Справа № 647/1907/19
№ провадження 2-о/647/64/2019
Р І Ш Е Н Н Я
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17.10.2019 року Бериславський районний суд Херсонської області складі:

головуючого судді: Кириленко М.О.

за участю секретаря: Повидиш М.В.

представника заявника: Ковальчук І.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Бериславі Херсонської області цивільну справу за заявою ОСОБА_1 , інтереси якого за договором представляє адвокат Ковальчук Ірина Миколаївна, заінтересовані особи ОСОБА_2 , Управління Державної міграційної служби України в Херсонській області про встановлення факту проживання на території України,

встановив:
У липні 2019 року заявник звернувся до суду з вказаною заявою, посилаючись на те, що він народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в м. Берислав, Бериславського району, Херсонської. В період з 1977 року по 1980 рік навчався в училищі в м. Нова Каховка Херсонської області. В період з 1981 року по 1983 рік проходив службу в армії. Після звільнення з лав армії, в період з 1983 року по 1987 рік навчався в технікумі в м. Нова Каховка Херсонської області. Факт постійного проживання заявника на території України станом на 24 серпня 1991 року та на 13 листопада 1991 року підтверджується відповідними відмітками в воєнному квитку. В 1998 році у заявника народжується син, ОСОБА_2 , місце народження м. Нова Каховка, Херсонської області, Україна. Національність батька зазначена «українець». У 2007 році ОСОБА_1 отримує громадянство Російської Федерації, й надалі продовжує відвідувати Україну. У 2012 році ОСОБА_2 отримує паспорт громадянина Російської Федерації. Встановлення факту проживання заявника на території України необхідне для отримання сином заявника, ОСОБА_2 , громадянства України, оскільки іншим способом не має можливості встановити належність сина Заявника до громадянства України. В зв`язку з чим заявник просить суд встановити факт постійного проживання на території України станом на 24.08.1991 року, 13.11.1991 року та станом на 20.06.1998 року.

Ухвалою суду від 24.07.2019 року було відкрито провадження у справі.

Представник заявника в судовому засіданні на задоволені заяви наполягала.

Заінтересовані особа ОСОБА_2 в судове засідання не з`явився, про час та місце слухання справи повідомлявся належним чином, причину своєї неявки не повідомив.
Представник УДМС України в Херсонській області в судове засідання не з`явився, подав до суду письмові пояснення, в яких заперечував проти встановлення факту постійного проживання на території України ОСОБА_1 станом на 13.11.1991 року та станом на 20.06.1998 року. В своїх поясненнях представник УДМС України в Херсонській області посилається, зокрема, на те, що з матеріалів даної судової справи вбачається, що у ОСОБА_2 наявні всі підтверджуючі документи, що надають йому право набути громадянство України за територіальним походженням відповідно до ч. 1 ст. 8 Закону України «Про громадянство України» (свідоцтво про народження батька та документи підтверджуючі родинні відносини між ними). При цьому, рішення суду ОСОБА_2 для отримання ним громадянства України взагалі не потрібно, більше того ті заявлені вимоїн за якими суд відкрив провадження по справі №647/1907/19 не підлягають задоволенню з причин того, що у разі їх задоволення вони не породять у сина заявника право на отримання громадянства України, оскільки суперечать встановленим нормам матеріального права, зокрема, нормам ч. 1 ст. 8 Закону України «Про громадянство України» та Порядку №2001/215. Крім того, звертаємо увагу суду на той факт, що в матеріалах справи відсутній будь-який документ, що підтверджує факт звернення ОСОБА_2 до компетентних органів, органів міграційної служби, з приводу питання набуття громадянства України, тому не зрозуміло взагалі навіщо його батько звернувся до суду та хто йому це рекомендував, якщо таке рішення суду взагалі не вимагається від них.

Заслухавши пояснення представника заявника, свідків, дослідивши матеріали справи, суд встановив такі факти та відповідні ним правовідносини.

Так, у відповідності до повторного свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 від 04.07.2019 року ОСОБА_1 народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в м.Берислав Бериславського району Херсонської області Україна про, що складено відповідний актовий запис №16.

З військового квитка серії НОМЕР_2 , виданого Бериславським районним військовим комісаріатом Херсонської області вбачається, що ОСОБА_1 , уродженець м.Берислав Херсонської області, був знаходився на обліку Бериславського РВК Херсонської області в період з 10.04.1990 року по 24.02.1993 рік.

Згідно свідоцтва про народження серії НОМЕР_3 від 29.07.1998 року, виданого відділом реєстрації актів громадянського стану м.Нової Каховки, ОСОБА_2 народився ІНФОРМАЦІЯ_2 в м.Нова Каховка, батько ОСОБА_1 , національність українець, мати ОСОБА_3 , національність росіянка.

10.01.2007 року ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , отримав паспорт громадянина Російської Федерації.

Згідно відповіді Консульства України в м.Єкатиринбурзі від 27.03.2019 року ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , зареєстрованим/знятим з реєстраційного обліку не значиться, паспорт громадянина України не документувався. Встановити належність до громадянства України не надається можливим, у зв`язку з відсутністю відомостей щодо громадянської належності батьків ОСОБА_2 на дату його народження, з метою здійснення додаткової перевірки просили надати відомості щодо установчих даних ОСОБА_1 та ОСОБА_3 та реєстрацію їх місця проживання станом на 24.08.1991 року, 13.11.1991 року та на дату народження ОСОБА_2 .

Допитані в судовому засіданні свідки ОСОБА_4 та ОСОБА_5 підтвердили факт того, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , дійсно проживав в м.Берислав станом на 24.08.1991 року, 13.11.1991 року та станом на 20.06.1998 року. У суду немає підстав ставити під сумнів достовірність фактів, повідомлених свідками, даних про його зацікавленість в результаті розгляду справи не виявлено.

Суд зазначає, що належність та набуття громадянства України встановлюється на підставі Закону України «Про громадянство України» і може пов`язуватися із фактом постійного проживання на території України в певний час.

Відповідно до ч.1 ст.3 Закону України «Про громадянство України», громадянами України є усі громадяни колишнього СРСР, які на момент проголошення незалежності України (24 серпня 1991 року) постійно проживали на території України.

В силу ст. 17 Цивільного кодексу Української РСР від 18 липня 1963 року місцем проживання визнається те місце, де громадянин постійно або переважно проживає. Місцем проживання неповнолітніх, що не досягли п`ятнадцяти років, або громадян, які перебувають під опікою, визнається місце проживання їх батьків (усиновителів) або опікунів.

За приписами п.7 «Порядку провадження за заявами і поданнями з питань громадянства України та виконання прийнятих рішень», громадяни колишнього СРСР, які не мають у паспорті громадянина колишнього СРСР відмітки про прописку, що підтверджує факт їхнього постійного проживання на території України станом на 13 листопада 1991 року, проходять процедуру встановлення їхньої належності до громадянства України. У таких випадках, одним із документів на підтвердження цієї обставини може бути рішення суду, яким підтверджується факт постійного проживання особи на території України станом на 24.08.1991 або 13.11.1991 рік.

Згідно із ч. 1 ст. 8 Закону України Про громадянство України , особа, яка сама чи хоча б один з її батьків, дід чи баба, рідні (повнорідні та неповнорідні) брат чи сестра, син чи дочка, онук чи онука народилися або постійно проживали до 24 серпня 1991року на території, яка стала територією України відповідно до Закону України Про правонаступництво України , або яка сама чи хоча б один з її батьків, дід чи баба, рідні (повнорідні та неповнорідні) брат чи сестра народилися або постійно проживали на інших територіях, що входили на момент їх народження або під час їх постійного проживання до складу Української Народної Республіки, Західноукраїнської Народної Республіки, Української Держави, Української Соціалістичної Радянської Республіки, Закарпатської України, Української Радянської Соціалістичної Республіки (УРСР), і є особою без громадянства або іноземцем, який подав зобов`язання припинити іноземне громадянство, та подала заяву про набуття громадянства України, а також її неповнолітні діти реєструються громадянами України.

Указом Президента України № 215 від 27 березня 2001 року, в редакції Указу Президента України № 588/2006 від 27 червня 2006 року, затверджений Порядок провадження за заявами і поданнями з питань громадянства України та виконання прийнятих рішень.

У пункті 44 «Порядку провадження за заявами і поданнями з питань громадянства України та виконання прийнятих рішень», затвердженого Указом Президента України від 27 березня 2001 року №215, встановлено, що у разі відсутності документів, що підтверджують факт постійного проживання особи до 24 серпня 1991 року на території, яка стала територією України, для оформлення набуття громадянства України подається відповідне рішення суду.

Згідно із п.5 ч.2 ст.293 ЦПК України, суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення.

Відповідно до ч.2 ст.315 ЦПК України, у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

Пунктом 1 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» № 5 від 31.03.1995 року передбачено, що в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право.

Статтею 2 ЦПК України визначено, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Згідно із статтею 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону.

Оцінюючи зібрані у справі докази в їх сукупності, враховуючи вимоги чинного законодавства України, зважаючи на те, що в ході судового розгляду знайшов своє підтвердження факт постійного проживання ОСОБА_1 на території України станом на 13.11.1991 року, та на дату народження сина ІНФОРМАЦІЯ_6 , при цьому встановлення такого факту дасть можливість сину заявника на законних підставах отримати паспорт громадянина України, в порядку п.1 ч.1 ст.3 Закону України «Про громадянство України», суд дійшов висновку, що заява обґрунтована та підлягає частковому задоволенню.

Керуючись ст.ст.12, 13, 81, 89, 263-265, 315 ЦПК України, суд

ухвалив:
Заяву ОСОБА_1 , інтереси якого за договором представляє адвокат Ковальчук Ірина Миколаївна, задовольнити.

Встановити факт постійного проживання ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , уродженця м.Берислав Херсонської області, на території України станом на 24 серпня 1991 року, 13 листопада 1991 року, та станом на дату народження сина ОСОБА_2 , тобто ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

На рішення протягом тридцяти днів з дня його проголошення, може бути подана апеляційна скарга із врахуванням п. 15.5 розділу ХII «Перехідні положення» ЦПК України, тобто до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи, до Херсонського апеляційного суду через Бериславський районний суд Херсонської області. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення виготовлено 18.10.2019 року.

Суддя М.О.Кириленко