328/2961/18
08.03.2019
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 лютого 2019 року м. Токмак

Токмацький районний суд Запорізької області у складі головуючого судді Курдюкова В.М., за участі секретаря судового засідання Ладики М.О., за участі представника позивача ОСОБА_1, відповідача ОСОБА_2, розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного провадження позовну заяву за позовом Запорізького обласного центру зайнятості до ОСОБА_2 про стягнення вартості навчання (перепідготовки),-

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2, яким просить:

1. Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, РНОКПП: НОМЕР_1 на користь Запорізького обласного центру зайнятості вартість навчання (перепідготовки) у сумі 26800,00 грн. (двадцять шість тисяч вісімсот грн. 00 коп.), які перерахувати на р/р: 1006; ; МФО: 813015; Банк одержувача: ГУДКС України в Запорізькій області; одержувач: Запорізький обласний центр зайнятості; призначення платежу: витрати на навчання в ІПК ДСЗУ.

2. Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, РНОКПП: НОМЕР_1 на користь Запорізького обласного центру зайнятості судовий збір у сумі 1762,00 грн. (одна тисяча сімсот шістдесят дві грн. 00 коп.), які перерахувати на р/р: 1006; ; МФО: 813015; Банк одержувача: ГУДКС України в Запорізькій області: одержувач Запорізький обласний центр зайнятості призначення платежу: витрати на навчання в ІПК ДСЗУ.

Позов обґрунтовує наступним.

Відповідно до договору про підготовку аспіранта №АФ/03/12 від 10.12.2012 укладеного між Інститутом підготовки кадрів державної служби зайнятості України, Запорізьким обласним центром зайнятості та ОСОБА_2 (ОСОБА_3 за Договором), відповідач повинен був проходити навчання в аспірантурі за кошти Фонду загальнообов'язкового державного соціального страхування на випадок безробіття в ІПК ДСЗУ за спеціальністю - «Економіка та управління національним господарством», за формою навчання - без відриву від виробництва, протягом періоду з 10.12.2012 по 10.12.2016.

Наказом ІПК ДСЗУ № 401 від 07.12.2012 «Про зарахування на навчання до аспірантури» відповідача було зараховано з 10.12.2012 аспірантом першого року навчання без відриву від виробництва.

Наказом ІПК ДСЗУ №407/01-17 від 09.12.2017 «Про відрахування аспіранта ОСОБА_2 у зв'язку з завершенням навчання» відповідача було відраховано з 09.12.2017 у зв'язку з завершенням навчання.

Проте, відповідач 21.05.2018 року звернувся до позивача із заявою про його звільнення в якій просить Запорізькій обласний центр зайнятості звільнити його за власним бажанням, для догляду за дитиною до досягнення нею чотирнадцятирічного віку. Так на підставі заяви відповідача, наказом Запорізького обласного центру зайнятості від 21.05.2018 року № 332-к «Про звільнення ОСОБА_2В.», відповідача було звільнено з посади начальника відділу організації працевлаштування населення Токмацької міськрайонної філії Запорізького обласного центру зайнятості 29 травня 2018 року за власним бажанням, для догляду за дитиною до досягнення нею чотирнадцятирічного віку (ст.38 КЗпП України).

Надання відповідачем заяви про звільнення з посади начальника відділу організації працевлаштування населення Токмацької міськрайонної філії Запорізького обласного центру зайнятості (з системи державної служби зайнятості до закінчення трирічного строку з дня закінчення навчання), свідчить про усвідомлення ним наслідків такого звільнення, тому зобов'язання щодо відшкодування Фонду загальнообов'язкового державного соціального страхування України на випадок безробіття вартості навчання за інших витрат, пов'язаних з навчанням, викладені у Договорі, повинні бути ним виконані.

Відповідно до листа ІПК ДСЗУ від 20.06.2018 №623/06/18 «Щодо відшкодування вартості навчання ОСОБА_2В.» (додається) вартість навчання відповідача (4 роки) кошти Фонду складає 26800,00 грн. (двадцять шість тисяч вісімсот грн. 00 коп.).

У зв'язку з тим, що відповідачем було завдано матеріальної шкоди Фонду загальнообов'язкового державного соціального страхування України на випадок безробіття у сумі 26800,00 грн., Запорізьким обласним центром зайнятості на адресу відповідача було направлено претензію від 06.07.2018 № 1863/01-22, але на момент подання позовної заяви кошти у сумі 26800,00 грн., відповідачем не перераховано, що в свою чергу стало підставою для звернення до суду.

Ухвалою Токмацького районного суду Запорізької області від 09.11.2018 року призначено розгляд справи в порядку спрощеного провадження.

Представник позивача в судовому засіданні позов підтримав.

Відповідач в судовому засіданні позов не визнала, відзив на позовну заяву не надала.

Заслухавши пояснення учасників процесу, суд, дослідивши матеріали справи, вважає позов таким, що не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є: договори та інші правочини.

Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків (ч. 1 ст. 626 ЦК України).

Згідно ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Судом встановлено, що відповідно до договору про підготовку аспіранта №АФ/03/12 від 10.12.2012 укладеного між Інститутом підготовки кадрів державної служби зайнятості України (далі - ІПК ДСЗУ), Запорізьким обласним центром зайнятості та ОСОБА_2 (ОСОБА_3 за Договором) (далі - відповідач), відповідач повинен був проходити навчання в аспірантурі за кошти Фонду загальнообов'язкового державного соціального страхування на випадок безробіття в ІПК ДСЗУ за спеціальністю - «Економіка та управління національним господарством», за формою навчання - без відриву від виробництва, протягом періоду з 10.12.2012 по 10.12.2016.

Наказом ІПК ДСЗУ № 401 від 07.12.2012 «Про зарахування на навчання до аспірантури» відповідача було зараховано з 10.12.2012 аспірантом першого року навчання без відриву від виробництва.

Наказом ІПК ДСЗУ №407/01-17 від 09.12.2017 «Про відрахування аспіранта ОСОБА_2 у зв'язку з завершенням навчання» відповідача було відраховано з 09.12.2017 у зв'язку з завершенням навчання.

Відповідно до п.4.6. Договору №АФ/03/12 від 10.12.2012 року відповідач після закінчення навчання в аспірантурі відпрацювати в державній службі зайнятості не менше трьох років.

Відповідно до п.5.2.3. Договору №АФ/03/12 від 10.12.2012 року звільнення з роботи в системі державної служби зайнятості України за власним бажанням без поважних причин або з ініціативи адміністрації під час навчання або до закінчення трирічного строку з дня закінчення навчання.

Відповідно до копії заяви відповідача від 21.05.2018 року відповідач просить звільнити її за власним бажанням по догляду за дитиною до досягнення дитиною 14 річного віку з 29.05.2018 року.

Відповідно до копії наказу №332-к від 21.05.2018 року відповідача було звільнено з посади начальника відділу організації працевлаштування населення Токмацької міськрайонної філії Запорізького обласного центру зайнятості 29.05.2018 року за власним бажанням, для догляду за дитиною до досягнення нею 14 річного віку.

Згідно ч.1 ст.38 КЗпП України працівник має право розірвати трудовий договір, укладений на невизначений строк, попередивши про це власника або уповноважений ним орган письмово за два тижні. У разі, коли заява працівника про звільнення з роботи за власним бажанням зумовлена неможливістю продовжувати роботу (переїзд на нове місце проживання; переведення чоловіка або дружини на роботу в іншу місцевість; вступ до навчального закладу; неможливість проживання у даній місцевості, підтверджена медичним висновком; вагітність; догляд за дитиною до досягнення нею чотирнадцятирічного віку або дитиною з інвалідністю; догляд за хворим членом сім'ї відповідно до медичного висновку або особою з інвалідністю I групи; вихід на пенсію; прийняття на роботу за конкурсом, а також з інших поважних причин), власник або уповноважений ним орган повинен розірвати трудовий договір у строк, про який просить працівник.

На правовідносини не поширюється п.5.2.3 Договору, оскільки відповідач звільнилася за власним бажанням з поважної причини по догляду за дитиною до досягнення дитиною 14 річного віку.

Таким чином, враховуючи викладене, оцінюючи належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний звязок доказів у їх сукупності, розглянувши справу в межах заявлених позовних вимог та визначеного позивачем предмета спору, суд приходить до висновку, що заявлені позивачем позовні вимоги не підлягають задоволенню.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 263-265 ЦПК України, суд,-

ВИРІШИВ:

В задоволенні позову Запорізького обласного центру зайнятості до ОСОБА_2 про стягнення вартості навчання (перепідготовки) відмовити.

Рішення може бути оскаржено до Запорізького апеляційного суду в тридцятиденний строк з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення набуває законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст виготовлений 08.03.2019 року.

Суддя: