Дата документу 16.10.2019
Справа № 501/1770/19
07 жовтня 2019 року Іллічівський міський суд Одеської області в складі:
головуючого - судді Петрюченко М.І.
за участю секретаря судового засідання - Тейбаш Н.Д.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Чорноморську Одеської області у порядку загального позовного провадження цивільну справу за
позовом ОСОБА_1 , місце реєстрації/проживання: АДРЕСА_1 ,
відповідача: ОСОБА_2 , місце проживання/реєстрації: АДРЕСА_2 ,
предмет та підстави позову: про встановлення місця проживання малолітньої дитини
негайно після закінчення судового розгляду, перебуваючи в нарадчій кімнаті, ухвалив рішення про наступне та
І. Виклад позиції позивача та заперечень відповідача
1. 05 червня 2019 року ОСОБА_1 (далі позивач) звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 (далі відповідач) з вимогою про встановлення місця проживання малолітньої дитини, згідно якого просить суд встановити місце проживання малолітньої ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 з матір`ю ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .
Свої вимоги мотивувала тим, що від шлюбних відносин з відповідачем ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_1 у них народилась донька ОСОБА_3 .
Відповідач з нею та донькою не проживає з початку 2018 року, матеріальної допомоги на утримання доньки не надає, і вона була вимушена звернутись до суду з заявою про видачу судового наказу про стягнення аліментів на утримання доньки.
Відповідач, як батько, ніякої участі в вихованні дитини не приймає, не надає допомоги в її вихованні, розвитку, зловживає своїми батьківськими обов`язкам, заважає позивачу, як матері, приймати відповідальні рішення відповідно до життя доньки: наприклад, виїхати за межі України, переїхати до іншого місця проживання, лікування, де необхідна згода обох батьків.
Позивачка зазначає в позові, що відповідач постійно погрожує їй, що відбере в неї дитину, так як донька зареєстрована за однією адресою з батьком, та вона буде проживати з ним. Позивач намагалась пояснити відповідачу, що донька дуже мала, і що їй з матір`ю, після розірвання шлюбу батьків, буде проживати краще. Позивач не заперечує проти зустрічей батька з дитиною, пояснень своєї поведінки відповідач не надає. Замість згоди на проживання доньки з позивачем, вчинив сварку та спричинив їй колото-різані тілесні ушкодження, у зв`язку з чим вона перебувала на стаціонарному лікуванні та було порушено кримінальну справу, яка на сьогодні розслідується.
З метою захисту інтересів своєї малолітньої доньки, позивач змушена звернутись до суду з вказаним позовом та встановити місце проживання дитини з нею, матір`ю.
2. У встановлені судом строки відповідач не надав відзиву на позов.
ІІ. Заяви (клопотання) учасників справи.
3. Представник позивача до суду не з`явилася, надала заяву (а.с.66), в якій підтримала позовні вимоги, просила задовольнити їх, справу розглянути у її відсутності, не заперечувала проти ухвалення заочного рішення.
4. Відповідач до суду не з`явився, про слухання справи повідомлявся належним чином (а.с.59, 62, 64), про причини неявки суд не повідомив.
5. Представник третьої особи до суду не з`явилася, надала заяву (а.с.65), в якій підтримала висновок органу опіки та піклування, не заперечувала проти ухвалення заочного рішення.
ІІІ. Інші процесуальні дії у справі.
6. Оскільки відповідач був належним чином повідомлений про судовий розгляд справи (стаття 128 ЦПК), відзиву на позов не подав, а позивач не заперечувала проти проведення заочного розгляду справи, Судом постановлено ухвалу про заочний розгляд справи, що відповідає вимогам статей 280-281 ЦПК.
7. Судом на підставі частини другої статті 247 ЦПК, у зв`язку із неявкою в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.
ІV. Фактичні обставини, встановлені Судом та зміст спірних правовідносин.
8. Судом встановлено, що сторони перебувають у шлюбі зареєстрованому 18 червня 2016 року, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_1 (а.с.9).
9. У сторін є донька ОСОБА_3 , що підтверджується копією свідоцтва про народження (а.с.8).
10. Відповідно до копії судового наказу, виданого Іллічівським міським судом Одеської області 27 лютого 2019 року з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 стягуються аліменти на утримання неповнолітньої дитини ОСОБА_3 (а.с.10).
11. Неповнолітня ОСОБА_3 зареєстрована за адресою: АДРЕСА_3 (а.с.11).
12. Відповідно до виписки з медичної картки стаціонарного хворого №3202, ОСОБА_1 поступила в прийомне відділення лікарні з діагнозом "Колото-різані рани поперекової області" (а.с.12).
13. Згідно копії витягу з єдиного реєстру досудових розслідувань вбачається, що ОСОБА_1 , звернулась до поліції із заявою про отримання від чоловіка ОСОБА_2 тілесних ушкоджень у вигляді не проникаючих колото-різаних ран в область спини (а.с.13).
14. Відповідно до висновку Чорноморської міської ради Одеської області, як органу опіки та піклування від 19.07.2019 року доцільне визначити місце проживання малолітньої дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 з матір`ю ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с.41-42).
V. Оцінка Суду.
15. Згідно ст.19 Сімейного Кодексу України, при розгляді судом спорів щодо участі одного з батьків у вихованні дитини, місця проживання дитини, позбавлення та поновлення батьківських прав, побачення з дитиною матері, батька, які позбавлені батьківських прав, відібрання дитини від особи, яка тримає її у себе не на підставі закону або рішення суду, управління батьками майном дитини, скасування усиновлення та визнання його недійсним обов`язковою є участь органу опіки та піклування.
16. Відповідно до ч.2 ст.160 СК України місце проживання дитини, яка досягла десяти років, визначається за спільною згодою батьків та самої дитини.
17. Згідно зі ст.161 СК України, якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом.
Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення.
18. Декларацією прав дитини, прийнятою Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року, у принципі 6 проголошено, що дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові і розуміння. Вона повинна, коли це можливо, рости під опікою і відповідальністю своїх батьків і в усякому випадку в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості; малолітня дитина не повинна, крім тих випадків, коли є виняткові обставини, бути розлучена зі своєю матір`ю.
Крім того, поняття "розлучення дитини та матері" не є тотожним поняттю „визначення різних місць проживання матері та дитини", оскільки мати дитини у разі визначення місця проживання дитини з батьком не обмежена у своєму праві на спілкування з дитиною, турботу відносно дитини та участь у вихованні дитини і може реалізувати свої права шляхом домовленості з батьком дитини щодо встановлення часу та порядку спілкування з дитиною або за рішенням органу опіки та піклування чи за судовим рішенням з цього питання.
Таким чином положення статті 6 Декларації прав дитини, прийнятій Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року, не можна тлумачити таким чином, що у матері малолітньої дитини мається перевага перед батьком при вирішенні питання щодо визначення місця проживання дитини.
19. Як роз`яснено у п.18 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» №11 від 21.12.2007 року, при вирішенні спору про місце проживання дитини належить звертати особливу увагу на її вік та з`ясовувати, з ким із батьків вона бажає проживати.
20. Частинами 1, 2 ст.171 СК України встановлено, що дитина має право на те, щоб бути вислуханою батьками, іншими членами сім`ї, посадовими особами з питань, що стосуються її особисто, а також питань сім`ї. Дитина, яка може висловити свою думку, має бути вислухана при вирішенні між батьками, іншими особами спору щодо її виховання, місця проживання, у тому числі при вирішенні спору про позбавлення батьківських прав, поновлення батьківських прав, а також спору щодо управління її майном.
21. Урахування думки дитини щодо її життя передбачає й ст.12 Конвенції з прав дитини, в якій записано, що Конвенція зобов`язує держави-учасниці забезпечити дитині, здатній формулювати власні погляди, право вільно висловлювати ці погляди з усіх питань, що стосуються її, і цим поглядам має приділятись належна увага, згідно з віком дитини та зрілістю.
При вирішенні спору щодо місця проживання дітей, суд бере до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, вік дітей, майновий стан батьків, що мають істотне значення.
22. Оцінивши наявні у справі докази у їх сукупності, суд доходить до висновку, що між сторонами у справі виникли непорозуміння, які носять особистий характер, у зв`язку з цими обставинами загострились взаємовідносин між ними, така ситуація в їх особистих відносинах не дала можливості мирним шляхом вирішити питання про визначення місця проживання дитини, що стало підставою для подачі позову до суду.
Враховуючи, що на даний час дитина проживає разом з позивачем, є малолітньою дитиною, за місцем проживання дитини створені всі умови для дитини, що підтверджується висновком органу опіки та піклування, тому суд вважає доцільним визначити місце проживання малолітньої дитини з матір`ю.
23. Відповідно до п.6 постанови Пленуму Верховного Суду України від 18.12.2009 №14 «Про судове рішення у цивільній справі», враховуючи принцип безпосередності судового розгляду, рішення може бути обґрунтоване лише доказами, одержаними у визначеному законом порядку та дослідженими в судовому засіданні.
25. Згідно зі ст.263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
26. Європейський суд справ людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (Серявін та інші проти України, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).
27. З огляду на викладене вище, приймаючи до уваги фактичні обставини справи, суд дійшов висновку про відсутність підстав для надання оцінки решті доводів, наведених сторонами по справі в обґрунтування власних правових позицій, оскільки їх дослідження судом у будь-якому випадку не матиме наслідком спростування висновків, до яких суд дійшов по тексту рішення вище щодо суті позовних вимог.
З цих підстав, керуючись статтями 2, 5, 10-13, 18, 141, 258-259, 263 Цивільного процесуального кодексу України, Суд
1. Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про встановлення місця проживання малолітньої дитини - задовольнити.
2. Встановити місце проживання малолітньої ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 з матір`ю ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .
3. Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених Цивільним процесуальним кодексом України, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
4. Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.
Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.
5. Позивач має право оскаржити заочне рішення в загальному порядку, встановленому Цивільним-процесуальним кодексом України.
До дня початку функціонування єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються учасниками справи через Іллічівський міський суд Одеської області.
6. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.
7. Повний текст рішенняскладено 16 жовтня 2019 року.
Суддя Іллічівського міського суду
Одеської області М.І.Петрюченко