Справа № 303/6280/17
П О С Т А Н О В А

Іменем України

12 березня 2019 року м. Ужгород

Закарпатський апеляційний суд в складі:

Головуючого - судді Фазикош Г. В.

суддів Куштана Б. П., Кожух О. А.

з участю секретаря Балаж Н. С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ПАТ КБ «Приватбанк» на заочне рішення Мукачівського міськрайонного суду від 23 березня 2018 року, ухвалене суддею Монич В. О., по справі за позовом ОСОБА_1, що діє в інтересах своїх онуків ОСОБА_2 та ОСОБА_3, до ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, треті особи - орган опіки та піклування Мукачівського міськвиконкому, ПАТ КБ «Приватбанк» та приватний нотаріус Мукачівського міського нотаріального округу Герцускі-Торжаш В. А., про визнання договору купівлі-продажу квартири недійсним, -

В С Т А Н О В И В :

В листопаді 2017 року ОСОБА_1, що діє в інтересах своїх онуків ОСОБА_2 та ОСОБА_3, пред'явив позов до ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6 про визнання договору купівлі-продажу квартири недійсним.

Свої вимоги мотивував тим, що він є батьком відповідачки ОСОБА_5 01 червня 2002 року між ОСОБА_5 та ОСОБА_4 було зареєстровано шлюб. Від даного шлюбу у них є троє дітей: ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2, та ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_3. 18 листопада 2004 року згідно договору купівлі-продажу ними була придбана квартира АДРЕСА_1. Відразу після ремонту вони з дітьми переїхали на постійне проживання до спірної квартири і зареєструвалися в ній.

Однак, рішенням Мукачівського міськрайонного суду від 20 серпня 2015 року позов ПАТ КБ «Приватбанк» задоволено частково, виселено відповідачів ОСОБА_5 та ОСОБА_4, а також їх дітей ОСОБА_2, ОСОБА_3 та ОСОБА_4 з квартири АДРЕСА_1.

З рішення суду позивач дізнався, що 07.10.2015 року відповідач ОСОБА_4 для отримання кредиту продав спірну квартиру своїм матері ОСОБА_6, а остання 11.10.2015 року передала її в іпотеку банку.

Позивач вважає, що таке відчуження квартири суперечить інтересам дітей і здійснено без дозволу органу опіки та піклування. У зв'язку з цим позивач просить визнати недійсним та скасувати договір купівлі-продажу квартири АДРЕСА_1, укладений 07.10.2005 року між батьком дітей ОСОБА_4 та бабусею дітей ОСОБА_8 за письмовою згодою матері дітей ОСОБА_5, посвідчений приватним нотаріусом Герцускі-Торжаш В.А., зареєстрований в реєстрі за№ 9150 (а.с.3-7).

Заочним рішенням Мукачівського міськрайонного суду від 23 березня 2018 року позов задоволено. Визнано недійсним та скасовано договір купівлі-продажу від 07 жовтня 2005 року квартири АДРЕСА_1, укладеного між батьком дітей ОСОБА_4 та бабусею дітей ОСОБА_8, за письмовою згодою матері дітей ОСОБА_5, посвідчений приватним нотаріусом Герцускі-Торжаш В.А., зареєстрований в реєстрі №9150. Вирішено питання про судові витрати (а.с.106-111).

На це рішення ПАТ КБ «Приватбанк» подав апеляційну скаргу. Зазначає, що при укладенні спірного договору купівлі-продажу від 07.10.2005 року було дотримано усі вимоги закону. Неповнолітні діти на момент укладення договору купівлі-продажу не мали права власності на квартиру. Крім того, по АДРЕСА_1 відповідачка ОСОБА_5 з дітьми зареєстрована з 24.12.2005 року, в той час як договір купівлі-продажу був посвідчений 07.10.2005 року. На думку банку місцевий суд безпідставно застосував Закон «Про основи соціального захисту бездомних громадян і безпритульних дітей», оскільки діти не мають статусу безпритульних чи бездомних. Законом передбачено чіткий перелік осіб, які можуть представляти інтереси малолітніх чи неповнолітніх осіб. Відповідачі по справі не позбавлені батьківських прав, а позивач не надав жодного документу, який б давав йому підстави представляти інтереси своїх онуків.. У зв'язку з цим банк просить рішення суду першої інстанції скасувати, в задоволенні позову відмовити (а.с.119-124).

У судовому засіданні в апеляційній інстанції представник ПАТ КБ «Приватбанк» скаргу підтримав та просив задовольнити.

Представник позивача ОСОБА_1 - ОСОБА_9 проти скарги заперечив та просив її відхилити.

Решта учасників справи у судове засідання не з'явилися, хоча були повідомлені про час та місце його проведення належним чином.

Заслухавши пояснення присутніх учасників процесу, дослідивши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню виходячи з таких підстав.

Задовольняючи позов суд першої інстанції виходив з того, що оспорюваний договір купівлі-продажу квартири звужує права неповнолітніх дітей ОСОБА_2 та ОСОБА_3, а його укладення без попередньої згоди органу опіки та піклування є підставою для визнання правочину недійсним.

Такі висновки місцевого суду є помилковими, оскільки має місце неповне з'ясування обставин, що мають значення для справи. Вказане, у відповідності до п. 1 ч. 1 ст. 376 ЦПК України, є підставою для скасування рішення суду першої інстанції та ухвалення нового рішення по суті позовних вимог.

З свідоцтва про одруження серії НОМЕР_1 від 01.06.2002 року слідує, що 01.06.2002 року укладено шлюб між ОСОБА_4 та ОСОБА_5 Від даного шлюбу вони мають трьох дітей: ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_4, ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_5, та ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_6, що підтверджується свідоцтвами про народження дітей.

Право власності на квартиру АДРЕСА_1 ОСОБА_4 набув на підставі договору купівлі-продажу 18.11.2004 року. Таким чином, дана квартира була придбана ОСОБА_4 та ОСОБА_5 за час шлюбу, а відтак є спільною сумісною власністю подружжя.

07.10.2005 року між ОСОБА_4 та ОСОБА_6 був укладений договір купівлі-продажу квартири АДРЕСА_1. При цьому встановлено, що в п. 8 договору купівлі-продажу продавець, а саме ОСОБА_4, засвідчив, що на момент укладання договору квартира не перебуває під арештом чи забороною, щодо неї не ведуться судові спори, вона не заставлена, в податковій заставі не перебуває, відносно неї не укладено будь-яких договорів з відчуження чи щодо користування з іншими особами, як юридична адреса вона не використовується. Треті особи не мають прав на квартиру. Додатково також встановлено, що при посвідченні договору купівлі-продажу квартири 07.10.2005 року ОСОБА_5 (дружина) надала свою згоду на продаж квартири АДРЕСА_1, так як вона була придбана за спільні кошти подружжя.

У відповідності до ч. 3 ст. 17 Закону «Про охорону дитинства» батьки або особи, які їх замінюють, не мають права без дозволу органів опіки і піклування, наданого відповідно до закону, укладати договори, які підлягають нотаріальному посвідченню та/або державній реєстрації, відмовлятися від належних дитині майнових прав, здійснювати поділ, обмін, відчуження житла, зобов'язуватися від імені дитини порукою, видавати письмові зобов'язання.

Відповідно до листа Міністерства юстиції України «Щодо отримання згоди органів опіки та піклування» від 25.07.2006 року № 19-50-556 для здійснення будь-яких правочинів стосовно нерухомого майна, право власності на яке або право користування яким мають діти, потрібна попередня згода органів опіки та піклування. Посадові особи органів опіки та піклування несуть персональну відповідальність за захист прав і охоронюваних законом інтересів дітей при наданні згоди на вчинення правочинів щодо належного дітям нерухомого майна.

Таким чином, у випадках, коли з поданих нотаріусу документів, зокрема зі змісту правоустановлювального документу, довідки про реєстрацію місця проживання або місця перебування дитини, вбачається, що право власності або право користування цим майном належить дитині, нотаріусом обов'язково вимагається згода органів опіки та піклування.

Нотаріуси для встановлення факту користування нерухомим майном витребовують довідку про реєстрацію місця проживання або місця перебування дитини за адресою майна, що відчужується або заставляється, видану житлово-експлуатаційною організацією або іншим відповідним уповноваженим органом з питань реєстрації.

Коли з поданих документів нотаріусом установлено, що така дитина проживає за іншою адресою, ніж адреса майна, що відчужується, а також те, що така дитина не має права власності на це майно (його частину) нотаріус має право не витребовувати згоду органів опіки та піклування на посвідчення такого правочину. При цьому, нотаріусом при його посвідченні роз'яснюється зміст статті 176 Сімейного кодексу України щодо зобов'язання батьків передати у користування дитини майно, яке має забезпечити її виховання та розвиток.

Таким чином, згода органів опіки та піклування необхідна лише у випадку, якщо дитина є власником (співвласником), або має право на користування жилим приміщенням, що відчужується.

За адресою: АДРЕСА_1, ОСОБА_5 разом з дітьми зареєстрована тільки з 24.12.2005 року, тобто через два місяці після укладення оспореного договору купівлі-продажу від 07.10.2005 року.

Отже, з вказаного слідує, що неповнолітні діти ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_4, та ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_5, на момент продажу квартири майнових прав на неї не мали, а тому згода органу опіки та піклування при відчужені квартири потрібна не була.

Крім того, в договорі купівлі-продажу квартири від 07.10.2005 року зазначено, що ОСОБА_5 (мати неповнолітніх дітей) надає свою згоду на її продаж, а треті особи прав на неї не мають.

Судом також встановлено, що квартира АДРЕСА_1 є предметом спору уже тривалий час в судах різних інстанцій.

Так, у справі № 2-1389/11 за позовом ПАТ КБ «Приватбанк» до ОСОБА_6 було ухвалено рішення Ужгородського міськрайонного суду від 24 травня 2011 року, яким в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором № МКК7GК00000177 від 11.10.2005 року в розмірі 101 343, 20 грн. звернуто стягнення на належну ОСОБА_6 квартиру за адресою: АДРЕСА_1, шляхом її продажу ПАТ КБ «Приватбанк» з укладенням від імені ОСОБА_6 договору купівлі-продажу з іншою особою-покупцем, з отриманням витягу з Державного реєстру прав власності. Встановлено початкову ціну предмета іпотеки для подальшої реалізації 97 507, 92 грн.

Далі, у справі № 303/2986/15 за позовом ПАТ КБ «Приватбанк» до ОСОБА_4, ОСОБА_5, яка діє від свого імені та від імені неповнолітніх дітей ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_7, ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_8, ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_9, ухвалено рішення Мукачівського міськрайонного суду від 20 серпня 2015 року про виселення ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_7, ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_8, та ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_9, які зареєстровані та проживають у АДРЕСА_1.

Далі, мати неповнолітніх дітей ОСОБА_5 звернулася до суду із позовом до ОСОБА_4, ОСОБА_6 про визнання договору купівлі-продажу квартири АДРЕСА_1 недійсним з тих підстав, що не було згоди органу опіки та піклування, а відчуження цієї квартири суперечить інтересам дітей. Рішенням апеляційного суду Закарпатської області від 18 вересня 2017 року в задоволенні цього позову відмовлено.

Отже, з вказаного слідує, що вимога про визнання недійсним договору купівлі-продажу квартири АДРЕСА_1 вже була предметом судового розгляду з тих підстав, що було порушено права дітей та не було згоди органу опіки та піклування, хоча суб'єктний складу учасників у цих справа був інший. При цьому, в задоволенні цього позову було відмовлено.

На даний час на квартиру АДРЕСА_1 звернуто стягнення в рахунок погашення боргу за кредитом, забезпеченим предметом іпотеки, а ОСОБА_4, ОСОБА_5 та їх дітей виселено з цієї квартири.

Таким чином, судами встановлено, що договір купівлі-продажу квартири укладений з дотриманням вимог закону. Підстав для визнання його недійсним немає. Згода органу опіки та піклування необхідна лише у випадку, якщо дитина є власником (співвласником), або має право на користування жилим приміщенням, що відчужується. В даному випадку такої згоди не потрібно, оскільки неповнолітні діти ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_7, та ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_8, на момент відчуження спірної квартири майнових прав на неї не мали. Наявні у цій справі докази не спростовують цього висновку.

За цих обставин в задоволенні позову слід відмовити, оскільки він є необґрунтованим.

Враховуючи наведене, керуючись п. 2 ч. 1 ст. 374, п. 1 ч. 1 ст. 376, ст.ст. 381-384 ЦПК України, апеляційний суд, -

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ПАТ КБ «Приватбанк» - задовольнити.

Заочне рішення Мукачівського міськрайонного суду від 23 березня 2018 року - скасувати.

В задоволенні позову ОСОБА_1, що діє в інтересах своїх онуків ОСОБА_2 та ОСОБА_3, до ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, треті особи - орган опіки та піклування Мукачівського міськвиконкому, ПАТ КБ «Приватбанк» та приватний нотаріус Мукачівського міського нотаріального округу Герцускі-Торжаш В. А., про визнання договору купівлі-продажу квартири недійсним - відмовити.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 14 березня 2019 року.

Головуючий:

Судді: