Постанова

Іменем України

14 березня 2019 року

м. Київ

справа № 564/1232/18

провадження № 61-261св19

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду: Курило В. П. (суддя-доповідач), Коротуна В. М.,

Червинської М. Є.,

учасники справи:

позивач - ОСОБА_4,

відповідач - ОСОБА_5,

розглянув у попередньому судовому засіданні у порядку письмового провадження касаційну скаргу ОСОБА_4 на ухвалу Костопільського районного суду Рівненської області від 14 серпня 2018 року у складі судді Грипіч Л. А. та постанову Рівненського апеляційного суду

від 04 грудня 2018 рокуу складі колегії суддів: Бондаренко Н. В.,

Ковальчук Н. М., Боймиструка С. В.,

ІСТОРІЯ СПРАВИ:

Короткий зміст позовних вимог:

У травні 2018 року ОСОБА_4 звернувся до суду з позовом до

ОСОБА_5про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини.

Короткий зміст рішень судів першої та апеляційної інстанцій:

Ухвалою Костопільського районного суду Рівненської області від 14 серпня 2018 року позовну заяву ОСОБА_4 до ОСОБА_5 про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини залишено без розгляду.

Зобов'язано Управління державної казначейської служби у Костопільському районі Рівненської області повернути ОСОБА_4 50 % судового збору в сумі 352,40 грн сплаченого відповідно до квитанції від 29 травня 2018 року

№ 0.0..1.

Ухвалу суду мотивовано тим, що до початку розгляду справи по суті, позивачем подано заяву про залишення позову без розгляду.

Постановою Рівненського апеляційного суду від 04 грудня 2018 року апеляційну скаргу ОСОБА_4 залишено без задоволення.

Ухвалу Костопільського районного суду Рівненської області від 14 серпня

2018 року залишено без змін.

Залишаючи без задоволення апеляційну скаргу ОСОБА_4, суд апеляційної інстанції погодився з висновком суду першої інстанції.

Короткий зміст вимог та доводів касаційної скарги:

27 грудня 2018 року ОСОБА_4 через засоби поштового зв'язку подав до Верховного Суду касаційну скаргу, у якій, з урахуванням уточнень, просить скасувати ухвалу Костопільського районного суду Рівненської області

від 14 серпня 2018 року та постанову Рівненського апеляційного суду

від 04 грудня 2018 року, та передати справу до суду першої інстанції для продовження розгляду по суті.

Касаційна скарга мотивована тим, що до початку розгляду справи по суті, ОСОБА_4 дійсно подав до суду заяву про залишення позовних вимог без розгляду. Про те, вказана заява подана не з власної волі позивача, а під тиском суду. Наслідків подання такої заяви позивач не розумів.

Суд не переконався в тому, що дана заява подана позивачем добровільно, чи позивач розуміє наслідки, адже перебував у шоковому стані після побиття, і вчиненого психологічного тиску.

Заява і оскаржувана ухвала суду першої інстанції датовані одним числом, що свідчить про перебування позивача у цей день в приміщення Костопільського районного суду Рівненської області, про те в ухвалі суд зазначив, що сторони в судове засідання не з'явились.

Доводи інших учасників справи:

Відзив на касаційну скаргу не надійшов.

Рух касаційної скарги:

Ухвалою Верховного Суду від 01 лютого 2019 року відкрито касаційне провадження у даній справі та витребувано матеріали цивільної справи з Костопільського районного суду Рівненської області.

15 лютого 2019 року матеріали цивільної справи надійшли до Верховного Суду.

18 лютого 2019 року матеріали цивільної справи передано судді-доповідачу.

ПОЗИЦІЯ ВЕРХОВНОГО СУДУ У СКЛАДІ КОЛЕГІЇ СУДДІВ ДРУГОЇ СУДОВОЇ ПАЛАТИ КАСАЦІЙНОГО ЦИВІЛЬНОГО СУДУ:

Перевіривши доводи касаційної скарги, Верховний Суд дійшов висновку, що касаційна скарга підлягає залишенню без задоволення з огляду на наступне.

Положеннями частини другої статті 389 ЦПК України передбачено, що підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Вимогами частин першої та другої статті 400 ЦПК України визначено, що під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими. Суд касаційної інстанції перевіряє законність судових рішень лише в межах позовних вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Оцінка аргументів учасників справи й висновків судів попередніх інстанцій:

Судами встановлено, що 29 травня 2018 року ОСОБА_4 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_5 про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини.

До початку розгляду справи по суті, 14 серпня 2018 року ОСОБА_4 до суду подано заяву, в якій він просив на підставі пункту 5 частини першої статті 257 ЦПК України залишити його позов без розгляду.

За правилами пункту 5 частини першої статті 257 ЦПК України суд постановляє ухвалу про залишення позову без розгляду, якщо позивач до початку розгляду справи по суті подав заяву про залишення позову без розгляду.

За таких обставин у суду першої інстанції, з висновком якого погодився й апеляційний суд, були всі правові підстави для залишення позову без розгляду згідно пункту 5 частини першої статті 257 ЦПК України.

Разом з цим частиною другою статті 257 ЦПК України передбачено, що особа, позов якої залишено без розгляду, після усунення умов, що були підставою для залишення заяви без розгляду, має право звернутися до суду повторно.

Доводи касаційної скарги не спростовують висновків судів попередніх інстанцій та не дають підстав для висновку про порушення судами норм процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи. Крім того, наведені у касаційні скарзі доводи є аналогічними доводам, наведеним в апеляційній скарзі, яким апеляційним судом надана належна оцінка.

Частиною третьою статті 406 ЦПК України визначено, що касаційні скарги на ухвали судів першої чи апеляційної інстанцій розглядаються у порядку, передбаченому для розгляду касаційних скарг на рішення суду першої інстанції, постанови суду апеляційної інстанції.

Відповідно до частини третьої статті 401 ЦПК України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.

Враховуючи наведене, колегія суддів вважає за необхідне залишити касаційну скаргу без задоволення, а ухвалу Костопільського районного суду Рівненської області від 14 серпня 2018 року та постанову Рівненського апеляційного суду від 04 грудня 2018 року - без змін, оскільки доводи касаційної скарги висновків судів не спростовують і підстав для скасування оскаржуваних судових рішень відсутні.

Керуючись статтями 400, 401, 406, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу ОСОБА_4 залишити без задоволення.

Ухвалу Костопільського районного суду Рівненської області від 14 серпня

2018 року та постанову Рівненського апеляційного суду від 04 грудня

2018 року залишити без змін.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Судді: В. П. Курило

В. М.Коротун

М. Є.Червинська