22-ц/804/1887/19
221/3230/18

Суддя-доповідач Гаврилова Г.Л.
П О С Т А Н О В А

Іменем України

Єдиний унікальний номер 221/3230/18

Номер провадження 22-ц/804/1887/19

10 жовтня 2019 року місто Маріуполь

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Донецького апеляційного суду у складі:

головуючого судді Гаврилової Г.Л.

суддів Мироненко І.П., Пономарьової О.М.

за участю секретаря Єфремової О.В.

сторони:

позивачі ОСОБА_1 , ОСОБА_2

відповідач ОСОБА_3 ,

третя особа Волноваська міська рада Донецької області

розглянув у відкритому судовому засіданні у порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням учасників справи апеляційну скаргу ОСОБА_4 , який діє в інтересах ОСОБА_2 , на рішення Волноваського районного суду Донецької області від 15 травня 2019 року, у складі судді Безрук Т.В., повний текст рішення виготовлено 22 травня 2019 року

В С Т А Н О В И Л А:

В травні 2018 року позивачі ОСОБА_1 та ОСОБА_2 звернулися до суду з позовом до ОСОБА_3 про визнання правочину дійсним. В обґрунтування позову вказували, що 22.07.2013 року вони домовились з відповідачем ОСОБА_3 про купівлю продаж належного останній житлового будинку з надвірними спорудами, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 , за 130000 гривень. 90000 гривень домовились передати в той же день, а решту через рік до 1 серпня 2014 року, після чого укласти письмовий договір купівлі продажу, який посвідчити нотаріально. 22.07.2013 року у присутності свідків вони передали відповідачу 90000 гривень, про що остання надала розписку та передала їм ключі від будинку. Вважають, що сторони домовилися про всі суттєві умови договору та відбулося його часткове виконання. У зв`язку з початком антитерористичної операції, у тому числі на території Волноваського району, вони не змогли вчасно виконати свої зобов`язання щодо сплати решти грошей у сумі 40000 гривень до 01 серпня 2014 року, тому домовились з відповідачем про розстрочку платежу рівними частками по 2000 гривень щомісячно до 10 числа кожного місяця. Протягом травня серпня вони сплатили відповідачу ще 8000 гривень. У січні 2016 року вони знов домовились з відповідачем про розстрочку. У серпні 2017 року вони мали намір поновити виплати, проте відповідач почала уникати зустрічі з ними та не відповідати на телефоні дзвінки. Оскільки відповідач ОСОБА_3 ухиляється від нотаріального посвідчення договору купівлі продажу будинку, на підставі ст. 220 ЦПК України, просили визнати дійсним, укладений між ними та відповідачем договір купівлі продажу житлового будинку з надвірними спорудами, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 , за 130 000 гривень.

Рішенням Волноваського районного суду Донецької області від 15 травня 2019 року у задоволенні позову ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , третя особа Волноваська міська рада Донецької області про визнання правочину дійсним відмовлено.

Не погодившись із вказаним рішенням суду, представник ОСОБА_2 ОСОБА_4 , подав апеляційну скаргу та, посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, просить рішення Волноваського районного суду Донецької області від 15 травня 2019 року скасувати та задовольнити позовні вимоги у повному обсязі.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги зазначає, що відповідач вказує про недосягнення сторонами згоди щодо вартості об`єкта купівлі-продажу, однак далі стверджує, що позивачем не сплачено повну вартість будинку. Відповідач стверджує про не зазначення позивачами, чим саме порушено їх право, проте, жодного запрошення для укладання угоди нотаріально проведення повного розрахунку не надходило, у свою чергу, не заперечує, що позивач надсилав відповідачам лист від 30.11.2017 року листа із запрошенням прибути до будь-якого нотаріуса у будь-який час, за взаємною згодою, для складання і нотаріального посвідчення договору купівлі-продажу належного їй будинку з надвірними будівлями за адресою: АДРЕСА_1 . Сторона відповідача стверджує про недоведеність ухилення від укладання угоди нотаріально, це твердження спростовується її відмовою домовлятися з позивачами про остаточний розрахунок і нотаріальне посвідчення правочину, неприйняттям письмового запрошення прибути до будь-якого нотаріуса у будь-який час для нотаріального посвідчення правочину протягом 14 місяців. Факт неповного розрахунку за придбаний будинок позивачами не оспорюється. У свою чергу, угоди, що укладаються з 01.01.2013 року, не потребують державної реєстрації такого договору, а, отже, є укладеними з моменту нотаріального посвідчення договору. Ствердження відповідача про сплив строку позовної давності не ґрунтується на матеріалах справи, адже до вересня 2017 року відповідач отримувала гроші у розрахунок за проданий будинок, тривали перемовини між позивачами і відповідачем, її сином щодо сплати грошей. Про порушення свого права позивачі дізналися зі спливом розумного строку для складання і нотаріального посвідчення договору купівлі-продажу будинку у травні 2018 року і відразу звернулися до суду.

В ухвалі про відкриття апеляційного провадження учасникам справи було надано строк для подачі відзиву на апеляційну скаргу. Сторони своїм правом не скористалися.

Сторони, належним чином повідомлені про дату, час і місце розгляду справи до суду не з`явились, клопотань до апеляційного суду не надавали, що у відповідності до ч.2 ст. 372 ЦПК України не перешкоджає розглядові справи за їх відсутність. ( а.с. 143,145-148,150-151),

При цьому судова колегія, враховуючи вимоги ст.371 ЦПК України(строки розгляду справ), відхиляє клопотання представника позивачів ОСОБА_1 , ОСОБА_2 адвоката Осадчого В.І. про відкладення розгляду справи у зв`язку із знаходженням його у короткотерміновій відпустці (а.с. 152-153 ), оскільки позивачі обізнані про дату, час і місце розгляду справи з 27 серпня 2019 року, та їх представник ОСОБА_4 - 28 серпня 2019 року, про що свідчать поштові повідомлення (а.с. 143,148,150,151), та клопотань про продовження строку розгляду справи апеляційному суду відповідно до ч. 2 ст. 371 ЦПК України не надавали.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з таких підстав.

Відповідно до вимог ст.263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були дослідженні в судовому засіданні.

Відповідно до ч.1 ст.367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Судом встановлено та підтверджується матеріалами справи, що згідно свідоцтва про право власності за заповітом від 03.03.2009 року відповідач ОСОБА_3 є власником житлового будинку АДРЕСА_1 (а.с. 53-55).

Згідно розписки від 22.07. 2013 року, ОСОБА_1 заплатив ОСОБА_3 90000 гривень у рахунок авансового платежу за покупку будинку, що розташований в АДРЕСА_2 . Повний розрахунок зобов`язався провести до 01 серпня 2014 року . ( а.с. 39)

Згідно розписки від 22.07.2013 року ОСОБА_3 отримала від ОСОБА_1 90000 гривень в якості авансового платежу в рахунок продажу будинку, розташованого за адресою: АДРЕСА_2 . Повний розрахунок згідно розписки ОСОБА_1 зобов`язується провести до 01 серпня 2014 року (а.с. 8).

Інших письмових доказів щодо укладення договору, або отримання відповідачем від позивачів грошових коштів після 22.07.2013 року матеріали справи не містять.

30.11.2017 року позивачами ОСОБА_1 та ОСОБА_2 надіслано листа на ім`я відповідача ОСОБА_3 з пропозицією нотаріального посвідчення договору купівлі продажу вищезазначеного будинку у погодженого з останньою нотаріуса. Згідно рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення вищевказаний лист отримано ОСОБА_3 06.12.2017 року (а.с. 13, 14).

Заперечуючи проти позову, представник відповідача ОСОБА_3 адвокат Мірошнікова О. А. вказувала, що жодна з розписок, надана позивачами, не містить в собі домовленостей по всім суттєвим умовам договору купівлі продажу будинку, зокрема, не зазначена ціна договору, вартість об`єкту, згоди щодо вартості будинку між сторонами взагалі не розглядалось. Крім того, позивачами не сплачена повна сума, навіть, за усною домовленостю між сторонами, за якими вони зобов`язувалися провести повний розрахунок до 01.08.2014 року, отже, позивач свої зобов`язання не виконав. У свою чергу, лист позивачів від 30.11.2017 року, надісланий відповідачу, з пропозицією укласти угоду, не містив в собі конкретної інформації про місце та час укладення угоди, отже, питання щодо ухилення від нотаріального посвідчення домовленостей є передчасним.

Відповідно до статті 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Згідно зі статтею 627 ЦК України відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Відповідно до статті 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Сторони мають право укласти договір, в якому містяться елементи різних договорів (змішаний договір).

Відповідно до ст. 655 ЦК України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Відповідно до ст. 657 ЦК України договір купівлі-продажу земельної ділянки, єдиного майнового комплексу, житлового будинку (квартири) або іншого нерухомого майна укладається у письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню, крім договорів купівлі-продажу майна, що перебуває в податковій заставі.

За змістом частини першої статті 220 ЦК України у разі недодержання сторонами вимоги закону про нотаріальне посвідчення договору такий договір є нікчемним.

Якщо сторони домовилися щодо усіх істотних умов договору, що підтверджується письмовими доказами, і відбулося повне або часткове виконання договору, але одна із сторін ухилилася від його нотаріального посвідчення, суд може визнати такий договір дійсним. У цьому разі наступне нотаріальне посвідчення договору не вимагається (частина друга статті 220 ЦК України).

З огляду на зазначене, підставами визнання дійсним договору купівлі-продажу та визнання права власності , судом має бути встановлено,

1)Предмет, зміст та умови нікчемного договору (в даному випадку підстави недодержання вимоги закону про нотаріальне посвідчення договору);

2) Обставини та письмові докази, які підтверджують факт того, що сторони домовилися щодо усіх істотних умов договору;

3) Належні докази того, що відбулося повне або часткове виконання умов договору;

4) Докази, що одна із сторін ухилилася від його нотаріального посвідчення, а саме: факт безповоротного ухилення однієї із сторін від нотаріального посвідчення правочину та остаточною втратою стороною можливості з будь-яких причин нотаріально посвідчити правочин.

За приписами ст. 655 ЦК України за договором купівлі-продажу обов`язок покупця є прийняття або зобов`язання прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Отже, положення, визначені імперативними нормами закону, є обов`язковими для сторін і становлять той масив істотних умов договору, що визначені законом. Отже, можна зробити висновок, що основними істотними умовами договору купівлі-продажу житла є предмет договору та безпосередньо визначена ціна.

Оскільки на підтвердження свої вимог позивачем надані дві розписки, за змістом яких вбачається отриманням відповідачем ОСОБА_3 авансового платежу у рахунок майбутньої покупки будинку, без зазначення ціни договору, твердження позивача щодо домовленостей про ціну договору спірного будинку у розмірі 130000 гривень, що є істотною умовою за договором купівлі-продажу ,нічим не підтверджена та заперечується відповідачами.

Умовами застосування до правовідносин приписів ст. 220 ЦК України є доведений факт того, що сторони домовилися щодо усіх істотних умов договору, що підтверджується письмовими доказами.

Отже, враховуючи встановлені обставини справи, відсутність письмових доказів щодо домовленості сторін про ціну предмету договору, підстав для застосування до даних правовідносин приписів ст. 220 ЦК України , немає.

Крім того, однією з умов застосування частини другої статті 220 ЦК України та визнання правочину дійсним в судовому порядку є встановлення судом факту безповоротного ухилення однієї із сторін від нотаріального посвідчення правочину та втрата стороною можливості з будь-яких причин нотаріально посвідчити правочин.

У свою чергу, суд першої інстанції вірно виходив з того, що позивачами не встановлено факт ухилення відповідачки від нотаріального посвідчення правочину, оскільки лист від 30.11.2017 року, надісланий ними ОСОБА_3 з пропозицією нотаріально посвідчити правочин не є достатнім доказом на підтвердження її ухилення від нотаріального посвідчення правочину.

За таких обставин відсутні передбачені законом підстави для задоволення позову, а саме- визнання договору купівлі-продажу жилого будинку АДРЕСА_2 , за 130 000 гривень дійсним, оскільки матеріали справи не містять доказів того, що сторони погодили усі істотні умови договору, зокрема, чітко визначену грошову суму, що становить ціну предмету договору, та відповідач ухилився від нотаріального посвідчення спірного договору, та така можливість була втрачена.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Таким чином, переглядаючи справу відповідно до вимог ст. 367 ЦПК України в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів не вбачає апеляційних підстав для скасування чи зміни рішення суду першої інстанції, у зв`язку з чим апеляційна скарга позивача задоволенню не підлягає.

Враховуючи наведене, колегія суддів вважає за необхідне залишити апеляційну скаргу без задоволення, а оскаржене судове рішення без змін, оскільки доводи апеляційної скарги висновків судів не спростовують, на законність та обґрунтованість судового рішення не впливають.

Керуючись ст. ст. 367, 374,375, 381, 382 ЦПК України, колегія суддів,-

П О С Т А Н О В И Л А:

апеляційну скаргу ОСОБА_4 , який діє в інтересах ОСОБА_2 залишити без задоволення.

Рішення Волноваського районного суду Донецької області від 15 травня 2019 року залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складений 16 жовтня 2019 року.

Головуючий Гаврилова Г.Л.

Судді Мироненко І.П.

Пономарьова О.М.