Справа № 278/1998/19
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 жовтня 2019 року м. Житомир

Житомирський районний суд Житомирської області в складі головуючого судді Зубчук І. В., розглянувши цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання батьківства та стягнення аліментів, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернулася до суду з позовною заявою, в якій зазначила, що 12 липня 2013 року під час спільного проживання з відповідачем без реєстрації шлюбу у них народилася спільна дитина ОСОБА_3 . ОСОБА_2 вказала, що внаслідок відмови відповідача від подання до органів РАЦС заяви про реєстрацію батьківства відомості про батька дитини в актовому записі про народження дитини були записані на підставі ст. 135 СК України. Позивач зазначила, що наразі їй важко самостійно утримувати дитину, в той час як відповідач взмозі надавати матеріальну допомогу для утримання дитини.

У зв`язку з наведеним позивач просить:

визнати, що ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , є батьком ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 ;

стягувати із ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на її користь аліменти на утримання ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в розмірі 1/4 частки заробітку (доходу) відповідача, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

У судове засідання позивач не з`явилась, подала заяву про розгляд справи за її відсутності, позов підтримала (а.с. 32).

Відповідач у судове засідання також не з`явився, подав заяву про розгляд справи за його відсутності, позов визнав у повному обсязі (а.с. 33).

Суд, дослідивши матеріали справи, встановив такі факти та відповідні їм правовідносини.

Позивач є матір`ю ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с. 4).

Згідно з витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про народження від 19 червня 2019 року № НОМЕР_1 відомості про батька ОСОБА_3 записані відповідно до ч. 1 ст. 135 Сімейного кодексу України (а.с. 3).

Частиною 10 ст. 7 Сімейного кодексу України (далі - СК) передбачене право кожного учасника сімейних відносин на судовий захист.

Відповідно до ч. 1 ст. 128 СК за відсутності заяви, право на подання якої встановлено статтею 126 цього Кодексу, батьківство щодо дитини може бути визнане за рішенням суду.

Підставою для визнання батьківства є будь-які відомості, що засвідчують походження дитини від певної особи, зібрані відповідно до Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК) (ч. 2 ст. 128 СК).

Згідно з ч. 1 ст. 13 ЦПК суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Частиною 1 ст. 206 ЦПК передбачена можливість відповідача визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві.

З огляду на наведене, враховуючи те, що визнання відповідачем позову, на думку суду, не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших, суд дійшов висновку про наявність законних підстав для ухвалення рішення про задоволення позовних вимог стосовно визнання того факту, що відповідач є батьком ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Статтею 51 Конституції України та ст. 180 СК України установлено, що батьки зобов`язані утримувати дітей до їх повноліття.

За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються в частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом із яким проживає дитина (ч. 3 ст. 181 СК України).

При визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення (ч. 1 ст. 182 СК України).

Згідно зі ст. 27 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 pоку, батько (-ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного й соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. (ст. 8 Закону України "Про охорону дитинства").

Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів (ч. 2 ст. 182 СК України).

Частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом (ч. 1 ст. 183 СК України).

З огляду на наведене, зважаючи на необхідність забезпечити дитині рівень життя, достатній для її всебічного розвитку, суд дійшов висновку, що вимоги позивача потрібно задовольнити та стягувати з відповідача на її користь аліменти на утримання дитини в розмірі 1/4 частки заробітку (доходу) відповідача, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, з дня звернення з позовом до суду (з 23 липня 2019 року а.с. 16) до повноліття дитини, оскільки такий розмір, на переконання суду, буде розумним, достатнім і справедливим та відповідатиме інтересам дитини.

Крім того, суд вважає за потрібне стягнути з відповідача 768,40 грн судового збору на користь позивача, а також 768,40 грн судового збору на користь держави.

Керуючись ст.ст. 2, 4, 12, 13, 76-83, 89, 141, 206 ЦПК, ст.ст. 7, 128, 180-183 СК, суд -

УХВАЛИВ:

Задовольнити позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання батьківства та стягнення аліментів.

Визнати, що ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , є батьком ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Стягувати із ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , аліменти на утримання ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в розмірі 1/4 частки заробітку (доходу) відповідача, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 23 липня 2019 року до повноліття ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його складення. Учасник справи має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження в разі пропуску строку з поважних причин. Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя І. В. Зубчук