Справа №303/865/19
номер ст. завіту - 38
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

19 березня 2019 року м. Мукачево

Мукачівський міськрайонний суд Закарпатської області

в особі : головуючого судді Довжанин В.М.

при секретарі Фозекош І.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Мукачево справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 сільської ради Мукачівського району, третя особа Державний нотаріус Мукачівської районної державної нотаріальної контори ОСОБА_3 про визнання права власності в порядку спадкування,-

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до ОСОБА_2 сільської ради Мукачівського району, третя особа Державний нотаріус Мукачівської районної державної нотаріальної контори ОСОБА_3 про визнання права власності в порядку спадкування.

Позовні вимоги мотивує тим, що 05.06.2018 року помер батько позивача ОСОБА_4, залишивши після себе будинок в с. Павшино, по вул. Нова, 9 Мукачівського району.

Позивач, в свою чергу являється єдиним спадкоємцем, після смерті свого батька.

28 вересня 2018 року позивач звернувся до Мукачівської районної державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини померлого батька. Нотаріусом була відкрита спадкова справа № 344/2018.

В подальшому постановою від 29.01.2019 року державного нотаріуса Мукачівської районної державної нотаріальної контори позивачу було відмовлено у видачі Свідоцтва про право на спадщину за законом на батьківський житловий будинок що знаходиться в с Павшино вул. Нова. 9 Мукачівського району у зв'язку з відсутністю правовстановлюючих, документів на спадковий будинок.

Згідно з положеннями ст. 1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обовязків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Відповідно до ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. За змістом ст. 1218 ЦК України, до складу спадщини входять всі права та обовязки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Право на спадкування мають особи, визначені у заповіті (ч. 1 ст. 1223 ЦК України). Частиною 2 ст. 1223 ЦК України передбачено, що у разі відсутності заповіту право на спадкування за законом одержують особи зазначені у ст. 1261 ЦК України. Частиною 3 ст. 1223 ЦК України передбачено, що право на спадкування виникає у день відкриття спадщини. Згідно з ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її.

Згідно Постанови №6 Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 01 березня 2013 року «Про узагальнення судової практики розгляду цивільних справ про спадкування» визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватись якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку в тому числі у випадках визначення судом за позовом спадкоємця додаткового строку для прийняття спадщини.

Порядок оформлення права власності на об'єкти нерухомого майна на які відсутні акти прийняття їх в експлуатацію наведено в ДБН A3,1-3-94 «Прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об'єктів «та в листі Державного комітету України з будівництва та архітектури від 23 березня 1999 року №12/5-126 в якому зокрема роз'яснюється: по об'єктах що збудовані до 05 серпня 1992 року тобто до прийняття постанови КМУ від 05 серпня 1992 року №449 якою встановлено порядок прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об'єктів при їх реєстрації для оформлення права власності одним із документів є висновок про технічний стан будинку /будівлі/ що складається БТІ.

Виходячи зі змісту наведених нормативних актів, громадяни які збудували житлові будинки до 05 серпня 1992 року, могли за умови прийняття їх в експлуатацію відповідними комісіями отримати правовстановлюючі документи на будинок, навіть якщо його споруджено самовільно /самочинно/ на земельній ділянці яка перебуває в їх законному користуванні або у приватній власності.

За наявності відповідних доказів судами може визнаватися право власності в порядку спадкування на спірні будинки збудовані до 05 серпня 1992 року на які спадкодавцем не було отримано правовстановлюючі документи.

Сторони в судове засідання не зявилися, повідомлялися належним чином, від позивача та його представника надійшли заява про розгляд даного позову без їх участі, позовні вимоги підтримують повністю.

Від представника відповідача ОСОБА_2 сільської ради надійшла заява про розгляд справи без їх участі, не заперечують проти задоволення позову.

Від третьої особи Державного нотаріуса ОСОБА_3 надійшла заява про розгляд справи без його участі, вирішення позову залишають на розсуд суду.

Вивчивши та дослідивши матеріали справи, повно зясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, обєктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що 05.06.2018 року помер батько позивача ОСОБА_4, залишивши після себе будинок в с. Павшино, по вул. Нова, 9 Мукачівського району.

Позивач, в свою чергу являється єдиним спадкоємцем, після смерті свого батька.

28 вересня 2018 року позивач звернувся до Мукачівської районної державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини померлого батька. Нотаріусом була відкрита спадкова справа № 344/2018.

В подальшому постановою від 29.01.2019 року державного нотаріуса Мукачівської районної державної нотаріальної контори позивачу було відмовлено у видачі Свідоцтва про право на спадщину за законом на батьківський житловий будинок що знаходиться в с Павшино вул. Нова. 9 Мукачівського району у зв'язку з відсутністю правовстановлюючих, документів на спадковий будинок.

Згідно з ст. 328 ЦК України громадянин набуває права власності на майно на підставах, що не заборонені законом.

Згідно з положеннями ст. 1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обовязків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Відповідно до ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. За змістом ст. 1218 ЦК України, до складу спадщини входять всі права та обовязки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Право на спадкування мають особи, визначені у заповіті (ч. 1 ст. 1223 ЦК України). Частиною 2 ст. 1223 ЦК України передбачено, що у разі відсутності заповіту право на спадкування за законом одержують особи зазначені у ст. 1261 ЦК України. Частиною 3 ст. 1223 ЦК України передбачено, що право на спадкування виникає у день відкриття спадщини. Згідно з ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкоємцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом встановленого ст. 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

Інструкція про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, затверджена заступником Міністра комунального господарства Української РСР 31.01.1966 року, яка втратила чинність на підставі наказу Держжитлокомунгоспу від 13.12.1995 року № 56, передбачала обов'язкову реєстрацію (інвентаризацію) будинків і домоволодінь у межах міст і селищ (п. 4 Інструкції), в тому числі й на підставі записів у погосподарських книгах (п. 20 Інструкції). Тобто записи у погосподарських книгах визнавались в якості актів органів влади (публічних актів), що підтверджують право приватної власності.

Згідно Постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 01 березня 2013 року Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування: Порядок оформлення права власності на об'єкти нерухомого майна, на які відсутні акти прийняття їх в експлуатацію, наведено в ДБН A3.1-3-94 «Прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об'єктів» та в листі Державного комітету України з будівництва та архітектури від 23 березня 1999 року № 12/5-126, в якому, зокрема, роз'яснюється:- по об'єктах, що збудовані до 05 серпня 1992 року, тобто до прийняття постанови КМУ від 05 серпня 1992 року № 449, якою встановлено порядок прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об'єктів, при їх реєстрації для оформлення права власності одним із документів є висновок про технічний стан будинку (будівлі), що складається БТІ. Виходячи зі змісту наведених нормативних актів, громадяни, які збудували житлові будинки до 05 серпня 1992 року, могли за умови прийняття їх в експлуатацію відповідними комісіями отримати правовстановлюючі документи на будинок, навіть якщо його споруджено самовільно (самочинно) на земельній ділянці, яка перебуває в їх законному користуванні або у приватній власності. За наявності відповідних доказів судами може визнаватися право власності в порядку спадкування на спірні будинки, збудовані до 05 серпня 1992 року, на які спадкодавцем не було отримано правовстановлюючі документи.

Державна реєстрація права власності на житлові будинки, споруди регулювалася підзаконними нормативними актами, зокрема, такими як Інструкція про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, затверджена заступником Міністра комунального господарства Української РСР 31 січня 1966 року і яка втратила чинність на підставі наказу Держжитлокомунгоспу від 13 грудня 1995 року № 56, передбачала обов'язкову реєстрацію (інвентаризацію) будинків і домоволодінь у межах міст і селищ, в тому числі й на підставі записів у по господарських книгах.

Керуючись ст.ст. 328, 1216-1218, 1223, 1268 ЦК України, ст.ст. 19, 81, 141, 263-265, ЦПК України суд, -

Р І Ш И В :

Позов задоволити.

Визнати за ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, ідентифікаційний код: НОМЕР_1, зареєстрований в ІНФОРМАЦІЯ_2 право власності на спадкове майно житловий будинок та усі прибудинкові будівлі та споруди, перераховані в технічному паспорті на садибний (індивідуальний) будинок, а саме: житловий будинок під літерою «А»; житловий будинок під літерою «Б»; вбиральня під літерою «Е»; господарська будівля під літерою «Є»; господарська будівля під літерою «Ж»; господарська будівля під літерою «Л»; господарська будівля під літерою «М»; помпа під літерою «К»; мощення під літерою «І»; ворота під номером «№1»; огорожа під номером «№2»; огорожа під номером «№3», розташовані в с. Павшино, вул. Нова, 9 Мукачівського району в порядку спадкування за законом за померлим батьком позивача, спадкодавцем ОСОБА_4.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Повний текст рішення виготовлено 19.03.2019 року.

Головуючий В.М. Довжанин