КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 363/4538/17
№ апеляційного провадження: 22-ц/824/4037/2019
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13 березня 2019 року м. Київ

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

судді - доповідача Слюсар Т.А.,

суддів: Волошиної В.М., Панченка М.М.,

за участю секретаря судового засідання Макаренко О.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою адвоката Зайченко Катерини Сергіївни в інтересах ОСОБА_2 на ухвалу Вишгородського районного суду Київської області від 15 січня 2019 року у складі судді Чіркова Г.Є.,

у справі за позовом ОСОБА_2 до Новопетрівської сільської ради Вишгородського району Київської області про усунення перешкод в здійсненні права користування та розпорядженні майном,-

В С Т А Н О В И В :

У листопаді 2017 року ОСОБА_2 звернулася у суд із позовом до Новопетрівської сільської ради Вишгородського району про усунення перешкод в здійсненні права користування та розпорядженні майном.

Ухвалою Вишгородського районного суду Київської області від 15 січня 2019 року закрито провадження у справі на підставі п. 1 ч. 1 ст. 255 ЦПК України.

В апеляційній скарзі представник ОСОБА_2, посилаючись на порушення норм процесуального права, просить скасувати ухвалу районного суду та направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

В обґрунтування апеляційної скарги зазначено, що позивачу на підставі договору купівлі-продажу належить право власності земельної ділянки, що знаходиться в межах с. Нові Петрівці Вишгородського району Київської області, у реалізації якої з боку керівників відповідача чиниться спротив, чим порушується гарантоване Конституцією України право власності позивача, в силу чого спір є цивільно-правовим, а отже, підлягає розгляду за правилами цивільного судочинства за місцезнаходженням земельної ділянки.

Колегія суддів, вислухавши представника ОСОБА_2, яка підтримала апеляційну скаргу, вивчивши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, вважає апеляційну скаргу такою, що не підлягає задоволенню.

Закриваючи провадження у цивільній справі, районний суд виходив з того, що діяльність відповідача в сфері містобудування (в тому числі затвердження детальних планів території, внесення змін до них) належить до публічно-правових відносин, в яких відповідач діє як суб'єкт владних повноважень, який здійснює публічно-владні управлінські функції у вказаній сфері, і спір виник у зв'язку з виконанням цих функцій.

Колегія суддів погоджується з вказаними висновками суду першої інстанції.

Районний суд, постановляючи ухвалу, з достатньою повнотою з'ясував обставини справи та надав належну оцінку наявним у справі доказам.

У статті 125 Конституції України вказано, що судоустрій в Україні будується за принципами територіальності й спеціалізації та визначається законом.

За вимогами частини першої статті 18 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» суди спеціалізуються на розгляді цивільних, кримінальних, господарських, адміністративних справ, а також справ про адміністративні правопорушення.

Важливість визначення юрисдикції підтверджується як закріпленням у Конституції України принципу верховенства права, окремими елементами якого є законність, правова визначеність та доступ до правосуддя, так і прецедентною практикою ЄСПЛ.

Судова юрисдикція - це інститут права, який покликаний розмежувати компетенцію як різних ланок судової системи, так і різні види судочинства, якими є цивільне, кримінальне, господарське та адміністративне, між собою.

Критеріями розмежування судової юрисдикції, тобто передбаченими законом умовами, за яких певна справа підлягає розгляду за правилами того чи іншого виду судочинства, є суб'єктний склад правовідносин, предмет спору та характер спірних матеріальних правовідносин у їх сукупності. Крім того, таким критерієм може бути пряма вказівка в законі на вид судочинства, у якому розглядається визначена категорія справ.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 255 ЦПК Українисуд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо справа не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

Зі змісту позову убачається, що ОСОБА_2 заявлено вимогипро усунення перешкод у здійсненні права користування та розпорядження майном, у зв'язку чим просить зобов'язати Новопетрівську сільську раду внести зміни до детального плану території села Нові Петрівці, затвердженого рішенням Новопетрівської сільської ради від 31 липня 2017 року № 846 «Про затвердження детального плану території села Нові Петрівці» з відповідним відображенням належної їй земельної ділянки з цільовим призначенням - для будівництва житлового будинку господарських будівель і споруд на графічній частині детального плану.

Встановлено, що рішення Новопетрівської сільської ради від 31 липня 2017 року №846 «Про затвердження детального плану території села Нові Петрівці» є нормативно-правовим актом Новопетрівської сільської ради з огляду на те, що він не спрямований на конкретну особу, оскільки поширюється на необмежену кількість суб'єктів містобудування, що мають у власності (користуванні) земельні ділянки для містобудівних потреб на відповідній території та застосовується багаторазово при наданні вихідних даних необхідних для проектування об'єктів містобудування та просторового планування території села Нові Петрівці.

При цьому, колегія суддів враховує позицію Конституційного Суду України, викладену в п. 4 резолютивної частини рішення № 7-рп/2009 від 16 квітня 2009 року у справі за конституційним поданням Харківської міської ради щодо офіційного тлумачення положень частини другої статті 19, статті 144 Конституції України, статті 25, частини чотирнадцятої статті 46, частин першої, десятої статті 59 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» (справа про скасування актів органів місцевого самоврядування) відповідно до якої визначено, що в Основному Законі України передбачено форми та засоби реалізації права територіальних громад на місцеве самоврядування і вказано, що органи місцевого самоврядування в межах повноважень, визначених законом, приймають рішення, які є обов'язковими до виконання на відповідній території (частина перша статті 144). На основі цього положення Конституції України в Законі визначено, що у формі рішень рада приймає нормативні та інші акти (частина перша статті 59). Проаналізувавши функції і повноваження органів місцевого самоврядування, врегульовані Конституцією України та іншими законами України, Конституційний Суд України дійшов висновку, що органи місцевого самоврядування, вирішуючи питання місцевого значення, представляючи спільні інтереси територіальних громад сіл, селищ та міст, приймають нормативні та ненормативні акти. До нормативних належать акти, які встановлюють, змінюють чи припиняють норми права, мають локальний характер, розраховані на широке коло осіб та застосовуються неодноразово, а ненормативні акти передбачають конкретні приписи, звернені до окремого суб'єкта чи юридичної особи, застосовуються одноразово і після реалізації вичерпують свою дію. Такий висновок узгоджується із правовими позиціями Конституційного Суду України, викладеними у рішеннях від 27 грудня 2001 року № 20-рп/2001 у справі про укази Президії Верховної Ради України щодо Компартії України, зареєстрованої 22 липня 1991 року (абзац перший пункту 6 мотивувальної частини), від 23 червня 1997 року № 2-зп у справі про акти органів Верховної Ради України (абзац четвертий пункту 1 мотивувальної частини).

Враховуючи, що позивач обґрунтовує свої доводи незаконністю оскаржуваного рішення та порушенням процедури його прийняття Новопетрівською сільською радою, саме як суб'єктом владних повноважень, а не суб'єктом цивільно-правових відносин, районний суд дійшов обґрунтованого висновку про відповідність даного спору визначенню публічно-правового спору, що виключає його розгляд за правилами цивільного судочинства.

Частиною першою статті 19 ЦПК України встановлено, що суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства.

Пунктом 1 частини першої статті 19 КАС України визначено, що юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах, зокрема щодо спорів фізичних чи юридичних осіб із суб'єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи індивідуальних актів), дій чи бездіяльності, крім випадків, коли для розгляду таких спорів законом встановлено інший порядок судового провадження.

Твердження апеляційної скарги про те, що позивачу на підставі договору купівлі-продажу належить право власності земельної ділянки, що знаходиться в межах с. Нові Петрівці Вишгородського району Київської області, у реалізації якої з боку керівників відповідача чиниться спротив, чим порушується гарантоване Конституцією України право власності позивача, в силу чого спір є цивільно-правовим, а отже, підлягає розгляду за правилами цивільного судочинства за місцезнаходженням земельної ділянки, колегія суддів визнає безпідставними.

При цьому, колегія суддів враховує частину другу статті 24 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності», якою встановлено, що зміна функціонального призначення територій не тягне за собою припинення права власності або права користування земельними ділянками, які були передані (надані) у власність чи користування до встановлення нового функціонального призначення територій.

Таким чином, Новопетрівська сільська рада жодним чином не порушує цивільні права позивача.

Зазначені обставини свідчать про те, що під час постановлення оскаржуваної ухвали суд діяв у межах процесуального закону, а тому посилання представника скаржника на порушення норм процесуального права при розгляді заяви не знайшли свого підтвердження.

Викладені в ухвалі висновки відповідають обставинам справи та зібраним доказам.

Ухвала суду постановлена з дотриманням норм процесуального права, підстав до її скасування колегія суддів не вбачає.

Керуючись ст. ст. 367, 374, 375, 382 ЦПК України, суд,-

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу Зайченко Катерини Сергіївни в інтересах ОСОБА_2 відхилити.

Ухвалу Вишгородського районного суду Київської області від 15 січня 2019 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, проте може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом 30 днів з моменту складання повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 14 березня 2019 року.

Суддя-доповідач:

Судді: