Провадження № 6/234/392/19
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 жовтня 2019 року м. Краматорськ

Краматорський міський суд Донецької області у складі: головуючого судді Кравченко О.Ю., за участю секретаря судового засідання Малушка С.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні подання державного виконавця Краматорського міського відділу Державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Донецькій області Щербак Ю.В. про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України ОСОБА_1 без вилучення паспортного документу,-

В С Т А Н О В И В :

Державний виконавець Краматорського МВ ДВС ГТУЮ у Донецькій області Щербак Ю.В. про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України ОСОБА_1 без вилучення паспортного документу.

В обґрунтування подання державний виконавець посилається на те, що на примусовому виконанні у відділі знаходиться виконавче провадження № 35833779 щодо виконання виконавчого листа № 2/5669 від 18.08.2010р., виданого Краматорським міським судом Донецької області про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 заборгованості в сумі 19884,19 грн.

На сьогоднішній день рішення боржником не виконано, будь-яких дій, спрямованих на його виконання не здійснено. За даними ДФС України та УПФУ, боржник доходи не отримує, не перебуває у трудових відносинах, відсутні відкриті рахунки у банківських та фінансових установах; нерухоме та рухоме майно за ним не зареєстровано.

За повідомленням Державної Міграційної служби України, ОСОБА_1 документований паспортом громадянина України для виїзду за кордон.

Державним виконавцем 30.05.2018р. та 10.04.2019р. на адресу боржника надсилались виклики щодо явки до виконавця, однак ОСОБА_1 на виклики не з`явився, про причини неявки державного виконавця не повідомив.

Ухвалою Краматорського міського суду від 02.07.2018р. ОСОБА_1 оголошений у розшук.

13.09.2019р. до Краматорського ВДВС надійшло повідомлення щодо встановлення місцезнаходження ОСОБА_1

17.09.2019р. державним виконавцем здійснено вихід за місцем мешкання боржника за адресою: АДРЕСА_1 . Двері виконавцю ніхто не відчинив, до відділу ДВС боржник не з`явився.

На підставі вищенаведеного, державний виконавець просить тимчасово обмежити у праві виїзду за межі України ОСОБА_1 без вилучення паспортного документу.

Державний виконавець Щербак Ю.В. у судове засідання не з`явилася, про дату та час судового засідання повідомлена належним чином.

Розглянувши подання, перевіривши матеріали справи, суд приходить до наступного.

На примусовому виконанні у Краматорському міському відділі Державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Донецькій області знаходиться виконавче провадження № 35833779 щодо виконання виконавчого листа № 2/5669 від 18.08.2010р., виданого Краматорським міським судом Донецької області про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 заборгованості в сумі 19884,19 грн.

Ухвалою Краматорського міського суду Донецької області від 02.07.2018 року оголошено розшук боржнка ОСОБА_1 , останнє місце мешкання АДРЕСА_2 17-268.

13.09.2019 року до Краматорського відділу ДВС надійшло повідомлення Краматорського відділу поліції в Донецькій області щодо встановлення місцезнаходження ОСОБА_1 , до якого додано зобов`язання боржника щодо ознайомлення з наявною заборгованістю та явки до відділу ДВС.

17.09.2019 року державним виконавцем здійснено виїзд за місцем мешкання боржника за адресою АДРЕСА_1 та залишено виклик щодо явки до відділу державної виконавчої служби, але боржник не з`явився.

Згідно відповіді Державної прикордонної служби України від 06.05.2019 року у боржника ОСОБА_1 наявні перетини державного кордону України у період 14.06.2017 року до 19.12.2018 року.

Згідно із ст. 33 Конституції України кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, гарантується свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишати територію України за винятком обмежень, які встановлюються законом.

У відповідності до ст. 2 Протоколу № 4 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен є вільним залишати будь-яку країну, включно зі своєю власною. На здійснення цих прав не може бути встановлені жодні обмеження, крім тих, що передбачені законом і є необхідними в демократичному суспільстві в інтересах національної чи громадської безпеки, для підтримання публічного порядку, запобігання злочину, для захисту здоров`я чи моралі або з метою або з метою захисту прав і свобод інших осіб.

Відповідно до ст. 6 Закону України «Про порядок виїзду з України і в`їзду в Україну громадян України» та п. 8 Правил перетинання державного кордону громадянами України, затверджених постановою КМ України від 27 січня 1995 року №57 громадянинові України може бути відмовлено у видачі паспорту або громадянинові України, який має паспорт, може бути тимчасово відмовлено у виїзді за кордон, зокрема, у випадках, якщо діють неврегульовані аліментні, договірні чи інші невиконані зобов`язання - до виконання зобов`язань або розв`язання спору за погодженням сторін у передбачених законом випадках, або забезпечення зобов`язань заставою, якщо інше не передбачено міжнародним договором України, або він ухиляється від виконання зобов`язань, покладених на нього судовим рішенням - до виконання зобов`язань.

За змістом п. 19 ч.3 ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження» державний виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право у разі ухилення боржника від виконання зобов`язань, покладених на нього рішенням, звертатися до суду за встановленням тимчасового обмеження у праві виїзду боржника - фізичної особи чи керівника боржника - юридичної особи за межі України до виконання зобов`язань за рішенням або погашення заборгованості за рішеннями про стягнення періодичних платежів.

Отже, тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України - це певного виду санкція, яка може застосовуватися у зв`язку з ухиленням особи від виконання зобов`язання, зокрема виконання судового рішення.

Відповідно до частини четвертої статті 441 ЦПК України ухвала про тимчасове обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України може бути постановлена за поданням державного або приватного виконавця, яким відкрито відповідне виконавче провадження. Суд негайно розглядає таке подання без повідомлення сторін та інших заінтересованих осіб за участю державного (приватного) виконавця.

Згідно з Інструкцією з організації примусового виконання рішень, яка затверджена наказом Міністерства юстиції України від 02.04.2012 року № 512/5 (в редакції наказу Міністерства юстиції України від 21.03.2018 року № 855/5,) подання державного виконавця щодо обмеження у праві виїзду за межі України у разі ухилення боржника від виконання зобов`язань, покладених на нього рішенням, що відповідно до Закону підлягає примусовому виконанню, має обов`язково містити, зокрема, інформацію про перетинання боржником державного кордону України; обґрунтування наявності фактів ухилення боржника - фізичної особи від виконання своїх зобов`язань (пункти 1-2 розділ XIII. Обмеження у праві виїзду за межі України та заборона в`їзду в Україну).

Тобто на момент звернення до суду з поданням факт ухилення боржника від виконання зобов`язань, покладених на нього рішенням, повинен вже відбутися і бути об`єктивно наявним та вбачатися з матеріалів виконавчого провадження.

Поняття «ухилення від виконання зобов`язань, покладених на боржника судовим рішенням» варто розуміти як будь-які свідомі діяння (дії або бездіяльність) боржника, спрямовані на невиконання відповідного обов`язку у виконавчому провадженні, коли виконати цей обов`язок у нього є всі реальні можливості (наприклад, наявність майна, грошових коштів тощо) і цьому не заважають будь-які незалежні від нього об`єктивні обставини (непереборної сили, події тощо).

Про ухилення боржника від виконання покладених на нього рішенням обов`язку у виконавчому провадженні може свідчити невиконання ним своїх обов`язків, передбачених ч.5 ст. 19 Закону «Про виконавче провадження», зокрема, утримання від вчинення дій, що унеможливлюють чи ускладнюють виконання рішення; надання у строк, встановлений державним виконавцем, достовірних відомостей про свої доходи та майно, у тому числі про майно, яким він володіє спільно з іншими особами, про рахунки у банках чи інших фінансових установах; своєчасна явка за викликом державного виконавця; письмове повідомлення державному виконавцю про майно, що перебуває в заставі або в інших осіб, а також про кошти та майно, належні боржникові від інших осіб.

З урахуванням наведеного, а також зважаючи на те, що в силу положень ст. 441 ЦПК України особа, стосовно обмеження права якої внесено подання, фактично позбавлена можливості довести суду факт вжиття всіх залежних від неї заходів щодо належного виконання зобов`язання, саме державний виконавець повинен доводити факт ухилення боржника від виконання своїх зобов`язань.

Проте в поданні державного виконавця про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України боржника ОСОБА_1 без вилучення паспортного документа, міститься лише перелік заходів, які він здійснював в процесі виконання судового рішення без визначення термінів їх виконання.

В досліджених судом матеріалах подання взагалі відсутнє підтвердження того, що боржник ОСОБА_1 був належним чином повідомлений про існування вищезазначеного виконавчого провадження в порядку, регламентованому Законом України «Про виконавче провадження».

У справі «Гочев проти Болгарії» («Gochev v. Bulgaria» від 26.11.2009) Європейський суд з прав людини сформулював загальні стандарти щодо права на свободу пересування, зазначивши, що таке обмеження має відповідати одразу трьом критеріям: по-перше, має ґрунтуватися на законі, по-друге, переслідувати одну з легітимних цілей, передбачених у ч.3 ст. 2 Протоколу №4 до Конвенції, і по-третє, знаходитися в справедливому балансі між правами людини та публічним інтересом (тобто бути пропорційним меті його застосування). При цьому при вирішенні питання про пропорційність обмеження даного права з метою стягнення неоплачених боргів слід пам`ятати, що таке обмеження може бути виправдано лише тоді, коли воно дійсно сприятиме погашенню заборгованості; проте навіть якщо зазначене обмеження свободи пересування було виправданим на самому початку, воно може стати непропорційним і таким, що порушує права людини, якщо воно автоматично продовжуватиметься протягом тривалого періоду. Тому застосування такого обмеження має періодично переглядатися судом (принаймні в останній інстанції) з метою з`ясування доцільності його подальшого застосування, причому обсяг судового розгляду повинен дозволити суду взяти до уваги всі фактори, й у тому числі ті, що стосуються пропорційності такого обмеження.

У справі «Хлюстов проти Росії» («Khlyustov v. Russia» від 11.07.2013 року) ЄСПЛ також застосував указані стандарти при вирішенні питання щодо заборони виїзду боржника за кордон у зв`язку з невиконанням судового рішення про стягнення заборгованості. Зокрема, ЄСПЛ не погодився з владою РФ з питання додержання в результаті накладення обмеження на право заявника залишати свою країну принципу, згідно якого таке обмеження має бути необхідним в демократичному суспільстві в контексті п.3 ст. 2 Протоколу №4 Конвенції. Європейський Суд вказав, що необхідність додержання цього принципу закладена і в національному законодавстві, яке не передбачає автоматичного накладення таких обмежень.

Аналіз зазначених норм дає підстави для висновку того, що нормами чинного законодавства не передбачено обмеження права виїзду особи за межі України, якщо ухилення від виконання зобов`язання не знайшло підтверджень.

Наявність у боржника невиконаних зобов`язань за рішенням суду сама по собі не є підставою для обмеження його права на виїзд за межі України, оскільки необхідною умовою для застосування такого обмеження, є навмисне та свідоме невиконання боржником рішення суду.

Враховуючи вищезазначене, суд приходить до висновку, про те, що подання державного виконавця задоволенню не підлягає.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.260, 441 ЦПК України, суд,-

УХВАЛИВ:

У задоволенні подання державного виконавця Краматорського міського відділу Державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Донецькій області Щербак Ю.В. про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України ОСОБА_1 без вилучення паспортного документу відмовити.

На ухвалу може бути подано апеляційну скаргу до Донецького апеляційного суду через Краматорський міський суд Донецької області протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення. Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження ухвали суду - якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Краматорського міського суду О. Ю. Кравченко