____________________________________________________________________________________________________________
Провадження № 2/520/5216/19
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16.10.2019 року

Київський районний суд м. Одеси у складі:

головуючого судді Куриленко О.М.

за участю секретаря Баранової Ю.О.

за участю представника позивача Дикун І.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «Ідея Банк», третя особа Приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Гуревічов Олег Миколайович про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню,

В С Т А Н О В И В :

25 липня 2019 року позивач звернувся до суду з позовом та просить ухвалити рішення, яким визнати таким, що не підлягає виконанню, виконавчий напис № 208 від 23.04.2016 року про стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ «ІДЕЯ БАНК» грошової суми в розмірі 992 515, 07 гривень, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Гуревічовим О.М. Стягнути з відповідача судові витрати.

Свої вимоги мотивує тим, що виконавчий напис нотаріуса виданий з грубим порушенням норм діючого законодавства та процедури звернення стягнення шляхом вчинення виконавчого напису, також відповідач не надав нотаріусу документи, що підтверджують безспірність заборгованості по кредитному договору, яка існувала на день вчинення виконавчого напису, що дає підстави вважати, що вчинений виконавчий напис є таким, що не підлягає виконанню, що є предметом позову.

Ухвалою судді від 26.07.2019 року було відкрито провадження по справі та призначено підготовче судове засідання.

Одночасно з подачею позову представник позивача звернувся до суду з заявою, в якій просив застосувати по справі засоби забезпечення позову шляхом зупинення стягнення на підставі виконавчого напису приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Гуревічева О.М. вчиненого 23.04.2016 року за № 208.

Також представник позивача звернувся до суду з заявою, в якій просив: витребувати у приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Гуревічова О.М. (01001, м. Київ, вул. Мала Житомирська, буд. АДРЕСА_1 5, тел.: НОМЕР_1 ) належним чином посвідчену копію усіх документів, на підставі яких приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Гуревічовим О.М. посвідчено виконавчий напис №208 від 23.04.2016р. про стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ «ІДЕЯ БАНК» грошової суми в розмірі 992 515,07 грн.

Ухвалами суду від 26.07.2019 року вказані клопотання представника позивача були задоволені в повному обсязі.

В подальшому, ухвалою суду від 16 вересня 2019 року було закрито підготовче засідання та призначено справу до розгляду по суті.

Особи, що беруть участь у справі, про час і місце судового розгляду сповіщені належним чином у порядку ст.ст. 128-130 ЦПК України.

Представник позивача ОСОБА_1 ОСОБА_2 у судовому засіданні позов підтримав в повному обсязі, посилаючись на обставини, викладені в ньому.

Представник відповідача Акціонерного товариства «Ідея Банк» у судове засідання не з`явився, про розгляд справи повідомлений належним чином, надав суду відзив на позовну заяву, в якому у задоволенні позову просив відмовити.

Третя особа Приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Гуревічов Олег Миколайович також у судове засідання не з`явився, про розгляд справи повідомлений належним чином, доказів про поважність причини неявки суду не надав.

Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку про необхідність задоволення позову, виходячи з наступного.

В судовому засіданні встановлено, що 27 квітня 2012 року між ПАТ «Ідея Банк» та ОСОБА_1 було укладено Кредитний договір №910.14762, за умовами якого Банк надав, а ОСОБА_1 отримав кредит в сумі 235468 грн. на купівлю транспортного засобу автомобіля марки «Infiniti FX», 2007 року випуску, номер шасі НОМЕР_2 . ОСОБА_1 зобов`язався повернути кредит у повному обсязі в терміни та розмірах, що встановлені графіком погашення кредиту, але в будь-якому випадку не пізніше 27 квітня 2016 року. За користування кредитними коштами «Позичальник» зобов`язався сплачувати 19,99% річних.

В забезпечення виконання зобов`язань за кредитним договором, ОСОБА_1 передав банку в заставу автомобіль «Infiniti FX», 2007 року випуску, номер шасі НОМЕР_2 , д.н.з. НОМЕР_3 , належний йому на праві власності на підставі свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_4 від 26.04.2012 року договір застави транспортного засобу від 21.06.2012 року.

Стаття 526 ЦК України встановлює, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ст. 546 ЦК України виконання зобов`язання може забезпечуватись неустойкою, порукою, гарантією, заставою, при триманням, завдатком.

До відносин за договором застави застосовується положення параграфу 6 глави 49 ЦК України.

В силу застави кредитор (заставодержатель) має право в разі невиконання боржником (заставодавцем) забезпеченого заставою зобов`язання одержати задоволення з вартості заставленого майна переважно перед іншими кредиторами цього боржника (ст. 572 ЦК України).

Згідно ст. 589 ЦК України, у разі невиконання зобов`язання, забезпеченого заставою, заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави. За рахунок предмета застави заставодержатель має право задовольнити в повному обсязі свою вимогу, що визначена на момент фактичного задоволення, включаючи сплату процентів, неустойки, відшкодування збитків, завданих порушенням зобов`язань, необхідних витрат на утримання заставленого майна, а також витрат, понесених у зв`язку із пред`явленням вимоги, якщо інше не встановлено договором.

Частинами 1, 2 статті 590 ЦК України встановлено, що звернення стягнення на предмет застави здійснюється за рішенням суду, якщо інше не встановлено договором або законом. Заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави в разі, коли зобов`язання не буде виконано у встановлений строк (термін), якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно ч. 1 ст. 591 ЦК України реалізація предмета застави, на який звернене стягнення, провадиться шляхом його продажу з публічних торгів, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до п. 3 ч. 2 ст. 592 ЦК України заставодержатель має право вимагати дострокового виконання зобов`язання, забезпеченого заставою, а якщо його вимога не буде задоволена, - звернути стягнення на предмет застави в інших випадках, встановлених договором.

Статтею 19 Закону України «Про заставу» встановлено, що за рахунок заставленого майна заставодержатель має право задовольнити свої вимоги у повному обсязі, що визначаються на момент фактичного задоволення. Заставодержатель набуває право звернення на предмет застави в разі, якщо в момент настання терміну виконання зобов`язання, забезпеченого заставою, воно не буде виконано (ч. 1 ст. 20 Закону України «Про заставу»).

Згідно ст. 20 Закону України «Про заставу», заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави в разі, якщо в момент настання терміну виконання зобов`язання, забезпеченого заставою, воно не буде виконано, якщо інше не передбачено законом чи договором

У зв`язку із неналежним виконанням ОСОБА_1 зобов`язань за кредитним договором утворилась заборгованість, яка станом на 17.11.2015 року складала 339134 грн. 12 коп., з яких заборгованість за основним боргом 41681,28 грн., за простроченим боргом 171333,01 грн., прострочені проценти 124253,24 грн., строкові проценти 1866,59 грн.

Посилаючись на умови кредитного договору і умови договору застави транспортного засобу від 21.06.2012 року, банк звернувся до суду з вимогою про звернення стягнення боргу за кредитним договором на предмет застави.

Рішенням Київського районного суду м. Одеси від 13 червня 2017 року, справа №520/16295/15-ц, позов Акціонерного товариства «Ідея Банк» задоволено. В рахунок погашення заборгованості в розмірі 339134 грн. 12 коп. за кредитним договором №910.14762 від 27.04.2012 року звернуто стягнення на користь Акціонерного товариства «Ідея Банк» на предмет застави автомобіль марки «Infiniti FX», 2007 року випуску, номер шасі НОМЕР_2 , оранжевого кольору, д.н.з. НОМЕР_3 , належного на праві власності ОСОБА_1 на підставі свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_4 від 26.04.2012 року, шляхом продажу вказаного автомобіля та укладення від імені ОСОБА_1 Акціонерним товариством «Ідея Банк» договору купівлі-продажу з іншою особою-покупцем (в особі уповноваженого представника ПАТ «Ідея Банк»).

Надано право Публічному Акціонерному товариству «Ідея Банк» (в особі його уповноваженого представника) проводити всі необхідні дії в органах ДАІ МВС України та всіх інших державних/ недержавних органах/установах для оформлення відчуження автомобіля, в тому числі підписувати від імені ОСОБА_1 договір купівлі-продажу вказаного автомобіля під час його укладання з іншою особою покупцем, знімати автомобіль з обліку за місцем звернення у одному з Центрів надання послуг, пов`язаних з використанням автотранспортних засобів у відповідності до «Порядку державної реєстрації (перереєстрації), отримувати нове свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу замість втраченого або викраденого, отримувати акт огляду автомобіля.

Вилучено у ОСОБА_1 або в інших осіб автомобіль: марки «Infiniti FX», 2007 року випуску, номер шасі НОМЕР_2 , оранжевого кольору, д.н.з. НОМЕР_3 та передано в управління Публічному Акціонерному товариству «Ідея Банк» на період реалізації автомобіля. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ПАТ «Ідея Банк» судовий збір в розмірі 5087,01 грн.

Проте, постановою Одеського апеляційного суду від 15 травня 2019 року було задоволено частково апеляційну скаргу ОСОБА_1 , рішення Київського районного суду м. Одеси від 13 червня 2017 року скасовано, ухвалено нове рішення яким у задоволенні позову ПАТ «Ідея Банк» - відмовлено.

Поряд з цим судом встановлено, що 23 квітня 2016 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Гуревічовим Олегом Миколайовичем було вчинено виконавчий напис № 208 про звернення стягнення на рухоме майно, а саме транспортний засіб марки «Infiniti модель FX35», 2007 року випуску, номер шасі НОМЕР_2 , оранжевого кольору, д.н.з. НОМЕР_3 , що належить на праві власності на підставі свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_4 від 26.04.2012 року ОСОБА_1 . За рахунок коштів, отриманих від реалізації вищевказаного майна пропонує задовольнити вимоги ПАТ «Ідея Банк» за період з 01.10.2014 року по 02.03.2016 року включно у розмірі: 15 139, 89 гривень основний борг; 197 874, 40 гривень прострочений борг; 138 350, 19 гривень прострочені проценти; 116, 34 гривень строкові проценти; 627 560, 54 гривень пеня; 5087, 01 дебіторська заборгованість; 5886, 70 гривень інші штрафні санкції; 2500 гривень плата за вчинення виконавчого напису, що становить загальну суму 992 515, 07 гривень.

19 червня 2019 року державним виконавцем Першого Київського відділу державної виконавчої служби міста Одеса Головного територіального управління юстиції в Одеській області Капелюхою Тамарою Григорівною відкрито виконавче провадження №59382604 з виконання зазначеного виконавчого напису нотаріуса.

А також 27 червня 2019 року державним виконавцем була винесена постанова про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника.

Здійснення виконавчого напису нотаріусом регулюється ст. ст. 87, 88 Закону України «Про нотаріат», Законом України «Про заставу», Постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 р. № 1172 «Про затвердження переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів», Інтрукцією про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженою наказом Міністерства юстиції України від 03 березня 2004 року № 20/5.

Відповідно до ч. 1 ст. 24 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень» звернення стягнення на заставлене майно здійснюється на підставі рішення суду, виконавчого напису нотаріуса в порядку, встановленому законом, або в позасудовому порядку.

Згідно вимог ст. 27 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень» обтяжувач, який має намір звернути стягнення на предмет забезпечувального обтяження в позасудовому порядку, зобов`язаний надіслати боржнику та іншим обтяжувачам на користь яких встановлено зареєстроване обтяження, письмове повідомлення про порушення забезпеченого обтяженням зобов`язання. Повідомлення надсилається одночасно з реєстрацією в Державному реєстрі відомостей про звернення стягнення на предмет забезпечувального обтяження.

Відповідно до п. 19 ст. 34 Закону України «Про нотаріат» виконавчий напис є нотаріальною дією, що вчиняють нотаріуси.

Відповідно до ст. 87 Закону України «Про нотаріат» для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна, нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість.

Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до ст. 88 Закону України «Про нотаріат» нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку.

Відповідно до п. 284 Інструкцією про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженою наказом Міністерства юстиції України від 03 березня 2004 року № 20/5 нотаріус вчиняє виконавчі написи: якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем; за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом установлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку. Заборгованість або інша відповідальність боржника визнається безспірною і не потребує додаткового доказування у випадках, якщо подані для вчинення виконавчого напису документи передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку, затвердженому постановою Кабінету Міністрів України.

Відповідно до п.п. 3.1, 3.2, 3.5, п.3 Глави 16 Розділу II Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України № 296/5 від 22.02.2012 року, нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем. Безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості проводиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172(далі - Перелік документів). При вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у Переліку документів.

Згідно з п.1 Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 р. №1172, для одержання виконавчого напису по нотаріально посвідченим угодам, що передбачають сплату грошових сум, передачу або повернення майна, а також право звернення стягнення на заставлене майно подаються: а) оригінал нотаріально посвідченої угоди; б) документи, що підтверджують безспірність заборгованості боржника та встановлюють прострочення виконання зобов`язання.

Згідно п.2 вищезазначеного Переліку для одержання виконавчого напису по кредитним договорам, за якими допущено прострочення платежів, додаються: а) оригінал кредитного договору; б) засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості.

Таким чином, в обов`язок нотаріуса входить перевірка безспірності боргу у боржника після надання стягувачем документів, що встановлюють прострочення зобов`язання. При наявності заперечень боржника нотаріус повинен оцінити його аргументи на предмет наявності ознаки безспірності відносно вимог заставодержателя. За відсутності ознаки безспірності нотаріус повинен був відмовити в здійсненні виконавчого напису.

За ст. 87 Закону України «Про нотаріат» для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Згідно матеріалів справи, до заяви про вчинення виконавчого напису не долучена засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення.

У п. 10 «Узагальнення судової практики розгляду справ про оскарження нотаріальних дій або відмову в їх вчиненні» від 07.02.2014 року Вищого спеціалізованого суду України з розгулу цивільних і кримінальних справ роз`яснено, що однією з об`єктивних причин оскарження виконавчих написів є поверхневий підхід нотаріуса до вирішення питання про можливість вчинення виконавчого напису у кожному конкретному випадку. Поза увагою нотаріуса часто лишається те, що стягувачі, звертаючись за вчиненням виконавчого напису, необґрунтовано завищують суми своїх вимог, включаючи до їх складу всі санкції, комісії, винагороди, або звертаються про стягнення спірного боргу.

Тому судами під час розгляду таких справ має бути враховано пред`явлені банками розрахунки заборгованості за кредитними договорами, суми, які зазначені у письмових вимогах та виконавчих написах нотаріусів, з`ясовано всі обставини у справі, зокрема чи є за боржником сума боргу. При цьому судам слід особливу увагу приділяти спірності сум у частині зазначення різних сум у письмовій вимозі та у виконавчому написі.

Слід пам`ятати, що нотаріус при вчиненні виконавчого напису не встановлює права та обов`язки учасників правовідносин, а перевіряє безспірність заборгованості в контексті наявності документів з урахуванням положень Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку.

Розрахунок банку не є документом, який підтверджує безспірність вимог банку.

Належними доказами, які б підтверджували наявність чи відсутність заборгованості, а також встановлювали розмір заборгованості, могли бути первинні документи, оформлені відповідно до вимог ст. 9 Закону України від 16 липня 1999 року «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність» .

Матеріали нотаріальної справи, що були витребувані ухвалою суду від 26 липня 2019 року свідчать, що Банком на ім`я позивача не було направлено на адресу боржника письмового повідомлення про порушення забезпеченого обтяжуванням зобов`язання, а також не надано доказів, що відповідач отримував вимогу щодо суми заборгованості, а також виписку з рахунку боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення. Слід звернути увагу, що опис вкладення в цінний лист та квитанція про оплату відправки не є належним доказом отримання позивачем даних документів.

З матеріалів справи вбачається, що 24 квітня 2016 року Банк звернувся до нотаріуса з заявою про вчинення виконавчого напису.

Виконавчий напис приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Гуревічовим Олегом Миколайовичем було вчинено, цього ж дня 23 квітня 2016 року на суму 992 515, 07 гривень та вказано, що дана заборгованість утворилася за період з 01 жовтня 2014 року по 02 березня 2016 року.

Суд звертає увагу, що сума заборгованості (990 015, 07 гривень), яку банком було запропоновано погасити позивачу у вимозі від 02 березня 2016 року, відрізняється від розміру заборгованості, зазначеної у виконавчому написі нотаріуса (992 515, 07 гривень), та суми, зазначеної в позовній заяві Банку про звернення стягнення на предмет застави (339 134, 12 гривень що зафіксована станом на 17.11.2015 року ), тобто вказані суми не є безспірними.

У виконавчому написі до суми заборгованості внесено сума плати стягувача за вчинення виконавчого напису, розмір якої не зазначено, та яка не зазначена у розрахунку заборгованості. Також розмір заборгованості який викладений у позові та у виконавчому написі відрізняється втричі, оскільки основну суму нарахованої Банком заборгованості у виконавчому написі нотаріуса складає пеня та інші необґрунтовані нарахування.

Крім того, як встановлено судом, здійснюючи виконавчий напис приватний нотаріус не отримав ні від відповідача, ні від позивача первинних бухгалтерських документів про видачу кредиту і здійснення його часткового погашення (платіжні доручення, меморіальні ордери, розписки, чеки тощо), тому у нотаріуса були відсутні підстави вважати, що розмір заборгованості позичальника перед банком, а також суми нарахованих процентів за користування кредитом, зазначені у виконавчому написі, є безспірними. Здійснена працівником Банку довідка про заборгованість за кредитним договором є лише відображенням односторонніх арифметичних розрахунків стягувача. Незважаючи на це, всупереч вимогам ст. 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність» приватний нотаріус вважав розрахунок заборгованості, здійснений Банком, документом, який підтверджує безспірність заборгованості позичальника.

Таким чином, нотаріусом вчинено виконавчий напис на заборгованості, яка не є безспірною, більш того, під час перебування спору між вказаними сторонами в суді.

Вказане свідчить про наявність спору та обставин, які перешкоджали вчиненню виконавчого напису, відповідно до вимог ст. 88 Закону України «Про нотаріат».

Згідно з ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексу.

Доказів, які б спростовували зазначені твердження позивача відповідач Акціонерне товариство «Ідея Банк» суду не надав.

Отже, нотаріус при вчиненні оспорюваного виконавчого напису належним чином не переконався у безспірності розміру сум, що підлягають стягненню за виконавчим написом, чим припустився порушень вимог Закону України «Про нотаріат» та Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів.

Крім того, вирішуючи питання по суті, суд бере до уваги, вимоги ст.24 Закону України" про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень" та ст.20 Закону України "Про заставу" та вважає, що при укладанні договору застави сторони дійшли згоди щодо способів звернення стягнення на предмет застави, а саме: одним із способів: за рішенням суду або в позасудовому порядку шляхом набуття заставодержателем предмета застави у власність чи шляхом продажу заставодержателем предмету застави третій особі. таким чином, такий спосіб звернення стягнення на предмет застави, як вчинення виконавчого напису нотаріуса, договором передбачений не був.

Також суд погоджується з твердженнями представника позивача щодо незаконності нарахування пені у розмірі, який більш ніж у 40 разівперевищує заборгованість.

На основі повно та всебічно з`ясованих обставин справи, підтверджених доказами, дослідженими в судовому засіданні, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин, та правові норми, які підлягають застосуванню, суд приходить до висновку, що виконавчий напис від 23 квітня 2016 року, який вчинений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Гуревічовим О.М. не може підлягати виконанню.

Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право у порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Ст. 15 ЦК України передбачає право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа також має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Згідно ч.ч. 1-4 ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом . Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій.

У відповідності до ч.ч. 1-3 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд має право збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи лише у випадках, коли це необхідно для захисту малолітніх чи неповнолітніх осіб або осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності.

Відповідно до ст.141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню понесені позивачем судові витрати у вигляді сплаченого судового збору за подачу позову немайнового характеру (768, 40 гривень) та за заяву про вжиття заходів забезпечення позову (384, 20), що в загальному розмірі становить 1152, 60 гривень.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст 34, 87-88 Закону України "Про нотаріат; Постановою Кабінету Міністрів України №1172 від 29.06.1999 року; п.п.284 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 03.03.2004 року № 20/5, Порядком вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року за №296/5, ст. ст. 4,12, 13, 76, 81, 89,141, 258-259, 263-265, 268 Цивільного процесуального кодексу України, суд -

В И Р І Ш И В :

Позовну заяву ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «Ідея Банк», третя особа Приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Гуревічов Олег Миколайович, про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню задовольнити.

Визнати таким, що не підлягає виконанню, виконавчий напис № 208 від 23.04.2016 року про стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ «ІДЕЯ БАНК» грошової суми в розмірі 992 515, 07 гривень, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Гуревічовим О.М.

Стягнути з Акціонерного товариства «Ідея Банк» (, м. Львів, вул. Валова, 11) на корить ОСОБА_1 (ІПН НОМЕР_5 , АДРЕСА_2 ) витрати по сплаті судового збору у сумі 1152, 60 гривень.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення безпосередньо до апеляційного суду. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

У відповідності до п.п. 15.5) п.п.15 п. 1 Розділу ХШ Перехідних Положень ЦПК України в новій редакції, до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, зокрема до Київського районного суду м. Одеси

Суддя Куриленко О. М.

Повний текст рішення складено 17 жовтня 2019 року