового рішення.

Закон України «Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України» від 21 січня 1994 року регулює порядок здійснення права громадян України на виїзд з України і в'їзд в Україну, порядок оформлення документів для закордонних поїздок, визначає випадки тимчасового обмеження права громадян на виїзд з України і встановлює порядок розв'язання спорів у цій сфері.

Так, п. 2 ст. 6 Закону України «Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України» передбачено, як підставу для тимчасового обмеження у праві виїзду за кордон, наявність невиконаних зобов'язань, але лише до моменту виконання зобов'язань, або розв'язання спору за погодженням сторін у передбачених законом випадках, або забезпечення зобов'язань заставою, якщо інше не передбачено міжнародним договором України.

Крім того, питання про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України вирішується при виконанні судових рішень, ухвалених у порядку, передбаченому ст. 11 Закону України "Про виконавче провадження" та ст. 377-1 ЦПК України.

Апеляційний суд не приймає до уваги доводи апеляційної скарги про те, що судом першої інстанції не надано оцінки тому факту, що ОСОБА_4 кошти від АБ «Південний» не отримував, так як рішенням Київського районного суду від 19.12.2017 р. задоволено вищевказаний позов Банку, а отже надано оцінку факту щодо отримання ОСОБА_4 наведених коштів.

Крім того апелянтом не спростовано посилання представника Банку щодо ухилення ОСОБА_4 від виконання рішення Київського районного суду від 19.12.2017 р., яким були задоволені позовні вимоги Банку та стягнуто з ОСОБА_4 кредитну заборгованість у сумі - 723 249 грн..

Таким чином, апеляційна скарга Марківа Н.В., представника ОСОБА_4,є безпідставною, а тому її треба залишити без задоволення.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 374, ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги залишає судове рішення без змін, а скаргу без задоволення, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержання норм матеріального і процесуального права.

За вищевикладених обставин колегія суддів вважає, що ухвала суду першої інстанції є законною та обґрунтованою. Судом повно та всебічно досліджені наявні в матеріалах справи докази, їм надана правильна оцінка, порушень норм процесуального права не допущено. Підстави для скасування, зміни ухвали суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги Марківа Н.В., представника ОСОБА_4,відсутні.

Керуючись ст. ст. 367, 368, 374, 375, 381, 382, 383, 384, 390 ЦПК України, Одеський

апеляційний суд, у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ,

постановив:

Апеляційну скаргу Марківа Назара Володимировича, представника ОСОБА_4, - залишити без задоволення.

Ухвалу Київського районного суду м. Одеси від 01 листопада 2018 року про відмову у скасуванні тимчасового обмеження боржника у праві виїзду за межі України- залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, однак може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повної постанови.

Повна постанова складена 04 березня 2019 року.

Головуючий: А. П. Заїкін

Судді: А. А. Калараш

О. М. Таварткіладзе