Справа № 388/859/19
ЗАОЧНЕ Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А І Н И
16.10.2019 року Долинський районний суд Кіровоградської області в складі:
головуючого судді Степанов С.В.
при секретарі Лінській Л.М.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Долинська цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про стягнення боргу за договором позики, -
Позивач звернулась до суду з позовом до відповідачів мотивуючи свої вимоги наступним.
Відповідно до розписки відповідачі зобов`язувалися повернути кошти до 20.12.2018 року, але зобов`язання не виконали. На вимогу позивача відповідачі кошти не повертають. Уникають зустрічей та не відповідають на телефонні дзвінки.
В судовому засіданні сторона позивача заявлені вимоги підтримала, просила суд їх задовольнити.
Відповідачі в судове засідання не з`явились, про розгляд справи належним чином були повідомлені, про що свідчить телефонограма, яка є в матеріалах справи. Відповідачі відзиву не подавали.
З огляду на вказане та на підставі наявних у справі доказів суд ухвалює заочне рішення що не суперечить вимогам статті 280 ЦПК України.
Заслухавши представника позивача, дослідивши письмові докази, суд приходить до висновку з наступного.
Із копії розписки та дослідженого його оригіналу від 03.09.2018 року слідує, що відповідач ОСОБА_2 взяла в борг у позивача ОСОБА_1 сорок тисяч доларів США, які зобов`язувалась повернути до 20 грудня 2018 року (а.с.5).
Відповідно до ст.. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.
Відповідно до ст.. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).
Згідно з вимогами ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання чи виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).
Відповідно до ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.
Згідно зі ст. 1047 ЦК України договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей.
Відповідно до вищевказаного правила, розписка про отримання позики є тим належним та допустимим доказом, що посвідчує передання позикодавцем позичальнику визначеної грошової суми.
Згідно з ч. 1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Якщо договором не встановлений строк повернення позики або цей строк визначений моментом пред`явлення вимоги, позика має бути повернена позичальником протягом тридцяти днів від дня пред`явлення позикодавцем вимоги про це, якщо інше не встановлено договором.
Як убачається зі змісту розписки від 03 вересня 2018 року, укладеної між відповідачем ОСОБА_2 та позивачем ОСОБА_1 встановлено, що строк повернення позики відповідачем ОСОБА_2 до 20 грудня 2018 року.
В судовому засіданні позивачем не подано доказів укладання договору позики іншим відповідачем ОСОБА_3 , також не доведено, що кошти використані в інтересах сім`ї, а отже у другого з подружжя, не виникає солідарного обов`язку щодо їх повернення.
Відповідно до п.1 ч.2 ст.141 ЦПК України у разі задоволення позову судові витрати покладаються на відповідача.
Отже, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача судові витрати.
На підставі вищевикладеного, ст.ст. 610, 1046, 1047, 1049 ЦК України та керуючись ст.ст. 12, 13, 81, 89, 141, 258, 259, 280-283, 289 ЦПК України, суд -
Позов ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , паспорт серія НОМЕР_1 виданий Утинівським РС УДМС України в Кіровоградській області від 07 листопада 2012 року, РНОКПП НОМЕР_2 (зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 ) до ОСОБА_2 , РНОКПП НОМЕР_3 (зареєстрована за адресою: АДРЕСА_2 , проживає за адресою: АДРЕСА_3 ), ОСОБА_3 , РНОКПП- НОМЕР_4 (зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 , проживає за адресою: АДРЕСА_3 ) про стягнення боргу за договором позики - задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_2 , РНОКПП НОМЕР_3 на користь ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 понесений нею судовий збір сумі 9605,00 гривень.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача відповідно до ст.284 ЦПК України.
Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом 30 днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Рішення суду може бути оскаржено у порядку, передбаченому ст. 354 ЦПК України, безпосередньо до Кропивницького апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення

Суддя Долинського районного суду С. В. Степанов