Справа № 476/658/19
Провадження № 6/476/15/2019
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11.10.2019 року Єланецький районний суд

Миколаївської області

в складі: головуючого судді Чернякової Н.В.

за участю секретаря Козаченко Л.М.

заявниці ОСОБА_1 , представника заявниці ОСОБА_2 , представників заінтересованих осіб Крисіної К.О., Білотіл Л.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду с.м.т. Єланець заяву ОСОБА_1 про визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню

В С Т А Н О В И В :

13.08.2019 року ОСОБА_1 звернулася до суду із заявою про визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню.

Свою заяву мотивує тим, що рішенням Єланецького районного суду Миколаївської області від 24.03.2004 року постановлено відібрати у неї її неповнолітніх дітей: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , та передати їх органу опіки та піклування для подальшого влаштування. Також вказаним рішенням з неї на користь Єланецького пришкільного інтернату та Будинку дитини м. Миколаєва стягнуто аліменти на утримання дітей у розмірі 1/3 частини з усіх видів заробітку. Разом з тим, після набрання рішенням законної сили його фактичне виконання у частині відібрання дітей не відбулося, до вищевказаних закладів діти не влаштовувалися. Крім того, органом державної виконавчої служби вона не повідомлялася про відкриття виконавчого провадження по виконанню вищевказаного рішення суду та про необхідність його виконання.

Враховуючи вищевикладені обставини та положення ст. 432 ЦПК України, просила суд визнати виконавчий лист №2-405/2004, виданий 25.04.2004 року на виконання вищевказаного рішення суду, таким, що не підлягає виконанню.

Заявниця та її представник у судовому засіданні заяву підтримали, просили задовольнити.

Представник стягувача у судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином.

Представник заінтересованої особи, Єланецького районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Миколаївській області, ОСОБА_6 у судовому засіданні заперечила проти задоволення заявлених вимог, оскільки, з матеріалів виконавчого провадження по виконанню вищевказаного виконавчого листа слідує, що боржниця ОСОБА_1 13.10.2006 року ознайомлена із заборгованістю зі сплати аліментів. Також у вказаних матеріалах міститься видатковий касовий ордер про сплату 13.10.2006 року останньою витрат у виконавчому провадженні. Інші доводи ОСОБА_1 також не заслуговують на увагу, оскільки не підтвердженні доказами.

Представник заінтересованої особи, органу опіки та піклування Єланецької районної адміністрації Миколаївської області, ОСОБА_7 у судовому засіданні не заперечувала проти задоволення заявлених вимог.

Вислухавши учасників справи, дослідивши матеріали справи, встановивши факти та відповідні до них правовідносини, суд приходить до слідуючого висновку.

Так, відповідно до ч.1 ст.1 Закону України «Про виконавче провадження» - виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Відповідно до ст. 2 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження здійснюється з дотриманням засад: верховенства права; обов`язковості виконання рішень; законності; диспозитивності; справедливості, неупередженості та об`єктивності.

Як встановлено у судовому засіданні, рішенням Єланецького районного суду Миколаївської області від 24.03.2004 року постановлено відібрати у заявниці неповнолітніх дітей: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , та передати їх органу опіки і піклування для подальшого влаштування. Також вказаним рішенням суду стягнуто із заявниці на користь Єланецького пришкільного інтернату на утримання ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та будинку дитини м. Миколаєва на утримання ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , аліменти у розмірі 1/3 частини з усіх видів заробітку заявниці (а. с. 6).

25.04.2004 року на виконання вищевказаного рішення суду видано виконавчий лист (а. с. 7, 58), на підставі якого 28.04.2004 року відкрито виконавче провадження (а. с. 8), яке на час розгляду справи у суді перебуває на виконанні у Єланецькому районному відділі державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Миколаївській області.

Заявниця вважає виконавчий лист №2-405/2004 від 25.04.2004 року таким, що не підлягає виконанню, оскільки, в самому виконавчому листі невірно вказано позивача у справі, після набрання рішенням законної сили його фактичне виконання у частині відібрання дітей не відбулося, до вищевказаних закладів діти не влаштовувалися, постанови про відкриття виконавчого провадження чи будь-яких інших документів виконавчого провадження вона не отримувала.

Так, відповідно до вимог статті 129-1 Конституції України суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Згідно ч. 1ст. 18 ЦПК України, судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами. При цьому виконання судових рішень у цивільних справах є складовою права на справедливий суд та однією з процесуальних гарантій доступу до суду та ефективного захисту сторони у справі, що передбачено ст. ст. 6,13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Відповідно до ст. 432 ЦПК України суд, який видав виконавчий документ, може за заявою стягувача або боржника виправити помилку, допущену при його оформленні або видачі, чи визнати виконавчий документ таким, що не підлягає виконанню. Суд визнає виконавчий документ таким, що не підлягає виконанню повністю або частково, якщо його було видано помилково або якщо обов`язок боржника відсутній повністю чи частково у зв`язку з його припиненням, добровільним виконанням боржником чи іншою особою або з інших причин. Про виправлення помилки в виконавчому документі та визнання його таким, що не підлягає виконанню, суд постановляє ухвалу. Якщо стягнення за таким виконавчим документом уже відбулося повністю або частково, суд одночасно з вирішенням вказаних питань на вимогу боржника стягує на його користь безпідставно одержане стягувачем за виконавчим документом.

Підстави для визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, поділяються на дві групи: матеріально-правові (зобов`язання можуть припинятися внаслідок добровільного виконання обов`язку боржником поза межами виконавчого провадження, припинення зобов`язань переданням відступного, зарахуванням, за домовленістю сторін, прощенням боргу, неможливістю виконання) та процесуально-правові, до яких відносяться обставини, що свідчать про помилкову видачу судом виконавчого листа, зокрема: видача виконавчого листа за рішенням, яке не набрало законної сили (крім тих, що підлягають негайному виконанню); коли виконавчий лист виданий помилково за рішенням, яке взагалі не підлягає примусовому виконанню; видача виконавчого листа на підставі ухвали суду про затвердження мирової угоди, яка не передбачала вжиття будь-яких примусових заходів або можливості її примусового виконання і, як наслідок, видачі за нею виконавчого листа; помилкової видачі виконавчого листа, якщо вже після видачі виконавчого листа у справі рішення суду було скасоване; видачі виконавчого листа двічі з одного й того ж питання у разі віднайдення оригіналу виконавчого листа вже після видачі його дубліката; пред`явлення виконавчого листа до виконання вже після закінчення строку на пред`явлення цього листа до виконання.

З матеріалів справи слідує, що у виконавчому листі №2-405/2004, виданому 25.04.2004 року Єланецьким районним судом Миколаївської області на виконання рішення Єланецького районного суду Миколаївської області від 24.03.2004 року, дійсно помилково зазначено позивачем орган опіки та піклування Єланецької районної державної адміністрації Миколаївської області замість необхідного служби у справах неповнолітніх Єланецької районної державної адміністрації Миколаївської області (а. с. 6-7).

Крім того, стягувачем у виконавчому листі вказано відділ освіти Єланецької райдержадміністрації, натомість у резолютивній частині рішення Єланецького районного суду Миколаївської області від 24.03.2004 року визначено, що аліменти із заявниці стягнуто на користь Єланецького пришкільного інтернату на утримання ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та будинку дитини м. Миколаєва на утримання ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , у розмірі 1/3 частини з усіх видів заробітку заявниці (а. с. 6-7).

Відсутні у матеріалах справи і відомості про відібрання дітей та поміщення їх до вказаних закладів.

Між тим, із досліджених судом матеріалів справи №2-93 за позовом органу опіки та піклування Єланецької райдержадміністрації до ОСОБА_1 про відібрання дітей слідує, що після набрання законної сили рішенням Єланецького районного суду Миколаївської області від 24.03.2004 року фактично відібрання дітей проведено не було, а ОСОБА_1 була попереджена про недопустимість залишення дітей самих без нагляду.

Крім того, з листа Миколаївського обласного будинку дитини Миколаївської обласної ради від 20.08.2019 року за вих. №768-16-01 слідує, що ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , до Миколаївського обласного будинку дитини не передавались (а. с. 80).

Також суд не може стверджувати, що заявниця з часу винесення вищевказаного рішення суду свідомо та злісно ухилялася від його виконання та обов`язку щодо утримання своїх неповнолітніх дітей, оскільки, у ході судового розгляду встановлено, що про існування виконавчого провадження та про наявність заборгованості по сплаті аліментів державним виконавцем їй було повідомлено лише у липні 2019 року.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини право на виконання рішення, яке виніс суд, є невід`ємною частиною «права на суд», а ефективний захист сторони у справі, а отже, і відновлення справедливості, передбачає зобов`язання адміністративних органів виконувати рішення (пункт 40 рішення від 19 березня 1997 року у справі «Горнсбі проти Греції»).

Згідно зі статтею 1 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження є завершальною стадією судового провадження.

З огляду на зазначене питання про визнання виконавчого документа таким, що не підлягає виконанню, є перешкодою в завершенні судового провадження.

Між тим, суд вважає, що вищевказаний виконавчий лист у порушення ст. 19 Закону України "Про виконавче провадження" (у редакції на час виникнення спірних правовідносин) не містить дійсної інформації про стягувача (включаючи його найменування, місцезнаходження, ідентифікаційний код суб`єкта або інші відомості, які ідентифікують стягувача чи можуть сприяти примусовому виконанню) та вірного змісту резолютивної частини рішення.

Враховуючи вищевказані істотні недоліки самого виконавчого документу, необізнаність боржниці про існування виконавчого провадження та заборгованості зі сплати аліментів, зміну обставин з яких виходив суд, ухвалюючи рішення, а також беручи до уваги положення ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, яка гарантує справедливий судовий розгляд, суд приходить до висновку про наявність підстав для задоволення заяви ОСОБА_1 про визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню.

Керуючись ст. ст. 260, 261, 432 ЦПК України,-

У Х В А Л И В :

Заяву ОСОБА_1 про визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню задовольнити.

Визнати таким, що не підлягає виконанню виконавчий лист №2-405/2004, виданий 25.04.2004 року Єланецьким районним судом Миколаївської області на виконання рішення Єланецького районного суду Миколаївської області від 24.03.2004 року у цивільній справі №2-405 за позовом Служби у справах неповнолітніх Єланецької районної державної адміністрації, правонаступником якої є Служба у справах дітей Єланецької районної державної адміністрації, до ОСОБА_1 про відібрання дітей.

Ухвала може бути оскаржена до Миколаївського апеляційного суду через Єланецький районний суд Миколаївської області протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення. У разі якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення відповідної ухвали суду.

Повний текст ухвали буде виготовлено 16.10.2019 року.

Суддя Н.В. Чернякова