Справа № 505/1267/19
Провадження № 2/505/1341/2019
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

(заочне)

11.10.2019 року Котовський міськрайонний суд Одеської області в складі:

головуючого судді - Івінського О.О.

при секретарі - Самсонюк О.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження в м. Подільську Одеської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 (місце проживання: АДРЕСА_1 ) до ОСОБА_2 (місце реєстрації: АДРЕСА_1 ) про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 , 10 квітня 2019 року звернулась в суд з цим позовом, вказуючи, їй на праві особистої власності належить 75/100 частини житлового будинку АДРЕСА_1 . В вказаному будинку зареєстрований її син ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

За вказаною адресою відповідач перестав проживати з листопада 2017 року. Добровільно знятися з реєстрації відмовляється.

Реєстрація відповідача створює їй перешкоди у належному їй праві володіння, користування та розпорядження будинком, заважає отримати субсидію та пільги на сплату житлово-комунальних послуг.

Просила ухвалити рішення суду, яким визнати ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , таким, що втратив право користування належною їй 75/100 частиною житлового будинку, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 .

Позивач в судове засідання не з`явилась. Через канцелярію суду надала заяву в якій позов підтримала. Справу просила розглянути у її відсутність, проти винесення заочного рішення не заперечувала.

Відповідач ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який зареєстрований на постійне місце поживання за адресою: АДРЕСА_1 , у судове засідання не з`явився. Повідомлявся про час і місце розгляду справи за адресою реєстрації свого постійного місця проживання у відповідності до положення ч.7 ст.128 ЦПК України. Відзив на позовну заяву не надавав.

Відповідно до ст. 280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не зявився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи.

У зв`язку з неявкою відповідача та не повідомленням ним про поважні причини такої неявки в судове засідання в порядку статті 223 ЦПК України, суд зі згоди позивача вважає за можливе розглядати справу в заочному порядку та ухвалити заочне рішення, що відповідає вимогам ст. 280 ЦПК України.

Відповідно до ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», ч.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, право особи на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку кореспондується з обов`язком добросовісно користуватися наданими законом процесуальними правами, утримуватись від дій, що зумовлюють затягування судового процесу, та вживати надані процесуальним законом заходи для скорочення періоду судового провадження (п.35 рішення від 07.07.1989р. Європейського суду з прав людини у справі «Юніон Еліментарія Сандерс проти Іспанії» (AlimentariaSandersS.A. v. Spain).

Обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи є порушенням ч.1 ст.6 даної Конвенції (§ 66 - 69 рішення Європейського суду з прав людини від 08.11.2005 р. у справі «Смірнова проти України»).

В порядку ч.2 ст. 247 ЦПК України розгляд справи здійснюється судом без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, у зв`язку з неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі.

Дослідивши письмові докази у справі, суд приходить до висновку про задоволення позову, виходячи з такого.

Згідно ст. 150 ЖК України, громадяни, які мають у приватній власності будинок / частину будинку/ , квартиру , користуються ним /нею/ для особистого проживання і мають право розпоряджатися цією власністю на власний розсуд.

Встановлено, що позивачу ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , на праві особистої власності належить 75/100 частини житлового будинку АДРЕСА_1 .

В цьому будинку на постійне місце проживання зареєстрований з 30 березня 2006 року відповідач ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Стаття 72 ЖК дозволяє суду визнавати особу, яка відсутня понад шість місяців на відповідній жилплощі будинку такою, що втратила право на користування цією житловою площею.

Згідно ст. 405 ЦК України член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.

Факт того, що відповідач у вказаній частині будинку не проживає підтверджується довідкою голови квартального комітету Пятковського О.І. від 23 січня 2019 року, де вказано, що ОСОБА_2 , в будинку своєї матері, за адресою: АДРЕСА_1 , не проживає з листопада 2017 року, його особистих речей в будинку не має.

Згідно ч.1 ст.6 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» громадянин України, а також іноземець чи особа без громадянства, які перебувають в Україні на законних підставах, зобов`язані протягом десяти днів після прибуття до нового місця проживання зареєструвати місце проживання.

Відповідно до цієї норми закону відповідач зобов`язаний був зареєструватись за новим постійним місцем проживання протягом 10 днів з дня переїзду до цього постійного місця проживання.

Тому суд вважає, що реєстрація постійного місця проживання відповідача у 75/100 частині житлового будинку, який розташований за адресою: АДРЕСА_1 , є формальною, без наміру його фактичного проживання у цьому будинку.

Статтею 391 ЦК України встановлено, що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

Відповідно до ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі: судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою.

Отже, рішення суду про визнання відповідача таким, що втратив право користування жилим приміщенням і є підставою для зняття його з реєстраційного обліку за місцем реєстрації.

Керуючись ст.ст. 12, 81, 89, 141, 263-265, 280-283 ЦПК України, ст.ст. 72, 150, 191 ЖК України, ст.391 ЦК України, суд заочно,

В И Р І Ш И В :

Позовну заяву задовольнити.

Позовну заяву ОСОБА_1 (місце проживання: АДРЕСА_1 ) до ОСОБА_2 (місце реєстрації: АДРЕСА_1 ) про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням - задовольнити.

Визнати ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 таким, що втратив право користування 75/100 частиною житлового будинку за адресою: АДРЕСА_1 , який належить ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Рішення суду набирає законної сили в порядку, передбаченому ст.273 ЦПК України.

Рішення суду може бути оскаржено позивачем до Одеського апеляційного суду через суд першої інстанції шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення, з урахуванням п.15.5 Перехідних положень ЦПК України.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Су д д я О.О.Івінський