Справа №442/5270/19
Провадження №2/442/1438/2019
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 жовтня 2019 року

Дрогобицький міськрайонний суд Львівської області в складі:

головуючої - судді Гарасимків Л.І.

при секретарі - Петрів В.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Дрогобичі цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про визнання осіб такими, що втратили право на користування житлом,-

в с т а н о в и в :

Позивач ОСОБА_1 звернувся в суд з позовом до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про визнання осіб такими, що втратили право на користування житлом.

В підтвердження позовних вимог посилається на те, що їй, ОСОБА_1 , на праві приватної власності належить квартира АДРЕСА_1 , що підтверджується Ухвалою Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 06.06.2013 року №442/3987/13-ц та Витягом про державну реєстрацію права власності на нерухоме майно № 5378755 від 26.06.2013 року. Вищевказану квартиру вона набула у власність на підставі Ухвали Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 06.06.2013 року №442/3987/13-ц, відповідно до якої суд визнав мирову угоду, укладену між нею, ОСОБА_1 та ОСОБА_5 , за якою ОСОБА_1 відмовляється від стягнення коштів по борговій розписці від 01.05.2013 року, а відповідачка ОСОБА_5 визнає безумовне та беззаперечне право власності позивача ОСОБА_1 на нерухоме майно - квартиру АДРЕСА_1 , яка належить їй на праві власності на підставі свідоцтва про придбання нерухомого майна з прилюдних торгів, серія та номер: 178, виданий 05.04.2013, видавник : приватний нотаріус Дрогобицького районного нотаріального округу Тепла М.Ю. Після відчуження квартири колишня власниця та члени її сім`ї, запевняли її, що добровільно знімуться з реєстрації у вже належній їй квартирі, однак цього не зробили. На сьогоднішній день у квартирі АДРЕСА_1 залишаються зареєстровані наступні особи: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , які там зареєстровані з 14.03.1986 р., 17.03.1986 р. та 21.11.2004 року відповідно. Відповідачі не мають жодного відношення до неї, як власниці вказаної квартири, оскільки не являються членом її сім`ї, договору найму житлового приміщення між ними не укладено. Факт реєстрації відповідачів у будинку створює їй перешкоди в реалізації права власності на належну їй квартиру, зокрема порушує її право вільно користуватися та розпоряджатися згаданою квартирою. Також це завдає їй значні матеріальні збитки, оскільки обчислення та нарахування комунальних послуг здійснюється в залежності від кількості зареєстрованих в будинку осіб, а також перешкоджає їй отримати державну субсидію на оплату комунальних послуг, так як для її призначення враховуються їх доходи, хоча вони ніколи не брали участі у витратах на квартиру. Її вимоги про добровільне зняття з реєстрації відповідачі ігнорують, чим перешкоджають мені вільно користуватися її приватною власністю. А тому у неї виникла необхідність звернутися до суду.

В судове засідання позивач ОСОБА_1 не з`явилася, однак від неї поступила заява, в якій вона просить проводити розгляд справи у її відсутності, заявлені позовні вимоги

підтримує в повному обсязі, а тому суд розглянув справу у відсутності позивача на підставі наявних доказів по справі.

Відповідачі ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_7 в судове засідання не з`явилися, не повідомивши причин, хоча були своєчасно повідомлені про час та місце судового засідання. Керуючись ч.3 ст.223 ЦПК України, суд вважає цю особу повідомленою про дату судового засідання. При таких обставинах суд визнав неявку відповідача неповажною та розглянув справу у його відсутності, провівши заочний розгляд справи.

Небажання відповідача надавати докази в обґрунтування своїх заперечень проти позову, зокрема з причини ухилення від участі в судових засіданнях, дає суду право при заочному розгляді справи обмежитися доказами, наданими позивачем, що повністю відповідає положенням ч.1 ст.280 ЦПК України.

Відповідно до ст.247 ЦПК судовий розгляд проведено без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

Суд, дослідивши письмові докази по справі, вважає, що позов підлягає до часткового задоволення, виходячи з таких підстав:

Відповідно до ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Згідно зі ст.263 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим, відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.

Як вбачається із копії Витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 26.06.2013р., квартира за АДРЕСА_1 ( загальною площею 85,5кв.м.) належить ОСОБА_1 .

Як вбачається із копії Ухвали Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 06.06.2013р., між ОСОБА_1 та ОСОБА_5 було укладено угоду, на підставі якої ОСОБА_1 належить беззаперечне право власності на квартиру за АДРЕСА_1 ( загальною площею 85,5кв.м.).

Зняття з реєстрації місця проживання особи, згідно до ч.1 ст.7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» від 11.12.2003 р. №1382-ІУ, здійснюється, окрім інших підстав, на підставі судового рішення про позбавлення права користування житловим приміщенням, яке набрало законної сили.

У відповідності до ст.7 ЗУ «Про свободу пересування та вільний вибір» визначено, що зняття з реєстрації місця проживання здійснюється протягом 7 днів на підставі заяви особи, запиту органу реєстрації за новим місцем проживання особи, остаточного рішення суду (про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, визнання особи безвісно відсутньою або померлою), свідоцтва про смерть, тощо.

Ст.41 Конституції України та ст.1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, до якої України приєдналась 17.07.1997 року відповідно до закону від 17.07.1997 року «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, першого протоколу та протоколів №2, 4, 7 та 11 до Конвенції», закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися, розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд учиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб (ст.ст.316. 317, 319, 321 ЦК України). Гарантуючи захист права власності, закон надає власнику право вимагати усунення будь-яких порушень його права, хоч би ці порушення і не були поєднані з позбавленням володіння.

Відповідно до вимог ст.76 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інші обставини, які мають значення для вирішення справи.

Аналізуючи вище обставини, суд прийшов до переконання, що заявлені позовні позивача підлягають до задоволення, оскільки відповідачі не мають жодного відношення до позивача, як власниці спірної квартири, крім того, враховано той факт, що хоча відповідачі ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , є зареєстрованими, однак у квартирі за АДРЕСА_1 не проживають, що породжують позивачу ОСОБА_1 як власнику житла негативні наслідки (вищевказаний факт унеможливлює оформити субсидії по відшкодуванню витрат за користування комунальними послугами), а згідно Відомостей відділу обліку та моніторингу інформації про реєстрацію місця проживання ГУДМС України у Львівській області від 13.08.2019р., ОСОБА_8 зареєстрована за адресою АДРЕСА_2 , відтак відповідно до ч.1 ст.317 ЦК України позивач має право вільно володіти, користуватись, та на підставі ст.319 ЦК України - розпоряджатися своєю власністю на власний розсуд та вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном, зокрема, шляхом визнання відповідача таким, що втратив право користування житловим помешканням та зняття з реєстраційного обліку, а відтак заявлені позовні вимоги є підставними та обґрунтованими.

Крім того, судом взято до уваги той факт, що відповідно до ч.1 ст.156 ЖК України з урахуванням положень ч.1 ст.405 ЦК України, члени сім`ї власника житла, які проживають разом з ним у будинку (квартирі), що йому належить, користуються жилим приміщенням в обсязі, визначеному відповідно до угоди з власником. Аналіз змісту вказаних правових норм свідчить про те, що право члена сім`ї власника будинку (квартири) користуватися цим житлом існує лише за наявності у власника права приватної власності на це майно.

Із вищезазначеного, суд прийшов до висновку, що виникнення права членів сім`ї власника будинку (квартири) на користування цим будинком та обсяг цих прав залежить від виникнення у власника будинку права власності на цей будинок, а відтак припинення права власності особи на будинок припиняє право членів її сім`ї на користування цим будинком, таким чином права членів сім`ї власника будинку на об`єкт власності є похідними від прав самого власника.

Передбачаючи право власника житлового будинку (квартири) на відчуження цих об`єктів, закон не передбачив при цьому перехід прав і обов`язків попереднього власника до нового власника в частині збереження права користування житлом (житлового сервітуту) членів сім`ї колишнього власника у випадку зміни власника будинку (квартири).

Частина 4 ст.156 ЖК України передбачає збереження такого права користування житлом лише для членів сім`ї, які припинили сімейні відносини з власником будинку, при умові збереження права власності на будинок цього ж власника, тобто при незмінності власника майна, а тому зважаючи на те, що право власності на вищевказану квартиру АДРЕСА_1 колишнього власника ОСОБА_5 припинено після її відчуження, відповідачі, як члени її сім`ї, втратили право користування цим житлом.

Крім того, відповідно до роз`яснень наведених у п.2 Інформаційному листі Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 05.09.2012 року зазначене у ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» зняття з реєстрації місця проживання здійснюється на підставі остаточного рішення суду, наприклад, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, визнання особи безвісно відсутньою або померлою тощо. Виходячи зі змісту зазначеної норми права, поняття «зняття з реєстрації» нерозривно пов`язане з поняттям «житлові права» (право власності на житлове приміщення, право користування житловим приміщенням, визнання особи такою, що втратила таке користування, виселення із займаного приміщення та інше).

А відтак, суд надав оцінку сукупності узгоджених між собою доказів та зазначив, що їх достатньо, а тому заявлені позовні вимоги підлягають до часткового задоволення.

Керуючись ст.ст. 4, 12, 133, 141, 280, 284, 354ЦПК України, ст.319 ЦК України, у відповідності до ст.7 ЗУ «Про свободу пересування та вільний вибір», ч.4 ст.156 ЖК України, суд,-

в и р і ш и в :

Позов задоволити частково.

Визнати ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 такими, що втратили право на користування житлом, а саме : квартирою за АДРЕСА_1 .

Стягнути солідарно з відповідачів ОСОБА_2 , ОСОБА_3

судові витрати в користь позивача ОСОБА_1 , сплачений останньою при поданні позову до суду, тобто судовий збір в розмірі 768,40 грн.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Львівської області шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне рішення не були вручені у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження: на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Сторони у справі:

Позивач ОСОБА_1 , місце реєстрації - АДРЕСА_3 , реєстраційний номер облікової картки платника податків - НОМЕР_1 .

Відповідач ОСОБА_2 , місце реєстрації - АДРЕСА_4 , реєстраційний номер облікової картки платника податків - не відомий;

Відповідач ОСОБА_3 , місце реєстрації - АДРЕСА_4 , реєстраційний номер облікової картки платника податків - не відомий;

Відповідач ОСОБА_7 , місце реєстрації - ОСОБА_8 зареєстрована за адресою АДРЕСА_2 .

Суддя Гарасимків Л.І.