Постанова

Іменем України

10 жовтня 2019 року

м. Київ

справа № 204/2443/17

провадження № 61-27852св18

Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду:

Сімоненко В. М. (суддя-доповідач), Мартєва С.Ю., Петрова Є.В.,

учасники справи:

позивач - ОСОБА_1

відповідач - Публічного акціонерного товариства «Українська залізниця»

розглянув у попередньому судовому засіданні у порядку письмового провадження касаційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Українська залізниця» в особі регіональної філії «Придніпровська залізниця» на рішення Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 04 серпня 2017 року у складі головуючого судді Черкез Д.Л. та ухвалу апеляційного суду Дніпропетровської області від 26 жовтня 2017 року у складі суддів: Бараннік О.П., Пономарь З.М., Посунся Н.Є.,

ВСТАНОВИВ:

Відповідно до підпункту 4 пункту першого розділу XIII Перехідних положень ЦПК України у редакції Закону України від 3 жовтня 2017 року № 2147-VІІІ «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» касаційні скарги (подання) на судові рішення у цивільних справах, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, передаються до Касаційного цивільного суду та розглядаються спочатку за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Описова частина

Короткий зміст позовних вимог

У квітні 2017 року ОСОБА_1 звернувся з позовом до Публічного акціонерного товариства «Українська залізниця» (далі - ПАТ «Українська залізниця») про визнання незаконним та скасування пункту 1 наказу ПАТ «Українська залізниця» від 20 січня 2017 року №10 про притягнення до дисциплінарної відповідальності, яким оголошено догану ОСОБА_1 .

Позов мотивовано тим, що згідно рішення правління ПАТ «Українська залізниця» від 22 березня 2016 року ( протокол № 11) та наказу ПАТ «Українська залізниця» № 471/ос від 29 березня 2016 року він виконує обов`язки начальника регіональної філії «Придніпровська залізниця» ПАТ «Українська залізниця».

Пунктом 1 наказу ПАТ «Українська залізниця» від 20 січня 2017 року № 10 позивачеві оголошено догану за неналежне виконання посадових обов`язків, яке полягає у незабезпеченні виконання вимог пунктів 1.1.1 та 1.1.3 наказу регіональної філії від 25 квітня 2016 року № 153/Н «Про тимчасовий розподіл обов`язків між начальником регіональної філії та заступниками начальника регіональної філії» в частині здійснення поточного керівництва та управління діяльністю регіональної філії, виконання завдань щодо задоволення потреб держави, юридичних і фізичних осіб в безпечних та якісних залізничних перевезеннях, відповідальності за стан справ і діяльність у регіональній філії.

Посилаючись таким чином на вказані обставини, а також на те, що оспорюваний ним пункт наказу не відповідає вимогам частини 3 статті 149 КЗпП України та пункту 22 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 06 листопада 1992 року «Про практику розгляду судами трудових спорів» в частині встановлення, в чому конкретно проявилось допущене ним порушення, що стало приводом для притягнення його до дисциплінарної відповідальності та без врахування ступеню тяжкості вчиненого ним проступку, заподіяної ним шкоди, обставин, за яких вчинено проступок, і попередньої його роботи, позивач вимушений був звернутись з даним позовом до суду.

Короткий зміст рішення суду першої та апеляційної інстанції

Рішенням Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 04 серпня 2017 року, яке залишене без зміни ухвалою апеляційного суду Дніпропетровської області від 26 жовтня 2017 року,позов ОСОБА_1 задоволено частково: визнано незаконним пункт 1 наказу ПАТ «Українська залізниця» № 10 від 20 січня 2017 року «Про притягнення до дисциплінарної відповідальності», яким оголошено ОСОБА_1 догану. Стягнуто з ПАТ «Українська залізниця» на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 640 гривень. В іншій частину позовних вимог відмовлено.

Задовольняючи частково позовні вимоги, суд першої інстанції, з висновками якими погодився апеляційний суд, виходили з того, що наказ від 20 січня 2017 року №10 про притягнення до дисциплінарної відповідальності, яким оголошено догану ОСОБА_1 , не відповідає зазначеним нормам трудового законодавства, оскільки в ньому відсутні посилання на конкретні обставини вчинення порушення трудової дисципліни саме позивачем, в чому саме проявилося порушення, та не вказано в чому саме складається провина ОСОБА_1 , відсутній склад дисциплінарного правопорушення.

Короткий зміст вимог касаційної скарги

У касаційній скарзі, поданій 20 листопад 2017 року до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, Публічне акціонерне товариство «Українська залізниця» в особі регіональної філії «Придніпровська залізниця» просить скасувати судові рішення в задоволеній частині позовних вимог та в цій частині постановити нове, яким у задоволенні позову ОСОБА_1 відмовити.

Надходження касаційної скарги до суду касаційної інстанції

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 21 листопада 2017 року відкрито касаційне провадження у справі та витребувано справу з Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська № 204/2443/17.

Згідно зі статтею 388 ЦПК України судом касаційної інстанції у цивільних справах є Верховний Суд.

У травні 2018 року справу передано до Верховного Суду.

Аргументи учасників справи

Доводи особи, яка подала касаційну скаргу

Касаційна скарга мотивована тим, що суд першої та апеляційної інстанції не встановили всіх фактичних обставин справи прийшли до необґрунтованого висновку про часткове задоволення позову.

Скаржник зазначає, позивач, як керівник філії не проконтролював дії працівників підпорядкованого підрозділу, що входило до його обов`язків, що призвело до незабезпечення виконання вказівки ПАТ «Українська залізниця» від 29 грудня 2016 року № ЦО/468. У зв`язку з чим, позивача правомірно притягнули до дисциплінарної відповідальності, а саме оголосили догану за невиконання ним службових обов`язків, передбачених п.1.1.1. наказу №153/Н від 25 квітня 2016 року.

Короткий зміст заперечень на касаційну скаргу

Заперечення не надходили.

Фактичні обставини справи, встановлені судами

Судами першої та апеляційної інстанції встановлено, що наказом ПАТ «Українська залізниця» № 471/ос від 29 березня 2016 року, на ОСОБА_1 , головного інженера-першого заступника начальника регіональної філії «Придніпровська залізниця» покладено виконання обов`язків начальника регіональної філії «Придніпровська залізниця».

Судом встановлено, що згідно п.1.1.1. наказу №153/Н від 25 квітня 2016 року ПАТ «Українська залізниця» Регіональна філія «Придніпровська залізниця» - Про тимчасовий розподіл обов`язків між начальником регіональної філії, заступниками начальника регіональної філії, начальник регіональної філії здійснює поточне керівництво та управління діяльністю регіональної філії і проводить політику ПАТ «Українська залізниця» у регіональній філії і несе персональну відповідальність за її ефективність та кінцеві результати, виконання завдань щодо задоволення потреб держави, юридичних і фізичних осіб в безпечних та якісних залізничних перевезеннях у внутрішньому та міжнародному сполученнях, роботах і послугах, що здійснюються (надаються) регіональною філією, забезпечення ефективного функціонування та розвитку виробничо-технологічного комплексу залізничного транспорту загального користування, створення умов для підвищення конкурентоспроможності галузі, а також отримання прибутку від здійснення підприємницької діяльності.

В пункті 1.1.3. даного Наказу ПАТ «Українська залізниця» Регіональна філія «Придніпровська залізниця» №153/Н від 25 квітня 2016 року Про тимчасовий розподіл обов`язків між начальником регіональної філії, заступниками начальника регіональної філії, зазначено що начальник регіональної філії несе повну відповідальність за стан і діяльність у регіональній філії.

Наказом ПАТ «Українська залізниця» №10 від 20 січня 2017 року «Про притягнення до дисциплінарної відповідальності», за неналежне виконання посадових обов`язків, яке полягає у не забезпечені виконання вимог п. 1.1.1 та 1.1.3 наказу регіональної філії від 25 квітня 2016 року №153/Н «Про тимчасовий розподіл обов`язків між начальником регіональної філії, заступниками начальника регіональної філії» в частині, здійснення поточного керівництва та управління діяльністю регіональної філії, виконання завдань щодо задоволення потреб держави, юридичних і фізичних осіб в безпечних та якісних залізничних перевезеннях, відповідальності за стан справ і діяльність у регіональній філії, в.о. начальника регіональної філії «Придніпровська залізниця» ПАТ «Укрзалізниця» ОСОБА_1 оголошено догану.

Мотивувальна частина

Позиція Верховного Суду

Згідно із положенням частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до вимог частин першої і другої статті 400 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Перевіривши наведені у касаційній скарзі доводи, Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду вважає, що касаційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Мотиви, з яких виходить Верховний Суд, та застосовані норми права

Відповідно до статті 139 КЗпП України, працівники зобов`язані працювати чесно і сумлінно, своєчасно і точно виконувати розпорядження власника або уповноваженого ним органу, додержуватися трудової і технологічної дисципліни, вимог нормативних актів про охорону праці, дбайливо ставитися до майна власника, з яким укладено трудовий договір.

Згідно статті147 КЗпП України, за порушення трудової дисципліни до працівника може бути застосовано тільки один з заходів стягнення: догана або звільнення. Законодавством, статутами і положеннями про дисципліну можуть бути передбачені для окремих категорій працівників й інші дисциплінарні стягнення.

Відповідно до частини першої статті 147 КЗпП України, догана - це дисциплінарне стягнення, яке може бути застосоване до працівника саме за порушення трудової дисципліни.

Відповідно до статті 148 КЗпП України, дисциплінарне стягнення застосовується власником або уповноваженим ним органом безпосередньо за виявленням проступку, але не пізніше одного місяця з дня його виявлення, не рахуючи часу звільнення працівника від роботи у зв`язку з тимчасовою непрацездатністю або перебуванням його у відпустці. Дисциплінарне стягнення не може бути накладене пізніше шести місяців з дня вчинення проступку.

При розгляді справ про накладення дисциплінарних стягнень за порушення трудової дисципліни необхідно з`ясувати, в чому конкретно проявилося порушення, чи додержані власником або уповноваженим ним органом передбачені ст.147-149 КЗпП України правила і порядок застосування дисциплінарного стягнення, зокрема, чи не закінчився встановлений для цього строк, чи враховані обставини, за яких вчинено проступок, попередня робота працівника, тощо.

У наказі про накладення дисциплінарного стягнення обов`язково має бути зазначено, в чому полягає порушення трудової дисципліни, тобто має бути вказівка на фактичні обставини, які послужили підставою для застосування заходу дисциплінарного стягнення.

Отже, підставою для притягнення працівника до дисциплінарної відповідальності є порушення останнім трудової дисципліни. При цьому, закон вимагає, аби факт такого порушення належним чином був зафіксований та дотриманий порядок застосування дисциплінарних стягнень. Крім цього при притягненні працівника до даного виду відповідальності, адміністрація повинна навести конкретні факти допущеного ним невиконання або неналежного виконання покладених на нього трудових обов`язків.

Таким чином, керівник установи або уповноважений ним орган має право вимагати від працівника виконання лише тих трудових обов`язків, які обумовлені між ними і застосовувати дисциплінарну відповідальність за вчинення працівником проступку, тобто не просто за виявлення факту порушення трудової дисципліни, а за наявності встановленої особи працівника, яка порушила трудові обов`язки, її вини, характеру порушення трудової дисципліни, шкідливих наслідків виявленого правопорушення, встановлення причинного зв`язку між правопорушенням та шкідливими наслідками.

Згідно положень статті 149 КЗпП України, до застосування дисциплінарного стягнення власник або уповноважений ним орган повинен зажадати від порушника трудової дисципліни письмові пояснення.

При обранні виду стягнення власник або уповноважений ним орган повинен враховувати ступінь тяжкості вчиненого проступку і заподіяну ним шкоду, обставини, за яких вчинено проступок, і попередню роботу працівника. Відповідачем при обрані виду стягнення не було враховано ступінь тяжкості вчиненого проступку і заподіяну ним шкоду, обставин, за яких були виявлено порушення, та попередню роботу позивача, який сумлінно та якісно виконував покладені на нього обов`язки.

Так, судом першої та апеляційної інстанції встановивши всі фактичні обставини справи та давши правовий аналіз оскаржуваному наказу № 10 «Про притягнення до дисциплінарної відповідальності» від 20 січня 2017 року в частині накладення на позивача дисциплінарного стягнення у вигляді догани, суди вірно прийшли до висновку, що наказ не відповідає зазначеним вище нормам законодавства, оскільки в ньому відсутні посилання на конкретні обставини вчинення порушення трудової дисципліни саме позивачем, в чому саме проявилося порушення, та не вказано в чому саме складається провина ОСОБА_1 , відсутній склад дисциплінарного правопорушення.

За таких обставин Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду погоджується з висновками суду першої та апеляційної інстанції, що загальна дисциплінарна відповідальність наступає за положеннями статей 147-152 КЗпП України.

Підставою дисциплінарної відповідальності є дисциплінарний проступок, склад якого включає суб`єкт, суб`єктивну сторону, об`єкт і об`єктивну сторону. За відсутності складу дисциплінарного проступку в діях працівника - не можна застосовувати дисциплінарне стягнення.

Отже, є вірний висновок суду першої та апеляційної інстанції, що із наказу про оголошення догани позивачу не міститься жодних доказів того, що у ситуації щодо невиконання вказівки ПАТ «Укрзалізниця» від 29 грудня 2016 року №ЦО/468 та несвоєчасної доставки вагонів на станцію призначення, є вина саме позивача ОСОБА_1 , відсутні посилання на конкретні обставини вчинення порушення трудової дисципліни, час його вчинення та час виявлення, тобто відсутні обов`язкові елементи складу дисциплінарного правопорушення.

Крім того є вірним висновок суду, що позовні вимоги в частині скасування пункту першого наказу ПАТ «Українська залізниця» від 20 січня 2017 року № 10 «Про притягнення до дисциплінарної відповідальності», яким оголошено догану ОСОБА_1 задоволенню не підлягають, оскільки вказаний наказ виданий відповідною уповноваженою на те посадовою особою в межах її компетенції, а тому розгляд питання про скасування наказу відноситься до компетенції органу або посадової особи, який його видав.

Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду вважає, що суд першої та апеляційної інстанції дав належну оцінку всім обставинам і доказам по справі в їх сукупності та ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, а тому приходить до висновку про те, що підстави для скасування судового рішення - відсутні, доводи касаційної скарги не спростовують висновків рішення суду першої та апеляційної інстанції

Отже, суд першої та апеляційної інстанції, встановивши всі фактичні обставини справи, всебічно дослідили обставини справи, правильно визначили юридичну природу спірних правовідносин і закон, який їх регулює, порушень норм процесуального законодавства при розгляді справи не допустив, тому, прийшли до обґрунтованого висновку про відмову в позові.

Інші аргументі касаційної скарги зводяться до переоцінки доказів у справі, що виходить за встановлені статтею 400 ЦПК України межі розгляду справи судом касаційної інстанції та не дають підстав для встановлення неправильного застосування судами норм матеріального та порушення норм процесуального права, не спростовують висновків судів першої та апеляційної інстанцій, викладених у мотивувальних частинах оскаржуваних судових рішень.

Згідно з усталеною практикою Європейського суду з прав людини, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення («Серявін та інші проти України» (Seryavin and Others v. Ukraine) від 10 лютого 2010 року, заява №4909/04).

Відповідно до частини третьої статті 401 ЦПК України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.

Ураховуючи наведене, колегія суддів вважає за необхідне касаційну скаргу залишити без задоволення, а оскаржувані судові рішення - без змін.

Керуючись статтями 400, 401, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Українська залізниця» в особі регіональної філії «Придніпровська залізниця» залишити без задоволення.

Рішення Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 04 серпня 2017 року та ухвалу апеляційного суду Дніпропетровської області від 26 жовтня 2017 рокузалишити без змін.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Судді: В. М. Сімоненко

С.Ю. Мартєв

Є. В. Петров