Постанова

Іменем України

06 березня 2019 року

м. Київ

справа № 463/3825/16-ц

провадження № 61-31671св18

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду:

головуючого - Червинської М. Є. (суддя-доповідач),

суддів: Антоненко Н. О., Журавель В. І., Крата В. І., Коротуна В. М.,

учасники справи:

позивач - ОСОБА_1,

представники позивача: ОСОБА_2, ОСОБА_3,

відповідач - ОСОБА_4,

представник відповідача - ОСОБА_5,

розглянув в порядку спрощеного позовного провадження касаційні скарги ОСОБА_4 на рішення Личаківського районного суду м. Львова в складі судді Гирич С. В. від 08 грудня 2012 року та ухвалу апеляційного суду Львівської області в складі колегії суддів: Шандри М. М., Струс Л. Б., Шеремети Н. О. від 08 серпня 2017 року,

ВСТАНОВИВ:

Підпунктом 4 пункту 1 розділу XIII «Перехідні положення» ЦПК України у редакції Закону України № 2147-VIII від 03 жовтня 2017 року «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» передбачено, що касаційні скарги (подання) на судові рішення у цивільних справах, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, передаються до Касаційного цивільного суду та розглядаються спочатку за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

1. Описова Частина

Короткий зміст позовних вимог

У серпні 2016 року ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом до ОСОБА_4 про стягнення 500 000 дол. США як безпідставно набутого майна.

Позовні вимоги мотивував тим, що 30 листопада 2007 року відповідач у м. Києві особисто отримав від позивача кошти в розмірі 500 000 дол. США для викупу земельної ділянки. На підтвердження цього факту 25 січня 2008 року відповідач склав розписку і передав її оригінал позивачу. Оскільки договірних відносин між сторонами не виникло, відповідачу було направлено вимогу про повернення коштів. Проте кошти повернуті не були. Таким чином, оскільки відповідачем було безпідставно набуто майно в сумі 500 00 дол. США, в добровільному порядку повертати майно не бажає, а тому позивач змушений звернутись до суду.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Рішенням Личаківського районного суду м. Львова від 08 грудня 2016 року позов задоволено. Стягнуто з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_1 кошти в розмірі 500 000 дол. США, що еквівалентно 13 010 000 грн. Вирішено питання про судовий збір.

Місцевий суд, задовольняючи позов, виходив із доведеності факту передачі коштів ОСОБА_4 в розмірі 500 000 дол. США, що підтверджується розпискою, яка є належним та допустимим доказом передачі коштів.

Короткий зміст рішення апеляційної інстанції

Ухвалою апеляційного суду Львівської області від 08 серпня 2017 року апеляційну скаргу ОСОБА_4 відхилено, рішення Личаківського районного суду м. Львова від 08 грудня 2016 року залишено без змін.

Апеляційний суд, погоджуючись з висновками місцевого суду зазначив про те, що розглядаючи спір, який виник між сторонами у справі, районний суд правильно визначився з характером спірних правовідносин та нормами права, які підлягають застосуванню, повно і всебічно дослідив наявні у справі докази і надав їм належну оцінку, вірно встановив обставини справи та ухвалив правильне по суті і справедливе рішення.

Короткий зміст вимог касаційних скарг

У серпні 2017 року ОСОБА_4 подав до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ касаційні скарги на рішення Личаківського районного суду м. Львова від 08 грудня 2016 року та ухвалу апеляційного суду Львівської області від 08 серпня 2017 року, у якій посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просив скасувати зазначені судові рішення та ухвалити нове судове рішення про відмову в позові.

Надходження касаційних скарг до суду касаційної інстанції

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 09 листопада 2017 року відкрито касаційне провадження в указаній справі і витребувано цивільну справу № 463/3825/16-ц із Личаківського районного суду м. Львова.

Згідно зі статтею 388 ЦПК України судом касаційної інстанції у цивільних справах є Верховний Суд.

Указану справу передано до Верховного Суду.

Ухвалою Касаційного цивільного суду у складі Верховного суду від 23 січня 2019 року справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_4 про повернення безпідставно набутого майна призначено до судового розгляду.

Аргументи учасників справи

Доводи особи, яка подала касаційні скарги

Касаційні скарги мотивовані тим, що судові рішення судів попередніх інстанцій є незаконними та необґрунтованими, ухвалені з порушенням норм матеріального та процесуального права. Зокрема, зазначає, що між сторонами у справі виникли договірні відносини, на підставі яких кожна сторонами взяла на себе виконання певних зобов'язань, що в свою чергу виключає застосування до даних правовідносин статті 1212 ЦК України. Також вказує, що позивачем було пропущена позовна давність.

Відзив на касаційну скаргу не подано

Фактичні обставини справи, встановлені судами

Судами встановлено, що 25 січня 2008 року ОСОБА_4 склав розписку про те, що він отримав 30 листопада 2007 року від ОСОБА_1 500 000 дол. США для викупу земельної ділянки. Відповідач у порушення умов договору не здійснив викуп земельної ділянки та не повернув гроші позивачу.

Мотивувальна частина

Позиція Верховного Суду

Згідно із положенням частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Касаційна скарга підлягає частковому задоволенню.

Мотиви, з яких виходить Верховний Суд, та застосовані норми права

Згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до вимог частин першої і другої статті 400 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Суд касаційної інстанції перевіряє законність судових рішень лише в межах позовних вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Згідно з частинами першою, другою та п'ятою статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Судові рішення вказаним вимогам в повній мірі не відповідають.

У частині першій статті 626 ЦК України визначено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Згідно із частиною першою статті 627 ЦК України відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Статтею 628 ЦК України визначено зміст договору, який становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Відповідно до статті 629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами.

У статті 204 ЦК України закріплено презумпцію правомірності правочину. Ця презумпція означає, що вчинений правочин вважається правомірним, тобто таким, що породжує, змінює або припиняє цивільні права й обов'язки, доки ця презумпція не буде спростована, зокрема, на підставі рішення суду, яке набрало законної сили.

Таким чином, у разі неспростування презумпції правомірності договору всі права, набуті сторонами правочину за ним, повинні безперешкодно здійснюватися, а створені обов'язки підлягають виконанню.

Так, зміст розписки свідчить про наявність між сторонами договірних правовідносин, а саме, виникнення непоіменнованого договору, на виконання якого позивачем було передано відповідачу грошові кошти у розмірі 500 000 дол. США для придбання земельної ділянки, що не заборонено статтею 628 ЦК України.

Позивач звертався до суду з позовом про стягнення боргу за вказаною розпискою, постановою Верховного Суду України від 11 листопада 2015 року в задоволенні позовних вимог було відмовлено. Верховний Суд України, відмовляючи в позові, виходив з того, що між сторонами не виникли правовідносини щодо позики, в той же час такі правовідносини, що склались між сторонами, є договірними.

Разом із тим, судами попередніх інстанцій неправильно визначено правову природу правовідносин, які склались між сторонами, та дійшли помилкового висновку про безпідставність збереження відповідачем майна позивача (500 000 дол. США), та наявністю правових підстав для витребування у відповідача грошових коштів на підставі статті 1212 ЦК України.

Згідно частини першої статті 412 ЦПК України підставами для скасування судових рішень повністю або частково і ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

За таких обставин колегія суддів суду касаційної інстанції погоджується з висновками попередніх інстанцій про стягнення грошових коштів у розмірі 500 000 дол. США з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_1, однак з мотивів, наведених вище.

Доводи касаційної скарги про пропуск позивачем позовної давності є безпідставними, оскільки у розписці від 25 січня 2008 року строк повернення коштів чи виконання зобов'язання зазначений не був.

З урахуванням викладеного та керуючись статтями 141, 400, 412 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду,

ПОСТАНОВИВ:

Касаційні скарги ОСОБА_4 задовольнити частково.

Рішення Личаківського районного суду м. Львова від 08 грудня 2016 року та ухвалу апеляційного суду Львівської області від 08 серпня 2017 року змінити в мотивувальній частині.

З мотивувальної частини рішення Личаківського районного суду м. Львова від 08 грудня 2016 року та ухвали апеляційного суду Львівської області від 08 серпня 2017 року виключити посилання на статтю 1212 ЦК України.

Постанова суду касаційної інстанції є остаточною і оскарженню не підлягає.

ГоловуючийМ. Є. Червинська
Судді:Н. О. Антоненко
В. І. Журавель
В. І. Крат
В. М. Коротун