Номер провадження: 22-ц/813/1504/19
Головуючий у першій інстанції Сувертак І. В.
Доповідач Погорєлова С. О.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26.02.2019 року м. Одеса

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Одеського апеляційного суду у складі:

головуючого судді: Погорєлової С.О.

суддів: Заїкіна А.П., Калараш А.А.

за участю секретаря: Томашевської К.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу представника Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» у справі за позовом ОСОБА_2 до Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» про визнання звільнення від виконання зобов'язання за договором про надання споживчого кредиту, припинення договору іпотеки, договору змін до договору, зняття заборон, вилучення з реєстру іпотек, на рішення Суворовського районного суду м. Одеси, ухвалене під головуванням судді Сувертак І.В. 12 липня 2018 року у м. Одеса,-

встановила:

У грудні 2016 року ОСОБА_2 звернувся до Суворовського районного суду м. Одеси з позовом, який було уточнено, до ПАТ «Дельта Банк» про визнання звільнення від виконання зобов'язання за договором про надання споживчого кредиту, припинення договору іпотеки, договору змін до договору, зняття заборон, вилучення з реєстру іпотек (т. 1 а.с. 2-9, 228-236).

В обґрунтування позову ОСОБА_2 зазначав, що 22 червня 2007 року між АКІБ «Укрсиббанк» та позивачем був укладений договір про надання споживчого кредиту № 0, на підставі якого Банк надав ОСОБА_2 кредит в іноземній валюті в розмірі 110 000 доларів США, а позивач зобов'язався повернути кредит та сплачувати відсотки за користування ним у розмірі 12,8 % річних. Термін виконання основного зобовязання становив 22 червня 2018 року.

З метою належного виконання умов договору, між ОСОБА_2 та АКІБ «УкрСиббанк» було укладено договір іпотеки від 22 червня 2007 року, реєстраційний номер 6781, згідно якого ОСОБА_2 передав в іпотеку нежилі приміщення загальною площею 89,4 кв.м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1.

На підставі укладеного договору іпотеки від 22 червня 2007 року, було накладено заборону відчуження нежилих приміщень за адресою: АДРЕСА_1, загальною площею 89,4 кв.м, та внесено до Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна запис про заборону відчуження від 22 червня 2007 року № 5188646.

03 лютого 2009 року між АКІБ «УкрСиббанк» та ОСОБА_2 було укладено додаткову угоду № 11742216/1 до договору про надання споживчого кредиту № від 22 червня 2007 року, відповідно до умов якого було визначено, що ОСОБА_2 зобов'язується повернути АКІБ «УкрСиббанк» залишок отриманих в кредит грошових коштів на підставі договору про надання споживчого кредиту в розмірі 96 665,45 доларів США в строк до 22 червня 2022 року, сплачуючи до 26 числа кожного календарного місяця розмір аутентичного платежу в розмірі 1 255,00 доларів США. Також, згідно вказаної додаткової угоди сторони погодили, що в системі обліку банку реєстраційний номер договору про надання споживчого кредиту № 0 від 22 червня 2007 року буде відображатись за № 1 від 03 лютого 2009 року.

Враховуючи, що додатковою угодою до договору про надання споживчого кредиту від 22 червня 2007 року були змінені строк погашення основного зобовязання та розмір і порядок погашення чергових платежів за кредитом 04 лютого 2009 року, між сторонами було укладено договір про внесення змін до договору іпотеки від 22.06.2007 року, реєстраційний № 749.

На підставі укладеного договору від 04 лютого 2009 року про внесення змін до договору іпотеки від 22 червня 2007 року, було додатково накладено заборону відчуження нежилих приміщень за адресою: АДРЕСА_1, загальною площею 89.4 кв. м, та внесено до Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна запис про заборону відчуження від 04 лютого 2009 року № 8428992.

08 грудня 2011 року між АКІБ «Укрсиббанк» та ПАТ «Дельта Банк» було укладено договір купівлі-продажу прав вимоги, відповідно до якого ПАТ «Дельта Банк» набув права кредитора за договором про надання споживчого кредиту № 0 від 22 червня 2007 року, а також набув права іпотекодержателя за договором іпотеки від 22 червня 2007 року.

У вересні 2015 року ПАТ «Дельта Банк» звернулося до Суворовського районного суду м. Одеси з позовом до ОСОБА_2, в якому просило, в рахунок виконання основного зобов`язання щодо сплати заборгованості за кредитним договором у розмірі 3 203 622,48 грн., звернути стягнення на предмет іпотеки, а саме: нежилі приміщення, загальною площею 89,4 кв. м, що знаходяться за адресою: м. АДРЕСА_1, шляхом визнання права власності на вказані нежилі приміщення за ПАТ «Дельта банк».

Рішенням Суворовського районного суду м. Одеси від 19 жовтня 2016 року у задоволенні позову ПАТ «Дельта Банк до ОСОБА_2 про звернення стягнення на предмет іпотеки відмовлено у зв'язку зі спливом строку позовної давності за договором про надання споживчого кредиту № 0 від 22 червня 2007 року (основним зобов'язанням).

Рішення Суворовського районного суду м. Одеси від 19 жовтня 2016 року набрало законної сили.

29 листопада 2016 року ОСОБА_2 направив ПАТ «Дельта банк» заяву про зняття заборони відчуження нерухомого майна, в якій просив протягом 3-х робочих днів з дати отримання вказаної заяви подати до приватного нотаріуса, який посвідчив договір іпотеки від 22 червня 2007 року або до відділу державної реєстрації речових прав на нерухоме майно Управління державної реєстрації юридичного департаменту Одеської міської ради заяву про припинення іпотеки за договором іпотеки від 22 червня 2007 року, зняття заборони відчуження нерухомого майна, а саме: нежилих приміщень за адресою: АДРЕСА_1, загальною площею 89.4 кв.м, та вилучення з Державного реєстру іпотек записів про обтяження. Зазначена заява позивача від 29 листопада 2016 року про зняття заборони відчуження нерухомого майна була залишена ПАТ «Дельта банк» без задоволення.

Оскільки ПАТ «Дельта Банк» не визнає тих обставин, що зобов'язання за кредитним договором та договором іпотеки припинились, позивач з метою захисту своїх майнових прав вимушений був звернутися до суду із вказаним позовом та просив суд його задовольнити.

Ухвалою Суворовського районного суду м. Одеси від 06 лютого 2018 року заяву представника позивача про забезпечення позову було задоволено. Накладено арешт на нежилі приміщення, загальною площею, 89,4 м. кв., що знаходиться за адресою АДРЕСА_1, що належать на праві власності ОСОБА_2 (т. 1 а.с. 191-192).

Рішенням Суворовського районного суду м. Одеси від 12 липня 2018 року позов ОСОБА_2 задоволено повністю. Визнано ОСОБА_2 звільненим від виконання зобов'язання за договором про надання споживчого кредиту № 0 від 22 червня 2007 року, укладеного між ОСОБА_2 та АКІБ «Укрсиббанк». Визнано припиненим договір іпотеки від 22 червня 2007 року, укладений між ОСОБА_2 та АКІБ «Укрсиббанк» та посвідчений приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Гребенюк І.М. за реєстраційним номером №6781. Визнано припиненим договір від 04 лютого 2009 року, укладеного між ОСОБА_2 та АКІБ «Укрсиббанк» та посвідчений приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Гребенюк І.М. за реєстраційним номером №749. Знято заборону відчуження нерухомого майна, а саме: нежилих приміщень за адресою: АДРЕСА_1, загальною площею 89,4 кв. м, номер РПВН: 14356455, належних ОСОБА_2 накладену приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Гребенюк І.М. по договору іпотеки від 22 червня 2007 року, реєстраційний № 6781, запис про заборону відчуження від 22 червня 2007 року № 5188646. Знято заборону відчуження нерухомого майна, а саме: нежилих приміщень за адресою: АДРЕСА_1, загальною площею 89.4 кв. м, номер РПВН: 14356455, належних ОСОБА_2, накладену приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Гребенюк І.М. по договору від 04 лютого 2009 року, реєстраційний № 749, запис про заборону відчуження від 04 лютого 2009 року № 8428992. Вилучено з Державного реєстру іпотек запис про обтяження, а саме: Договір купівлі-продажу прав вимоги між ПАТ "Укрсиббанк" та ПАТ "Дельта Банк", 2949, 08.12.2011, Приватний нотаріус Київського МНО Шевченко Д.Г., що зареєстровано 17.12.2012 року, реєстраційний номер обтяження: 5188508. Вилучено з Державного реєстру іпотек запис про обтяження, а саме: Договір купівлі - продажу прав вимоги між ПАТ "Укрсиббанк" та ПАТ "Дельта Банк", 2949, 08.12.2011, Приватний нотаріус Київського МНО Шевченко Д.Г., що зареєстровано 17.12.2012 року, реєстраційний номер обтяження: 8428873. Стягнуто з ПАТ «Дельта Банк» на користь ОСОБА_2 понесені судові витрати у розмірі 4 012 грн. (т. 2, а.с. 10-20).

В апеляційній скарзі представник ПАТ «Дельта Банк» просить рішення скасувати, ухвалити нове рішення, яким в задоволенні позову ОСОБА_2 відмовити в повному обсязі, у зв'язку із порушенням судом норм матеріального та процесуального права, а саме, на думку апелянта, судом не було враховано, що сплив позовної давності, як підстави для припинення зобов'язання, норми Глави 50 ЦК України «Припинення зобов'язання» не передбачають. Крім того, нормами Закону України «Про іпотеку» також не передбачено такої підстави для припинення іпотеки, як сплив позовної давності (т. 2 а.с. 23-29).

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи та перевіривши наведені у скарзі доводи, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга представника ПАТ «Дельта Банк» підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів справи, ухвалюючи судове рішення про задоволення позовних вимог ОСОБА_2, суд першої інстанції виходив з того, що з дня набрання законної сили рішення Суворовського районного суду м. Одеси від 19 жовтня 2016 року по справі № 523/14443/15-ц ОСОБА_2 згідно рішення від 20 вересня 2011 року за заявою № 14902/04 у справі ВАТ «Нафтова компанія «Юкос» проти Росії» (пункт 570) та рішення від 22 жовтня 1996 року за заявами № 22083/93, 22095/93 у справі «Стаббінгс та інші проти Сполученого Королівства») (пункт 51), ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», ст. 10 , ч. 1 ст. 509 ЦК України та пункту 7 частини одинадцятої статті 11 Закону України «Про захист прав споживачів», є звільненим від виконання зобов'язання за договором про надання споживчого кредиту № 0 від 22 червня 2007 року, а саме зобов'язання за договором про надання споживчого кредиту № 0 від 22 червня 2007 року є припиненим у зв'язку зі спливом строку позовної давності. А оскільки іпотека має похідний характер від основного зобов'язання, то суд дйшов висновку, що і договір іпотеки від 22 червня 2007 року на підставі ч. 5 ст. 3, п. 1 ч. 1 ст. 17 Закону України «Про іпотеку» є припиненим.

Однак, колегія суддів не може погодитись зі вказаним висновком суду з наступних підстав.

Згідно ч.1 ст. 509, ст. 526 ЦК України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

За загальним правилом, зобов'язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом. Припинення зобов'язання на вимогу однієї із сторін допускається лише у випадках, встановлених договором або законом (частини перша та друга статті 598 ЦК України).

Спливу позовної давності як підстави для припинення зобов'язання норми глави 50 «Припинення зобов'язання» ЦК України не передбачають.

При цьому, відповідно до статті 256 ЦК України, позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. За правилами статті 266 ЦК України, зі спливом позовної давності до основної вимоги вважається, що позовна давність спливла і до додаткової вимоги (стягнення неустойки, накладення стягнення на заставлене майно тощо). Наслідки спливу позовної давності визначаються статтею 267 ЦК України.

Згідно з приписами статті 267 ЦК України особа, яка виконала зобов'язання після спливу позовної давності, не має права вимагати повернення виконаного, навіть якщо вона у момент виконання не знала про сплив позовної давності. Заява про захист цивільного права або інтересу має бути прийнята судом до розгляду незалежно від спливу позовної давності. Позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. Якщо суд визнає поважними причини пропущення позовної давності, порушене право підлягає захисту.

Таким чином, позовна давність пов'язується із судовим захистом суб'єктивного права особи в разі його порушення, невизнання або оспорювання. Якщо упродовж установлених законом строків особа не подає до суду відповідного позову, то, за загальним правилом, ця особа втрачає право на позов у розумінні можливості в судовому порядку здійснити належне їй цивільне майнове право. Тобто, сплив позовної давності позбавляє цивільне суб'єктивне право здатності до примусового виконання проти волі зобов'язаної особи.

У зобов'язальних відносинах (стаття 509 ЦК України) суб'єктивним правом кредитора є право одержати від боржника виконання його обов'язку з передачі майна, виконання роботи, надання послуги тощо. Зі спливом позовної давності в цих відносинах кредитор втрачає можливість у судовому порядку примусити боржника до виконання обов'язку. Так само боржник зі спливом строку позовної давності одержує вигоду - захист від можливості застосування кредитором судового примусу до виконання обов'язку.

Однак, за змістом статті 267 ЦК України сплив позовної давності сам по собі не припиняє суб'єктивного права кредитора, яке полягає в можливості одержання від боржника виконання зобов'язання як у судовому порядку, так і без використання судового примусу. Зокрема, суд не має права застосовувати позовну давність інакше, як за заявою сторін, і без такої заяви може задовольнити позов за спливом строку позовної давності (частина третя статті 267 ЦК України). У разі пропущення позовної давності та наявності заяви сторони про її застосування суд може визнати причини пропущення поважними та прийняти рішення про задоволення позову (частина п'ята статті 267 ЦК України). Крім того, навіть після спливу позовної давності боржник може добровільно виконати зобов'язання і таке виконання закон визнає правомірним, здійсненим за наявності достатньої правової підстави (частина перша статті 267 ЦК України), установлюючи для особи, яка виконала зобов'язання після спливу позовної давності, заборону вимагати повернення виконаного.

Отже, ЦК України сплив позовної давності окремою підставою для припинення зобов'язання не визнає. Виконання боржником зобов'язання після спливу позовної давності допускається та визнається таким, що має достатню правову підставу. Пропущення позовної давності також не породжує права боржника вимагати припинення зобов'язання в односторонньому порядку (частина друга статті 598 ЦК України), якщо таке його право не встановлено договором або законом окремо.

Таким чином, за загальним правилом ЦК України зі спливом позовної давності, навіть за наявності рішення суду про відмову в позові з підстави пропущення позовної давності, зобов'язання не припиняється.

Відповідно до приписів статті 575 ЦК України та статті 1 Закону України «Про іпотеку» іпотека - це окремий вид застави, вид забезпечення виконання зобов'язання нерухомим майном, що залишається у володінні і користуванні іпотекодавця, згідно з яким іпотекодержатель має право в разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобов'язання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами цього боржника у порядку, встановленому цим Законом.

Іпотека виникає на підставі договору, закону або рішення суду (частина перша статті 3 Закону України «Про іпотеку»). Вона має похідний характер від основного зобов'язання і, за загальним правилом, є дійсною до припинення основного зобов'язання або до закінчення строку дії іпотечного договору (частина п'ята статті 3 Закону України «Про іпотеку»).

Підстави припинення іпотеки окремо визначені в статті 17 зазначеного Закону. Конструкція цієї статті дає підстави для висновку, що припинення іпотеки можливе виключно з тих підстав, які передбачені цим Законом.

Так, згідно з указаною нормою, іпотека припиняється у разі припинення основного зобов'язання (абзац другий частини першої статті 17 Закону України «Про іпотеку»). Натомість, Законом України «Про іпотеку» не передбачено такої підстави для припинення іпотеки, як сплив позовної давності до основної чи додаткової вимог кредитора за основним зобов'язанням.

Таким чином, судом першої інстанції не було враховано при постановленні оскаржуваного рішення, що у разі, якщо інше не передбачене договором, сплив позовної давності до основної та додаткової вимог кредитора про стягнення боргу за кредитним договором і про звернення стягнення на предмет іпотеки (зокрема, й за наявності рішення суду про відмову в цьому позові з підстави пропущення позовної давності) само по собі не припиняє основного зобов'язання за кредитним договором і, відповідно, не може вважатися підставою для припинення іпотеки за абзацом другим частини першої статті 17 Закону України «Про іпотеку».

Зазначене узгоджується із правовою позицією, висловленою Верховним Судом у постановах від 18 липня 2018 року у справі №61-35327св18 та від 28 січня 2019 року у справі №61-23583св18.

Колегія суддів вважає, що суд першої інстанції не в повній мірі визначився з характером спірних правовідносин, нормами права, які підлягають застосуванню, що, відповідно, призвело до неправильного вирішення справи, у зв'язку із чим рішення Суворовського районного суду м. Одеси від 12 липня 2018 року підлягає скасуванню із ухваленням нового рішення про відмову у задоволенні позовних вимог.

Керуючись ст.ст. 367, 368, 374, 376, 381-384, 390 ЦПК України, колегія суддів, -

постановила:

Апеляційну скаргу представника Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» - задовольнити частково.

Рішення Суворовського районного суду м. Одеси від 12 липня 2018 року - скасувати.

Ухвалити нове судове рішення.

У задоволенні позову ОСОБА_2 до Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» про визнання звільнення від виконання зобов'язання за договором про надання споживчого кредиту, припинення договору іпотеки, договору змін до договору, зняття заборон, вилучення з реєстру іпотек - відмовити.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» судовий збір у розмірі 4 960, 80 гривень.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, однак може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення до суду касаційної інстанції.

Повний текст судового рішення складений 07 березня 2019 року.

Головуючий С.О. Погорєлова

Судді А.П. Заїкін

А.А. Калараш