Провадження № 22ц-824/2126/19 Доповідач в суді ІІ інстанції Мельник Я.С.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(у порядку письмового провадження)

14 березня 2019 року м. Київ

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати у цивільних справах: судді-доповідача Мельника Я.С., суддів Іванової І.В. та Сержанюка А.С.,

розглянув у порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи апеляційну скаргу Автогаражного кооперативу по експлуатації гаражів та зберіганню транспортних засобів «Радосинь» на рішення Деснянського районного суду міста Києва від 20 вересня 2018 року у справі за позовом ОСОБА_3 до Автогаражного кооперативу по експлуатації гаражів та зберіганню транспортних засобів «Радосинь», третя особа, яка не заявляє самостійних вимог - Відділ державної реєстрації юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців Деснянського району Управління державної реєстрації Головного територіального управління юстиції у місті Києві, про визнання рішення загальних зборів членів автогаражного кооперативу недійсним,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_3 звернувся до суду із вказаним позовом, обґрунтовуючи його тим, що він був прийнятий в члени АГК «Радосинь». 15 квітня 1998 року між ним і головою АГК «Радосинь» ОСОБА_4 було укладено договір забудови НОМЕР_1, предметом якого є спільна діяльність сторін щодо будівництва гаражних боксів на території гаражного комплексу АГК "Радосинь" по АДРЕСА_1, боксу НОМЕР_2, якому в подальшому присвоєно номер НОМЕР_4. У подальшому, у цьому кооперативі ним було побудовано два гаражні бокси НОМЕР_3 та НОМЕР_4, які в подальшому були об'єднані та перереєстровані розпорядженням Деснянської районної у місті Києві державної адміністрації від 25 квітня 2007 року в один гаражний бокс, якому було присвоєно № НОМЕР_3. Крім того, ним були виконанні всі вимоги статуту АГК «Радосинь», сплачений вступний внесок, збудований за власні кошти гаражний бокс, вчасно сплачені всі обов'язкові та цільові внески.

Вказує, що протоколом № 2 зборів членів кооперативу АГК «Радосинь» від 08.02.2007 року було затверджено нову редакцію статуту кооперативу, зареєстрованого державним реєстратором Деснянської районної у місті Києві державної адміністрації. На підставі протоколу загальних зборів членів кооперативу «Радосинь» від 30.10.2014 року, його включено до списку асоційованих членів кооперативу. Однак, про збори від 30.10.2014 року його не повідомили, свою думку про включення його до асоційованих членів кооперативу він не висловив. Також, з протоколу від 30.10.2014 року вбачається, що на зборах були присутні всього 8 членів кооперативу, яких визнано членами кооперативу з ухвальним голосом, а інших 1083 членів кооперативу асоційованими членами кооперативу з правом дорадчого голосу. Вважає, що оскільки до 30.10.2014 року статутом кооперативу не були визначені критерії, відповідно до яких члени кооперативу, які вступили до нього до 2003 року, вважаються асоційованими його членами, чи членами з ухвальним голосом, то 8 осіб не мали права приймати за усіх такі рішення. На зборах членів кооперативу 30.10.2014 року не було кворуму, а тому рішення прийняті на цих зборах вважає незаконними і такими, що порушують його права.

У зв'язку з цим просить суд визнати незаконними та скасувати рішення загальних зборів членів Автогаражного кооперативу по експлуатації гаражів та зберіганню транспортних засобів «Радосинь» від 30.10.2014 року, визнати дії посадових осіб автогаражного кооперативу по експлуатації гаражів та зберіганню транспортних засобів «Радосинь» щодо невидачі посвідчення про його членство в автогаражному кооперативі неправомірними та зобов'язати відповідача видати йому таке посвідчення.

Рішенням Деснянського районного суду міста Києва від 20 вересня 2018 року позов задоволено частково, визнано недійсним і скасовано рішення загальних зборів членів АГК «Радосинь» від 30 жовтня 2014 року, оформлених протоколом № 1, а у задоволенні інших позовних вимог відмовлено. Вирішено питання про розподіл судових витрат.

Не погоджуючись із цим рішенням, представник АГК «Радосинь» подав апеляційну скаргу, в якій просить його скасувати та ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні позову, посилаючись на те, що суд першої інстанції неправильно застосував норми матеріального права, не взяв до уваги, що позивачем не надано належних і допустимих доказів про те, що він є членом АГК «Радосинь», а також оскаржує рішення загальних зборів у повному обсязі, не пояснюючи, чим порушуються його права кожним пунктом всього порядку денного. Крім того вважає обраний позивачем спосіб захисту свого права неправильним, тому, на його думку, підстави для задоволення позову відсутні.

Колегія суддів, перевіривши матеріали справи та вивчивши доводи і вимоги апеляційної скарги, вважає необхідним її залишити без задоволення з наступних підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 369 ЦПК України, апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

За таких обставин, апеляційний розгляд справи здійснюється у порядку письмового провадження, відповідно до приписів ч. 13 ст. 7 ЦПК України, якою передбачено, що розгляд справи здійснюється у порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи і у такому випадку судове засідання не проводиться.

Ухвалюючи рішення про визнання рішення загальних зборів членів АГК «Радосинь» від 30.10.2014 року недійсним, суд першої інстанції виходив з того, що відповідачем при проведенні зборів 30 жовтня 2014 року не було дотримано вимог закону та статуту про скликання і проведення загальних зборів, внаслідок чого позивач був позбавлений можливості бути присутнім на зборах та належним чином підготуватись до розгляду питань порядку денного, брати участь в них та своєчасно вносити до нього відповідні пропозиції.

Колегія суддів погоджується з такими висновками суду першої інстанції, виходячи з наступного.

Як вбачається з матеріалів справи, Автогаражний кооператив «Радосинь» зареєстрований Ватутінською районною державною адміністрацією в м. Києві 05.06.1997 року за реєстраційним номером №663, .

Відповідно до п. 1 Статуту у редакції 1997 року, Автогаражний кооператив «Радосинь» (надалі - кооператив) є організацією громадян, що добровільно об'єдналися на основі колективної праці, самоуправління та загальних витрат з метою спільних робіт по будівництву, благоустрою, експлуатації колективно побудованих гаражів для зберігання, ремонту та експлуатації автомобілів, що належать громадянам, також для забезпечення покриття витрат для колективного утримання гаражів проведення договірно-господарчої діяльності і надання різноманітних послух іншим громадянам, організаціям, підприємствам.

Пунктом 19 Статуту у редакції 1997 року, передбачено, що членами кооперативу можуть бути громадяни, які досягли 18-ти річного віку, постійно проживають і прописані в м.Києві, мають транспортні засоби, які належать їм на праві особистої власності та зареєстровані в органах Державної автоінспекції Міністерства внутрішніх справ України.

Згідно пункту 26 Статуту в редакції від 1997 року передбачено, що Вищим органом управління кооперативу є загальні збори членів кооперативу (збори уповноважених) які для керівництва поточними справами вибирають голову та правління кооперативу.

У пункті 27 Статуту в редакції від 1997 року зазначено, загальні збори членів кооперативу (збори уповноважених) визнаються дійсними при участі в них не менш, як половина загальної кількості членів або дві третин уповноважених.

Згідно п. 28 Статуту в редакції від 1997 року, рішення загальних зборів приймаються більшістю присутніх членів кооперативу (уповноважених).

15 квітня 1998 року між ОСОБА_3 та головою АГК "Радосинь" ОСОБА_4 було укладено договір забудови НОМЕР_1, предметом якого є спільна діяльність сторін щодо будівництва гаражних боксів на території гаражного комплексу АГК "Радосинь" по АДРЕСА_1, боксу НОМЕР_2, якому в подальшому присвоєно номер НОМЕР_4. Згідно умов договору ОСОБА_3 зобов'язався сплатити солідарну частку об'єктів загального користування, перелік яких визначався у додатку №1 зазначеного договору. На підставі рішення АГК «Радосинь» сума внеску була визначена в розмірі 750 доларів США по курсу на день оплати. На виконання даного рішення 23 квітня 1998 року ОСОБА_3 було сплачено 1057 грн. 50 коп. У вказаному кооперативі ним було побудовано два гаражні бокси НОМЕР_3 та НОМЕР_4, які в подальшому були об'єднані та перереєстровані розпорядженням Деснянської районної у місті Києві державної адміністрації від 25 квітня 2007 року у один гаражний бокс, якому було присвоєно № НОМЕР_3.

Членство ОСОБА_3 у АГК «Радосинь» підтверджується зокрема свідоцтвом про право власності від 23 жовтня 2008 року, з якого вбачається, що ОСОБА_3 на праві приватної власності належить гаражний бокс № НОМЕР_3 в АГК «Радосинь», а також довідкою АГК «Радосинь» №84 від 14 серпня 2008року з якої вбачається, що ОСОБА_3 є членом АГК «Радосинь» згідно зборів уповноважених протоколу №1 від 27 травня 1997 року, що також встановлено рішенням Апеляційного суду міста Києва від 22 липня 2016 року, яке набрало законної сили. Разом з цим, право на членство ОСОБА_3 у кооперативі відповідає положенню Статуту в редакції від 1997 року.

Крім того, постановою Верховного Суду від 21 листопада 2018 року у справі № 2-9392/10 також встановлено, що ОСОБА_3 є членом АГК «Радосинь» (т.5, а.с.30).

08 лютого 2007 року Протоколом загальних зборів членів кооперативу АГК «Радосинь» було затверджено нову редакцію Статуту кооперативу, зареєстровану державним реєстратором Деснянської районної у місті Києві державної адміністрації.

Відповідно до п.9.1. Статуту (редакції 2007 року), Вищим органом управління є загальні збори (збори уповноважених) членів кооперативу.

Згідно пунктів 9.8 та 9.9 Статуту (редакції 2007 року), чергові загальні збори (збори уповноважених) членів кооперативу скликаються правлінням кооперативу у разі потреби, або не рідше одного разу на рік. Про дату, місце, час проведення та порядок денний загальних зборів (збори уповноважених) членів кооперативу, члени (уповноваженні) кооперативу повинні бути повідомлені не пізніше ніж за 10 днів до визначеного строку їх проведення шляхом розміщення вказаної інформації на дошці об'яв кооперативу. За рішенням правління, та при наявності для цього достатніх коштів в кооперативі, може бути проведена додаткова персональна поштова розсилка повідомлень членам (уповноваженим) кооперативу щодо запланованих загальних зборів (зборів уповноважених) членів кооперативу.

30 жовтня 2014 року загальними зборами членів кооперативу АГК «Радосинь» визначено списки членів кооперативу з правом ухвального голосу, а також, визначено список асоційованих членів кооперативу.

Відповідно до протоколу від 30.10.2014 року на зборах були присутні члени кооперативу ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10, представник ОСОБА_11 - ОСОБА_12

Згідно п. 9.12 Статуту (редакції 2007 року), загальні збори членів кооперативу правомочні вирішувати питання, якщо на них присутні більше половини його членів.

Відповідно до протоколу від 30.10.2014 року слухали інформацію ОСОБА_6 про результати ревізії. Так відповідно до акту - 1093 фізичних осіб сплатили пайові внески. Разом пайовий фонд, складає 5 464 321,43грн. Вступні то пайові внески сплатили 10 фізичних осіб, які є членами кооперативу з правом ухвального голосу, 1083 особи сплатили тільки пайові внески і за фактом є асоційованими членами кооперативу.

Згідно голосування «за 8 чоловік», «проти 0 чоловік», утримались 0 чоловік».

На підставі протоколу загальних зборів членів кооперативу «Радосинь» від 30.10.2014 року, позивача ОСОБА_3 включено до списку асоційованих членів кооперативу.

Асоційований член кооперативу - фізична чи юридична особа, яка внесла пайовий внесок і користується правом дорадчого голосу в кооперативі. При ліквідації кооперативу асоційований член кооперативу має переважне порівняно з членами кооперативу право на одержання паю.

З протоколу загальних зборів членів кооперативу від 30 жовтня 2014 року слідує, що на зборах були присутні всього 8 членів кооперативу, яких в протоколі визначено, членами кооперативу з ухвальним голосом.

Однак, як було правильно встановлено судом, і це не заперечувалось сторонами, Статутом кооперативу, а також рішеннями загальних зборів кооперативу як до так і після набрання чинності ЗаконуУкраїни «Про кооперацію», не встановлювався розмір пайового та вступного внеску, після внесення яких, член кооперативу набував право ухвального голосу, тобто Статут кооперативу не приводився у відповідність з вказаним Законом.

З цього ж протоколу загальних зборів вбачається, що лише 30 жовтня 2014 року вперше приймалось рішення, про те, що особи які внесли вступний внесок в сумі 53 400,00грн є членами кооперативу з ухвальним голосом, а решта членів кооперативу відносяться до асоційованих членів кооперативу, так як вони внесли лише один внесок.

На цих же загальних зборах був визначений розмір вступного внеску 100 000,00грн.

В справі відсутні докази, що позивача належним чином було повідомлено про час і місце проведення зборів за 10 днів та у відповідності до певної процедури, як того вимагає закон. Крім того, допитані у справі свідки також стверджують, що їх такж не було належним чином повідомлено про проведення зборів. Крім того, у матеріалах справи відсутні докази про розміщення об'яви для членів кооперативу про конкретну дату зборів, інформацію щодо повідомлення про питання, що будуть винесені на розгляд зборів (порядок денний) з дотриманням, визначених ст. 15 Закону України «Про кооперацію».

З оскаржуваного протоколу зборів вбачається, що особи, які були присутні на зборах, лише на цих зборах ухвалювали рішення про затвердження списків членів кооперативу, які мають ухвальний голос та списку асоційованих членів кооперативу.

В протоколі від 30.10.2014 року зазначено лише про участь уповноважених осіб у кількості 8 осіб з усього кооперативу, в якому нараховується 1093 осіб.

Згідно ст. 2 Закону України «Про кооперацію», кооператив - юридична особа, утворена фізичними та/або юридичними особами, які добровільно об'єдналися на основі членства для ведення спільної господарської та іншої діяльності з метою задоволення своїх економічних, соціальних та інших потреб на засадах самоврядування.

Правові, організаційні, економічні та соціальні основи функціонування кооперації в Україні визначені в Законі України «Про кооперацію» № 1087-ІУ. Метою кооперації є задоволення економічних, соціальних та інших потреб членів кооперативних організацій на основі поєднання їх особистих та колективних інтересів, поділу між ними ризиків, витрат і доходів, розвитку їх самоорганізації, самоуправління та самоконтролю.

Кооператив є первинною ланкою системи кооперації і створюється внаслідок об'єднання фізичних та/або юридичних осіб на основі членства для спільної господарської та іншої діяльності з метою поліпшення свого економічного стану. Кооператив є юридичною особою, має самостійний баланс, розрахунковий та інші рахунки в установах банків, печатку із своїм найменуванням.

Кооперація базується на таких основних принципах: добровільності вступу та безперешкодного виходу з кооперативної організації; соціальної справедливості, взаємодопомоги та співробітництва; рівного права голосу під час прийняття рішень (один член кооперативу - один голос); вільного вибору напрямів і видів діяльності; демократичного контролю за діяльністю кооперативних організацій та їх посадових осіб з боку членів кооперативних організацій; безпосередньої участі членів кооперативної організації у її діяльності.

Статут кооперативу є правовим документом, що регулює його діяльність. Державна реєстрація кооперативу проводиться в порядку, передбаченому ст. 3,4,6,8,9 Закону України «Про кооперацію», діючого з 27 серпня 2003 року.

Членами кооперативу можуть бути громадяни України, іноземці та особи без громадянства, юридичні особи України та іноземних держав, що діють через своїх представників, які внесли вступний внесок та пай у розмірах, визначених статутом кооперативу, додержуються вимог статуту і користуються правом ухвального голосу. Кооператив зобов'язаний вести облік своїх членів.

Порядок вступу врегульований в ст. 11 Закону України «Про кооперацію», він здійснюється на підставі письмової заяви. Особа, яка подала заяву про вступ до кооперативу, вносить вступний внесок і пай у порядку та розмірах, визначених його статутом. Рішення правління чи голови кооперативу про прийняття до кооперативу підлягає затвердженню загальними зборами його членів. Порядок прийняття такого рішення та його затвердження визначається статутом кооперативу. Законом України «Про кооперацію» також визначені основні права та обов'язки члена кооперативу. Основними правами члена кооперативу є: участь в господарській діяльності кооперативу, а також в управлінні кооперативом, право голосу на його загальних зборах, право обирати і бути обраним в органи управління; користування послугами кооперативу; одержання кооперативних виплат та виплат на паї; одержання паю у разі виходу з кооперативу в порядку і в строки, визначені його статутом; право вносити пропозиції щодо поліпшення роботи кооперативу, усунення недоліків у роботі його органів управління та посадових осіб; право звертатися до органів управління та органів контролю за діяльністю кооперативу, посадових осіб кооперативу із запитами, пов'язаними з членством у кооперативі, діяльністю кооперативу та його посадових осіб, одержувати письмові відповіді на свої запити.

Відповідно до статті 15 Закону України "Про кооперацію" вищим органом управління кооперативу (товариства) є загальні збори його членів.

Законом України «Про кооперацію» передбачено, що кожний член кооперативу чи уповноважений кооперативу має один голос, і це право не може бути передано іншій особі (ст.15 вказаного Закону).

Крім того, частина 4 статті 98 глави 7 ЦК України передбачає, що порядок скликання загальних зборів визначається в установчих документах товариства.

Законами, що регулюють діяльність окремих типів кооперативів або кооперативів за напрямами їх діяльності, та статутом кооперативу можуть бути передбачені додаткові права та обов'язки його членів (ч. 3 ст. 12 Закону України "Про кооперацію").

Частиною 3 ст. 41 Закону України "Про кооперацію" передбачено, що до приведення статутів у відповідність із цим Законом кооперативи та кооперативні об'єднання керуються положеннями діючих статутів у частині, що не суперечить цьому Закону.

Статтею 15 Закону України "Про кооперацію" передбачено, що про дату, місце, час проведення та порядок денний загальних зборів члени кооперативу повинні бути повідомлені не пізніше ніж за 10 днів до визначеного строку їх проведення. Кожний член кооперативу чи уповноважений кооперативу має один голос, і це право не може бути передано іншій особі. Рішення загальних зборів членів (зборів уповноважених) кооперативу про прийняття, внесення змін до статуту, вступ до кооперативного об'єднання або вихід з нього та про реорганізацію або ліквідацію кооперативу вважається прийнятим, якщо за нього проголосувало не менш як 75 відсотків членів кооперативу, присутніх на загальних зборах кооперативу. З інших питань рішення приймаються простою більшістю голосів членів (уповноважених) кооперативу, присутніх на його загальних зборах.

Надане суду звернення членів кооперативу - засновників про надання доказів для підтвердження членства в АГК «Радосинь», не містить вимоги або повідомлення про проведення саме позачергових загальних зборів.

Згідно з п. 2.25 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України N 4 від 25.02.2016 "Про деякі питання практики вирішення спорів, що виникають з корпоративних правовідносин", відповідно до ч. 5 ст. 15 Закону України "Про кооперацію" члени кооперативу повинні бути повідомлені про дату, місце, час проведення та порядок денний загальних зборів. Наведені норми законодавства вказують на те, що обов'язковою умовою повідомлення про скликання загальних зборів юридичної особи є одночасна наявність у такому повідомленні інформації про час, місце проведення зборів та інформації про питання, що будуть винесені на розгляд зборів (порядок денний). Відсутність у повідомленні про проведення загальних зборів будь-якої з названих складових, як і відсутність самого повідомлення, може бути підставою для визнання недійсними рішень загальних зборів.

За змістом ст. 15 Закону України "Про кооперацію" і статуту кооперативу для проведення загальних зборів членів кооперативу і прийняття цими зборами правомочних рішень необхідно дотриматися процедури і строків скликання загальних зборів, забезпечити особисту присутність на зборах більшості від загальної кількості членів кооперативу та особисте голосування більшості (простої чи кваліфікованої) присутніх на зборах членів кооперативу при прийнятті рішення.

Відповідно до п. 2.14 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України N 4 від 25.02.2016 "Про деякі питання практики вирішення спорів, що виникають з корпоративних правовідносин", рішення загальних зборів юридичної особи можуть бути визнані недійсними в судовому порядку в разі недотримання процедури їх скликання, встановленої ст. 61 Закону України "Про господарські товариства", ст. 35 Закону України "Про акціонерні товариства", ст.15 Закону України "Про кооперацію". Права учасника (акціонера, члена) юридичної особи можуть бути визнані порушеними внаслідок недотримання вимог закону про скликання і проведення загальних зборів, якщо він не зміг взяти участь у загальних зборах, належним чином підготуватися до розгляду питань порядку денного, зареєструватися для участі у загальних зборах тощо.

Вирішуючи спір, суд першої інстанції правильно визначив характер спірних правовідносин та норми матеріального права, які підлягають застосуванню, повно та всебічно дослідив наявні у справі докази і надав їм належну оцінку згідно зі статтями 76-80 ЦПК України, правильно встановив обставини справи, зокрема дійшов обґрунтованого висновку про те, що загальні збори членів АГК «Радосинь» недійсними підлягає задоволенню, оскільки загальні збори кооперативу від 30 жовтня 2014 року відбулися з порушенням вимог закону, правил і статуту кооперативу.

Доводи апелянта про те, що позивачем обрано невірний спосіб захисту свого права, не надано доказів на підтвердження членства позивача у АГК «Радосинь», колегія суддів вважає безпідставними, оскільки вони спростовуються як матеріалами справи, так і судовими рішеннями Апеляційного суду міста Києва і Верховного Суду, якими встановлено членство ОСОБА_3 у АГК «Радосинь», а тому не спростовують обґрунтованих висновків суду у цій частині.

Інші докази та обставини, на які посилається апелянт, були предметом дослідження суду першої інстанції та додаткового правового аналізу не потребують, оскільки при їх дослідженні та встановленні місцевим судом було дотримано норми матеріального та процесуального права.

Рішення суду першої інстанції містить вичерпні висновки, що відповідають встановленим на підставі достовірних доказів обставинам, які мають значення для вирішення справи, та обґрунтування щодо доводів сторін по суті позову, що є складовою вимогою частини першої статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Недоліків, які призводять до порушення основних принципів цивільного процесуального судочинства та охоронюваних законом прав та інтересів осіб, які беруть участь у справі, та впливають на суть ухваленого рішення під час розгляду справи у суді апеляційної інстанції, не встановлено.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права, тому апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а рішення місцевого суду без змін.

Керуючись ст. ст. 259, 369, 374, 375 ЦПК України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Автогаражного кооперативу по експлуатації гаражів та зберіганню транспортних засобів «Радосинь» залишити без задоволення, рішення Деснянського районного суду міста Києва від 20 вересня 2018 року - без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та оскарженню не підлягає.

Головуючий: Судді: