У Х В А Л А

11 жовтня 2019 року

м. Київ

справа № 569/860/17

провадження № 61-17742ск19

Верховний Суд у складі судді Касаційного цивільного суду Тітова М. Ю. розглянув касаційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Рівненського міського суду Рівненської області від 17 травня 2019 року та постанову Рівненського апеляційного суду від 15 серпня 2019 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Підприємства з іноземними інвестиціями «Мак Дональдз Юкрейн ЛТД» про поновлення строку звернення до суду за вирішенням трудового спору, визнання звільнення з роботи незаконним, скасування наказу про звільнення, поновлення на роботі та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу,

встановив:

27 вересня 2019 року ОСОБА_1 звернувся до Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду із касаційною скаргою на рішення Рівненського міського суду Рівненської області від 17 травня 2019 року та постанову Рівненського апеляційного суду від 15 серпня 2019 року, тобто з пропуском строку на касаційне оскарження, передбаченого статтею 390 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України).

Заявник просить поновити строк на касаційне оскарження, посилаючись на те, що рішення суду апеляційної інстанції було ним отримано 27 серпня 2019 року.

Відповідно до частини другої статті 390 ЦПК України учасник справи, якому повне судове рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на касаційне оскарження, якщо касаційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому такого судового рішення.

Згідно з пунктом 2 частини четвертої статті 392 ЦПК України до касаційної скарги додаються докази, що підтверджують дату отримання копії оскаржуваного рішення суду апеляційної інстанції.

Касаційна скарга не може бути прийнята касаційним судом до розгляду та вирішено питання про відкриття касаційного провадження, оскільки посилання ОСОБА_1 на те, що копія оскаржуваної постанови Рівненського апеляційного суду від 15 серпня 2019 року була отримана ним 27 серпня 2019 року не підтверджені жодними доказами.

Таким чином, особі, яка подає касаційну скаргу, необхідно надати належні докази на підтвердження дати отримання копії постанови суду апеляційної інстанції (зокрема, конверт та супровідний лист про надсилання кореспонденції, довідку суду).

Відповідно до вимог пункту 3 частини другої статті 392 ЦПК України, у касаційній скарзі повинно бути зазначено повне найменування (для юридичних осіб) або ім`я (прізвище, ім`я та по батькові) (для фізичних осіб) інших учасників справи, їх місцезнаходження (для юридичних осіб) або місце проживання чи перебування (для фізичних осіб).

Подана касаційна скарга не відповідає зазначеним вимогам, оскільки у касаційній скарзі не зазначено найменування (для юридичних осіб) відповідача по справі, його місцезнаходження.

Крім того,касаційна скарга не може бути прийнята до розгляду судом касаційної інстанції, оскільки до касаційної скарги не додано документи на підтвердження сплати судового збору.

Згідно з пунктом 1 частини першої статті 5 Закону України «Про судовий збір» від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються позивачі у справах про стягнення заробітної плати та поновлення на роботі.

Середній заробіток за час вимушеного прогулу за своєю правовою природою не є основною чи додатковою заробітною платою, а також не є заохочувальною чи компенсаційною виплатою у розумінні статті 2 Закону України «Про оплату праці», тобто він не входить до структури заробітної плати.

Відтак, пільга щодо сплати судового збору, передбачена пунктом 1 частини першої статті 5 Закону України «Про судовий збір», не поширюється на вимоги позивачів про стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу під час розгляду таких справ в усіх судових інстанціях.

Окрім того, законом не передбачено звільнення від сплати судового збору за вимогами про визнання звільнення з роботи незаконним та скасування наказу про звільнення.

Про наявність інших підстав для звільнення від сплати судового збору, передбачених статтею 8 Закону України «Про судовий збір», заявником у касаційній скарзі не зазначено та не надано доказів на підтвердження зазначених обставин.

Підпунктом 7 пункту 1 частини другої статті 4 Закону України «Про судовий збір» передбачено, що розмір судового збору за подання касаційної скарги становить 200 відсотків ставки, що підлягала сплаті при поданні позовної заяви, іншої заяви і скарги в розмірі оспорюваної суми.

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом у січні 2017 року.

Статтею 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2017 рік» встановлено, що з 01 січня 2017 року прожитковий мінімум для працездатних осіб складає 1 600, 00 грн.

Відповідно до підпункту 2 пункту 1 частини другої статті 4 Закону України «Про судовий збір», ставка судового збору за подання фізичною особою або фізичною особою - підприємцем позовної заяви немайнового характеру становить 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Згідно з підпунктом 1 пункту 1 частини другої статті 4 Закону України «Про судовий збір» ставка судового збору за подання до суду фізичною особою позовної заяви майнового характеру становить 1 відсоток ціни позову, але не менше 0, 4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб та не більше 5 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Враховуючи те, що заявником оскаржується рішення суду першої інстанції та постанова апеляційного суду, ухвалені за наслідками розгляду позовної вимоги немайнового характеру (про визнання звільнення з роботи незаконним та скасування наказу про звільнення) та позовної вимоги майнового характеру (про стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу у розмірі 183 423, 36 грн), судовий збір за подання касаційної скарги у цій справі підлягає сплаті у розмірі 4 948, 46 грн ((1 600, 00 грн x 0,4) + (183 423, 36 грн x 1 %) x 200 %).

Судовий збір за подання касаційної скарги до Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду має бути перераховано або внесено до УК у Печер. р-ні/Печерс. р-н/22030102, , банк отримувача: Казначейство України (ЕАП), код банку отримувача (МФО): 899998, рахунок отримувача: UA7026007, ККДБ: 22030102, найменування податку, збору, платежу: судовий збір (Верховний Суд, 055), символ звітності банку - 207.

Порядок сплати судового збору визначено статтею 6 Закону України «Про судовий збір».

На підтвердження сплати судового збору необхідно суду надати документ, що підтверджує його сплату.

Також, заявником не надано копії касаційної скарги та доданих до неї матеріалів для інших учасників справи.

Згідно із пунктом 1 частини четвертої статті 392 ЦПК України до касаційної скарги додаються копії скарги та доданих до неї матеріалів відповідно до кількості сторін.

З огляду на зазначене, заявнику слід подати до Верховного Суду касаційну скаргу в новій редакції, оформлену з дотриманням вимог пункту 3 частини другої статті 392 ЦПК України, та копію скарги з доданими до неї матеріалами відповідно до кількості учасників справи.

Відповідно до вимог частини другої статті 393 ЦПК України у разі, якщо касаційна скарга оформлена з порушенням вимог, встановлених статтею 392 цього Кодексу, застосовуються положення статті 185 цього Кодексу, про що суддею постановляється відповідна ухвала.

Враховуючи викладене, касаційну скаргу слід залишити без руху та надати заявнику строк для усунення її недоліків.

Керуючись статтями 185, 392, 393 ЦПК України,

ухвалив:

Касаційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Рівненського міського суду Рівненської області від 17 травня 2019 року та постанову Рівненського апеляційного суду від 15 серпня 2019 року залишити без руху.

Встановити для усунення недоліків строк десять днів з дня вручення цієї ухвали.

У разі невиконання у встановлений строк вимог цієї ухвали в частині наданням відповідних доказів для поновлення строку на касаційне оскарження у відкритті касаційного провадження буде відмовлено.

У разі невиконання у встановлений строк вимог цієї ухвали в частині сплати судового збору та оформення касаційна скарга вважатиметься неподаною та буде повернута заявникові.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя М. Ю. Тітов