Справа № 636/3077/18
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 лютого 2019 року м. Чугуїв

Чугуївський міський суд Харківської області у складі:

головуючого судді - Карімова І.В.,

за участю секретаря - Селеверстової Л.В.,

розглянув у відкритому судовому засіданні в місті Чугуєві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Держгеокадастру у Харківській області про визнання дій незаконними,

ВСТАНОВИВ:

У липні 2018 року ОСОБА_1 звернулася до Головного управління Держгеокадастру у Харківській області з вищевказаним позовом, в обґрунтування якого посилалася на те, що 21 червня 2014 року між її чоловіком ОСОБА_2 та Головним управлінням Держземагенства у Харківській області були укладені договори оренди земельних ділянок сільськогосподарського призначення, а саме: земельної ділянки за кадастровим номером :02:000:0273 площею7,000 га; земельної ділянки за кадастровим номером :01:000:0196 площею 25,9194 га; земельної ділянки за кадастровим номером :02:000:0274 площею 41,6235 га; земельної ділянки за кадастровим номером :02:000:0275 площею 112,2407 га, які розташовані за межами населеного пункту с. Юрченкове, на території Юрченківської сільської ради Чугуївського району Харківської області і надавалися орендарю для ведення фермерського господарства строком на 49 років. Право оренди земельних ділянок за вказаними договорами було зареєстровано у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно. ОСОБА_2 був засновником фермерського господарства (ФГ) «Оніка», яке використовувало вказані земельні ділянки для ведення фермерського господарства.

17 квітня 2017 року ОСОБА_2 помер. Вона, ОСОБА_1, як спадкоємець, отримала свідоцтво про право на спадщину за законом на 1/6 частку належної ОСОБА_2 двокімнатної квартири № 1, що знаходиться в сщ.Кутузівка Харківського району Харківської області, вул.. Садова, буд.7. Крім того, вона є членом ФГ «Оніка».

Пунктом 40 договорів оренди земельних ділянок зазначено, що право на орендовану земельну ділянку у разі смерті фізичної особи орендаря, засудження або обмеження її дієздатності за рішенням суду, переходить до спадкоємців або інших осіб, які використовували земельну ділянку разом з орендарем.

Прийнявши спадщину після смерті чоловіка, маючи намір використовувати вказані земельні ділянки для ведення фермерського господарства на умовах, визначених договорами оренди земельних ділянок, вона 23.06.2018 року звернулася до Головного управління Держгеокадастру у Харківській області з пропозиціями щодо внесення змін в ці договори в частині визначення в договорах «Орендодавцем» - Головне управління Держгеокадастру у Харківській області, а «Орендарем» - її, ОСОБА_1 Однак листом Головного управління Держгеокадастру у Харківській області від 13.07.2018 року № Р-8132/0-5870/0/95-18 їй було відмовлено у внесенні вказаних змін до договорів оренди земельних ділянок із зазначенням, що нею не додані документи щодо успадкування орендованих ОСОБА_2 земельних ділянок та запропоновано звернутися до суду для вирішення цього питання.

На підставі викладеного вважає відмову Головного управління Держгеокадастру у Харківській області не законною та такою, що порушує її права стосовно набуття прав орендаря вказаних земельних ділянок.

У відзиві на позов представник Головного управління Держгеокадастру у Харківській області просить відмовити у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 як такі, що є необґрунтованими, безпідставними та передчасними. Зазначає, що ОСОБА_1 не надано доказів, що вона відповідно до ч.1 ст.1269 ЦК України зверталася до нотаріуса із заявою про прийняття в якості спадщини прав оренди на вказані земельні ділянки, відсутні відомості й про відмову нотаріуса у вчиненні нотаріальної дії.

Тому позов не підлягає розгляду в суді, оскільки ОСОБА_1 не позбавлена можливості одержати у нотаріуса свідоцтво про спадщину щодо прав оренди на вказані земельні ділянки. Оскільки ОСОБА_1 не є стороною договорів оренди земельних ділянок і не має свідоцтва щодо успадкування прав оренди на спірні земельні ділянки, вона відповідно до ч.ч. 1,2 ст.651 ЦК України не може звертатися з вимогою про зміни умов договорів. Вважає також, що з урахуванням вищенаведеного лист Головного управління Держгеокадастру у Харківській області від 13.07.2018 року № Р-8132/0-5870/0/95-18 не є буквальною відмовою від пропозиції про зміну умов договорів.

У відповіді на відзив ОСОБА_1, посилаючись на те, що її позовні вимоги ґрунтуються на вимогах чинного законодавства, просить їх задовольнити. Зазначає, що Головне управління Держгеокадастру у Харківській області утворено як юридична особа публічного права відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 14.01 2015 №5 «Про утворення територіальних органів Державної служби з питань геодезії, картографії та кадастру», а реорганізовані територіальні органи Державного агентства земельних ресурсів приєднані до відповідних територіальних органів Держгеокадастру, до повноваження яких відноситься розпорядження землями державної власності сільськогосподарського призначення в межах, визначених ЗК України. У звязку із чим відповідач як правонаступник Головного управління Держземагенства у Харківській області (орендодавця) та вона як спадкоємець ОСОБА_2Є.( орендаря) мають право вносити зміни до договорів оренди земельних ділянок.

Сторони у судове засідання не зявилися, просили розглянути справу за їх відсутністю.

Перевіривши та оцінивши надані докази в їх сукупності, суд вважає, що позов ОСОБА_1 підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлені наступні факти та правовідносини.

Як вбачається з копії договорів оренди землі 21 червня 2014 року між орендодавцем - Головним управлінням Держземагенства у Харківській області та орендарем ОСОБА_2 були укладені договори оренди земельних ділянок сільськогосподарського призначення державної форми власності , а саме: земельної ділянки за кадастровим номером :02:000:0273 площею7,000 га; земельної ділянки за кадастровим номером :01:000:0196 площею 25,9194 га; земельної ділянки за кадастровим номером :02:000:0274 площею 41,6235 га; земельної ділянки за кадастровим номером :02:000:0275 площею 112,2407 га, які розташовані за межами населеного пункту с. Юрченкове, на території Юрченківської сільської ради Чугуївського району Харківської області і надавалися орендарю для ведення фермерського господарства строком на 49 років з правом пролонгації та з оплатою орендної плати в розмірі, визначеному в п.п.9-13 договорів.(а.с. 32).

Право оренди земельних ділянок за вказаними договорами було зареєстровано у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, що підтверджується витягами з цього Реєстру від 22.06.2014 за індексними номерами: 23317858; 23317737; 23317977 та 23317799( а.с.33-36).

Відповідно до витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб- підприємців та громадських формувань ОСОБА_2 був засновником фермерського господарства (ФГ) «Оніка», яке відповідно до листів міськрайонного управління у Чугуївському районі та м. Чугуєві Головного управління Держгеокадастру у Харківській області від 04.02.2016, від01.02.2017та від 23.01.2018 використовувало вказані земельні ділянки для ведення фермерського господарства (а.с. 37,39-41). Членом ФГ «Оніка» є й позивач ОСОБА_1 ( а.с. 38 зворот).

Відповідно до ст. 116 Земельного кодексу України, громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом або за результатами аукціону. Набуття права на землю громадянами та юридичними особами здійснюється шляхом передачі земельних ділянок у власність або надання їх у користування.

Згідно зі статтею 125 ЗК України право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав.

Відповідно до статті 131 ЗК України громадяни та юридичні особи України, а також територіальні громади та держава мають право набувати у власність земельні ділянки на підставі міни, ренти, дарування, успадкування та інших цивільно-правових угод. Укладення таких угод здійснюється відповідно до Цивільного кодексу України з урахуванням вимог цього Кодексу.

Згідно із частиною першою статті 407 ЦK України право користування чужою земельною ділянкою встановлюється договором між власником земельної ділянки і особою, яка виявила бажання користуватися цією земельною ділянкою для сільськогосподарських потреб.

Відповідно до частини другої статті 407 ЦК України (у редакції, що діяла на час відкриття спадщини), та частини другої статті 1021 ЗК України право користування чужою земельною ділянкою для сільськогосподарських потреб (емфітевзис) може відчужуватися і передаватися у порядку спадкування.

17 квітня 2017 року ОСОБА_2 помер, що підтверджується копією свідоцтва про смерть останнього серії 1-ВЛ №586380, виданого 18.04.2017 року Харківським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Харківській області(а.с.14).

Дружина померлого - позивач ОСОБА_1 відповідно до вимог ст. 1261 ЦК України є спадкоємцем за законом першої черги.

Відповідно до статті 1225 ЦK України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців за загальними правилами спадкування (зі збереженням її цільового призначення) при підтвердженні цього права спадкодавця державним актом на право власності на землю або іншим правовстановлюючим документом. У порядку спадкування можуть передаватися також право користування земельною ділянкою для сільськогосподарських потреб (емфітевзис), право користування чужою земельною ділянкою для забудови (суперфіцій), право користування чужим майном (сервітут).

Пунктом 40 вищевказаних договорів оренди земельних ділянок зазначено, що право на орендовану земельну ділянку у разі смерті фізичної особи орендаря, засудження або обмеження її дієздатності за рішенням суду, переходить до спадкоємців або інших осіб, які використовували земельну ділянку разом з орендарем.

Відповідно до статті 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Згідно зі статтею 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Відповідно до системного звязку зазначених норм права слід враховувати, що у разі прийняття спадщини спадкоємцями вся спадкова маса повинна бути прийнята у повному обсязі, якщо інше не встановлено волею спадкодавця у заповіті. Це означає, що не може бути прийнято лише одне конкретне майно (наприклад, тільки квартира) і не прийняте інше майно. Спадкоємець, який прийняв частину спадщини, вважається таким, що прийняв усю спадщину.

Відповідно до вимог ч.1 ст. 1296 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину.

Порядок видачі свідоцтва про право на спадщину ( в тому числі за заявою спадкоємця на все майно або на певний вид майна) передбачений ст. 67 Закону України «Про нотаріат».

Як вбачається з копії свідоцтва про право на спадщину за законом, виданого державним нотаріусом Першої державної нотаріальної контори Харківського району Харківської області, ОСОБА_1 є спадкоємицею 1/6 частки належної ОСОБА_2 двокімнатної квартири № 1, що знаходиться в сщ. Кутузівка Харківського району Харківської області, вул. Садова, буд.7. При цьому в свідоцтві нотаріусом зазначено, що від 2/3 часток спадкового майна відмовилися на користь ОСОБА_1 дочки спадкодавця ОСОБА_3 та ОСОБА_4 (а.с. 16).

За таких обставин суд вважає безпідставними доводи представника відповідача у відзиві на позов про те, що ОСОБА_1 не надано доказів, що вона відповідно до ч.1 ст.1269 ЦК України зверталася до нотаріуса із заявою про прийняття в якості спадщини прав оренди на вказані земельні ділянки, а також відсутність відомостей про відмову нотаріуса у вчиненні нотаріальної дії, що свідчить про те, що позов не підлягає розгляду в суді, оскільки ОСОБА_1 не позбавлена можливості одержати у нотаріуса свідоцтво про спадщину щодо прав оренди на вказані земельні ділянки.

Матеріали справи свідчать про те, що прийнявши спадщину після смерті чоловіка в установленому законом порядку, маючи намір використовування вказаних земельних ділянок для ведення фермерського господарства на умовах, визначених зазначеними вище договорами оренди земельних ділянок, ОСОБА_1 23.06.2018 року звернулася до відповідача із заявами про внесення змін до договорів в частині визначення правонаступників сторін цього договору. Однак листом Головного управління Держгеокадастру у Харківській області від 13.07.2018 року № Р-8132/0-5870/0/95-18 їй було відмовлено у внесенні вказаних змін до договорів оренди земельних ділянок із зазначенням, що нею не додані документи щодо успадкування орендованих ОСОБА_2 земельних ділянок та запропоновано звернутися до суду для вирішення цього питання.

Вказаний лист відповідача є підставою звернення до суду ОСОБА_1 із зазначеним позовом відповідно до вимог п.1 ч.2 ст. 16 ЦК України, оскільки такий спосіб захисту може стосуватися не тільки наявності спору про право, але й невизначеності (на думку відповідача) правового стану особи, на що й зроблено наголос у відповідному листі відповідача.

Головне управління Держгеокадастру у Харківській області утворено як юридична особа публічного права відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 14.01 2015 №5 «Про утворення територіальних органів Державної служби з питань геодезії, картографії та кадастру», а реорганізовані територіальні органи Державного агентства земельних ресурсів приєднані до відповідних територіальних органів Держгеокадастру, до повноваження яких відноситься розпорядження землями державної власності сільськогосподарського призначення в межах, визначених Земельним кодексом України.

У звязку із чим відповідач як правонаступник Головного управління Держземагенства у Харківській області (орендодавця) та ОСОБА_1 як спадкоємець ОСОБА_2Є.( орендаря) мають право вносити зміни до вищезазначених договорів оренди земельних ділянок.

Тому дії Головного управління Держземагенства у Харківській області щодо відмови ОСОБА_1 розглянути її пропозиції про зміну сторін у договорі на їх правонаступників не відповідає вимогам чинного законодавства.

Керуючись ст.ст. 10,12, 235, 258, 263 -265, 268, 354 ЦПК України, ст.ст. 4,11,16, 407, 1216, 1218 ЦК України, ст. 102-1 ЗК України, ст.ст. 7,30 Закону України «Про оренду землі», суд

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до Головного управління Держгеокадастру у Харківській області про визнання дій незаконними задовольнити.

Визнати незаконними дії Головного управління Держгеокадастру у Харківській області щодо відмови спадкоємцю ОСОБА_1 у внесенні змін до договорів від 21.06.2014 року оренди земельних ділянок сільськогосподарського призначення державної форми власності, а саме: земельної ділянки за кадастровим номером :02:000:0273 площею7,000 га; земельної ділянки за кадастровим номером :01:000:0196 площею 25,9194 га; земельної ділянки за кадастровим номером :02:000:0274 площею 41,6235 га; земельної ділянки за кадастровим номером :02:000:0275 площею 112,2407 га, які укладені між Головним управлінням Держземагенства у Харківській області та ОСОБА_2, померлим 17 квітня 2017 року, в частині визначення в договорах «Орендодавцем» - Головне управління Держгеокадастру у Харківській області, а «Орендарем» - ОСОБА_1.

Рішення може бути оскаржене протягом тридцяти днів з дня його проголошення безпосередньо до суду апеляційної інстанції. Якщо в судовому засіданні було проголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційна скарга може бути подана до або через Чугуївський міський суд Харківської області.

Повне рішення складено 20 лютого 2019 року.

Суддя: