Справа № 142/382/18
Провадження № 2/362/379/19
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
03 жовтня 2019 року Васильківський міськрайонний суд Київської області у складі:
головуючого - судді Кравченко Л.М.,
з участі секретарів - Шаблій Т.С., Яренко Н.М.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Василькові Київської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Торговий дім «Фінпром» про відшкодування шкоди,-
Позивач звернувся до суду з зазначеним позовом, в якому просив стягнути з відповідача на його користь матеріальну шкоду завдану самовільним захопленням землі на суму 211862,4 грн. та судові витрати у справі.
В обґрунтування вимог позову зазначає, що ним в 2015 р. було орендовано в ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 та ОСОБА_5 земельні ділянки належні останнім на праві власності, що розташовані на території Миролюбійської сільської ради Піщанського району Вінницької області строком на 10 років. Однак, не зважаючи на укладені договори оренди, відповідач самовільно, за відсутності правових підстав використовував орендовані позивачем земельні ділянки у своїй господарській діяльності на протязі 2015-2016 років, вирощував та збирав урожай зернових. У результаті самовільного використання земельних ділянок він був позбавлений можливості використовувати землю на підставі договорів оренди за цільовим призначенням, чим була завдана шкода у вигляді упущеної вигоди та прямої шкоди у виді сплати орендної плати власникам земельних ділянок яку позивач визначає в сумі 211862,4 грн. та просить стягнути з відповідача за рішенням суду.
Ухвалою суду від 31.07.2018 р. було прийнято справу до свого провадження та призначено до розгляду за правилами загального позовного провадження.
Представник позивача в судове засідання не з`явився, подавши заяву, в якій просить проводити розгляд справи без його участі, вимоги позову повністю підтримує, щодо ухвалення заочного рішення не заперечує.
Представник відповідача також в судове засідання не з`явився, про день та час розгляду справи повідомлений належним чином, що підтверджується поштовим повідомленням, про причини неявки суд не повідомив, заяв та клопотань не надіслав, своїм правом подачі відзиву на позов не скористався.
У зв`язку з зазначеним, зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України.
Враховуючи, що сторони по справі в судове засідання не з`явились, відповідно до вимог ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.
Дослідивши матеріали справи у їх сукупності, всебічно та повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають істотне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до наступного висновку.
Частиною 1 ст. 2 ЦПК України передбачено, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.
Згідно з вимогами п.п. 1, 2, 3 ч. 1 ст. 264 ЦПК України, під час ухвалення рішення суд вирішує, чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин.
Згідно ч. 1 ст. 792 ЦК України за договором найму (оренди) земельної ділянки наймодавець зобов`язується передати наймачеві земельну ділянку на встановлений договором строк у володіння та користування за плату.
Відносини щодо найму (оренди) земельної ділянки регулюються законом (ч. 3 ст.792 ЦК України).
Так, в силу вимог ст. 13 Закону України «Про оренду землі» (надалі - Закон) договір оренди землі - це договір, за яким орендодавець зобов`язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов`язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства.
Договір оренди землі укладається у письмовій формі і за бажанням однієї із сторін може бути посвідчений нотаріально (ст. 14 Закону).
Істотними умовами договору оренди землі є: об`єкт оренди (кадастровий номер, місце розташування та розмір земельної ділянки);строк дії договору оренди;орендна плата із зазначенням її розміру, індексації, способу та умов розрахунків, строків, порядку її внесення і перегляду та відповідальності за її несплату. За згодою сторін у договорі оренди землі можуть зазначатися інші умови. ( ст. 15 Закону).
Таким чином, 13.03.2015 р. позивачем було орендовано 5 земельних ділянок для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що розташовані на території Миролюбівської сільської ради Піщанського району Вінницької області.
Згідно протоколу погодження від 18.11.2016 р., складного в складі комісії директора ТОВ «ТД Фінпром» - ОСОБА_14., агронома - ОСОБА_15., зав.складом - ОСОБА_7 , землевпорядника Миролюбівської сільської ради - ОСОБА_16. та ОСОБА_8 було проведено обмін земельних ділянок (земельних паїв). В ході обміну ТОВ «ТД Фінпром» обміняв земельні ділянки ОСОБА_9 -1,7500 га на ( 2 паї) ОСОБА_10 - 1,7517 га, ОСОБА_4 - 1,7475 га. ОСОБА_11 - 1,7500 га. ОСОБА_12 - 11,7500 га, обмін земельної ділянки на ОСОБА_6 - 2,6450 га, а також виділили 5 га землі на Олійниковій горі ОСОБА_2 - 2,5998 га, ОСОБА_13 - 1,5568 га.
Згідно відомостей (а.с.18-19) вбачається, що позивач, на виконання вимог вищевказаних договорів оренди, сплатив орендодавцям орендну плату за 2015-2016 роки.
На вимогу позивача в 2017 р. ПП «Лідекс Консалт» було виготовлено Звіт про незалежну експертну грошову оцінку, зі змісту якого встановлено, що сума ймовірного прибутку від реалізації зернових культур, що мали бути вирощені на орендованих земельних ділянках у 2015-2016 роках (без ПДВ) становить 184584 грн.
При цьому, позивач зазначає, що відповідач самовільно, за відсутності правових підстав використовував орендовані ним земельні ділянки у своїй господарській діяльності на протязі 2015-2016 років, вирощував і збирай урожай зернових.
Проте, позивачем не надано жодного доказу існування вищевказаних обставин.
Отже, всупереч ст. 81 ЦПК України позивачем не надано належних та допустимих доказів на підтвердження того, що відповідач використовував орендовані позивачем земельні ділянки у своїй господарській діяльності на протязі 2015-2016 років, вирощував і збирав урожай зернових.
Відповідно до статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.
Згідно ч. ч. 1, 2 ст. 95 ЦПК України письмовими доказами є документи (крім електронних документів), які містять дані про обставини, що мають значення для правильного вирішення спору. Письмові докази подаються в оригіналі або в належним чином засвідченій копії, якщо інше не передбачено цим Кодексом. Якщо для вирішення спору має значення лише частина документа, подається засвідчений витяг з нього.
Статтями 77 - 80 ЦПК України встановлено критерії доказів, а саме їх належність, допустимість, достовірність та достатність.
Статтею 80 ЦПК України передбачено, що достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.
Вирішуючи позов по суті, суд, також, звертає увагу, що відповідно до положень ст.ст. 12, 13, 81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності.
Згідно із практикою Європейського суду з прав людини за своєю природою змагальність судочинства засновується на диференціації процесуальних функцій і відповідно - правомочностей головних суб`єктів процесуальної діяльності цивільного судочинства - суду та сторін (позивача та відповідача). Диференціація процесуальних функцій об`єктивно призводить до того, що принцип змагальності відбиває властивості цивільного судочинства у площині лише прав та обов`язків сторін. Це дає можливість констатувати, що принцип змагальності у такому розумінні урівноважується з принципом диспозитивності та, що необхідно особливо підкреслити, - із принципом незалежності суду. Він знівельовує можливість суду втручатися у взаємовідносини сторін завдяки збору доказів самим судом. У процесі, побудованому за принципом змагальності, збір і підготовка усього фактичного матеріалу для вирішення спору між сторонами покладається законом на сторони. Суд тільки оцінює надані сторонами матеріали, але сам жодних фактичних матеріалів і доказів не збирає.
Так, згідно ч. 1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.
Згідно положень ст. 5 ЦПК України суд, здійснюючи правосуддя, захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб у спосіб, визначений законом або договором.
Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
За змістом ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Відповідно до ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.
Враховуючи вищевикладені норми чинного законодавства, дослідивши матеріали справи, оцінивши наявні в ній докази, суд вважає, що позов не підлягає задоволенню.
Керуючись ст.ст. 4, 5,12,13, 81, 89, 141, 263-265, 268, 280-283 354, 355 ЦПК України, ст. 792 ЦК України, суд,-
В задоволенні позову ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Торговий дім «Фінпром» про відшкодування шкоди - відмовити.
Рішення суду може бути оскаржене безпосередньо до Київського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому рішення суду не було вручено у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення повного рішення суду.

Заочне рішення може бути переглянуте Васильківським міськрайонним судом за письмовою заявою відповідача про перегляд заочного рішення, яка може бути подана до суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручено у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення його повного заочного рішення суду.

Заочне рішення набирає законної сили після закінчення строку для подання заяви про перегляд заочного рішення або апеляційної скарги, якщо такі не було подано.

Суддя Л.М.Кравченко