Провадження № 2/679/99/2019
Справа № 679/1657/18
Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
26 лютого 2019 року м.Нетішин
Нетішинський міський суд Хмельницької області
в складі: головуючого судді Стасюка Р.М.,
секретаря судового засідання Федорчук Л.О.,
за участю представника позивача ОСОБА_1,
відповідача ОСОБА_2,
розглянувши за правилами загального позовного провадження у відкритому судовому засіданні в залі суду м.Нетішин цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про позбавлення права користування житлом та виселення,-

В С Т А Н О В И В:
Позивачка ОСОБА_3 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_4 в якому просить позбавити останнього права користування житловим будинком по вул.Снігурі, 134 в м.Нетішин та виселити його із вказаного житлового будинку. В обґрунтування позову посилається на те, що з 25.05.2001 року їй на праві приватної власності належить будинок по вул.Снігурі, 134 в м.Нетішин Хмельницької області, а також земельна ділянка на якій він розташований.
31.07.2004 року вона зареєструвала шлюб з відповідачем. 27.07.2004 року у належному їй житловому будинку був зареєстрований відповідач, як її чоловік. Окрім відповідача до вказаного житла зареєстровані її сини ОСОБА_5, ОСОБА_6, дочка ОСОБА_7 та онук ОСОБА_8
Рішенням Нетішинського міського суду Хмельницької області від 16.10.2018 року шлюб між позивачкою та відповідачем розірвано. Проте позивачка та члени її сімї не можуть вільно користуватися своєю власністю у звязку з протиправною поведінкою відповідача, який зловживає спиртними напоями та систематично порушує правила співжиття, що робить неможливим їх спільне проживання у вказаному будинку, а тому останній підлягає вистеленню без надання іншого житла.

Ухвалою Нетішинського міського суду Хмельницької області від 10.12.2018 року прийнято позовну заяву до розгляду, провадження у справі відкрито за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче судове засідання.

Ухвалою Нетішинського міського суду Хмельницької області від 15.02.2019 року закрито підготовче провадження у справі, призначено справу до судового розгляду по суті.

Представник позивача ОСОБА_1 позовні вимоги підтримав посилаючись на обставини зазначені в позовній заяві.

Відповідач ОСОБА_2 в судовому засіданні позовні вимоги не визнав. Пояснив, що з 31.07.2004 року перебував у зареєстрованому шлюбі з позивачкою та був зареєстрований до будинку по вул.Снігурі, 134 в м.Нетішин Хмельницької області, який належить їй на праві приватної власності. 16.10.2018 року за позовом ОСОБА_3 шлюб було розірвано. Протягом всього часу перебування у шлюбі він опікувався дітьми позивачки від першого шлюбу, ремонтував та добудовував будинок, який був у занедбаному стані, доглядав господарство працював у городі. Коли позивачка виїхала на заробітки в Італію, вирішила з ним розлучитися. Діти позивачки, які проживають разом з ним у спірному будинку провокують його на сварки та викликають працівників поліції. У будинку в нього є своя кімната, а тому він ніяким чином не заважає іншим членам сімї користуватися ним. Він розуміє, що вже не потрібен сімї в якій прожив майже пятнадцять років, виховував дітей та займався домашнім господарством. На даний час він не має іншого житла для проживання. В свою чергу не заперечує щодо добровільно виселення зі спірного будинку, якщо позивачка сплатить йому певну суму коштів для придбання хоча б якогось житла.

Допитані в судовому засіданні свідки ОСОБА_9, ОСОБА_10, ОСОБА_11 та ОСОБА_12, кожен окремо, показали, що сторони по справі є їх сусідами. Відповідач одружився з позивачкою, яка мала трьох дітей та перебувала у скрутному матеріальному становищі. Протягом усіх років їх спільного проживання відповідач відбудував хату позивачки, провів там ремонт, займався домашнім господарством доглядав, лікував дітей, які хворіли на туберкульоз, утримував їх. Свідки ОСОБА_9 та ОСОБА_10 показали, що їм відомо, що одного разу до сімї ОСОБА_3 та ОСОБА_2 приїжджала поліція, однак чому їм не відомо.

Свідок ОСОБА_5 показав, що відповідач є його вітчимом. Будинок по вул.Снігурі, 134 в м.Нетішин, в якому вони спільно проживають належить його матері ОСОБА_3 Відповідач зловживає спиртним, влаштовує сварки, бійки, а тому проживати разом з ним в одному житлі вони не можуть, в звязку з чим вважає, що ОСОБА_2 необхідно виселити із вказаного жила.

Свідок ОСОБА_13 показала, що є невісткою позивачки. Разом з чоловіком та донькою проживає в будинку по вул.Снігурі, 134 в м.Нетішин. У цьому ж будинку проживає і ОСОБА_2 Останній зловживає спиртним, вчиняє сварки. Вже протягом року не оплачує комунальні послуги, хоча користується і світлом і водою. Перешкоджає їм проводити ремонтні роботи у будинку. В стані алкогольного спяніння відповідач поводить себе неадекватно, кидався на її чоловіка та його брата, влаштував у будинку пожежу. Вони неодноразово зверталися до поліції з приводу неправомірних дій відповідача.

Суд, заслухавши пояснення представника позивача, відповідача, покази свідків, зясувавши фактичні обставини, які мають значення для справи, дослідивши та оцінивши докази у їх сукупності, проаналізувавши норми права, які регулюють спірні правовідносини, прийшов до висновку, що позов задоволенню не підлягає з наступних підстав.

З матеріалів справи вбачається, що на підставі свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 25.01.2001 року, виданого Нетішинською державною нотаріальною конторою, позивачка ОСОБА_3 є власником будинку №134, що по вул.Снігурі в м.Нетішин Хмельницької області.

31.07.2004 року між ОСОБА_3 та ОСОБА_2 було зареєстровано шлюб.

З дозволу позивачки ОСОБА_3, як власника будинку, за вказаною адресою 27.07.2004 року була проведена реєстрація відповідача ОСОБА_2, як члена її сім'ї.

Рішенням Нетішинського міського суду Хмельницької області від 16.10.2018 року шлюб між ОСОБА_3 та ОСОБА_2 було розірвано.

Згідно довідки про склад сімї або зареєстрованих у житловому будинку/ приміщенні осіб №13220 від 15.11.2018 року, ОСОБА_2, 16.06.1965 року з 27.07.2004 року значиться зареєстрованим ІНФОРМАЦІЯ_1, що по вул.Снігурі в м.Нетішин Хмельницької області, як член сімї власника ОСОБА_14

Статтею 41 Конституції України визначено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, а право приватної власності є непорушним.

Відповідно до положень ч.1 ст.383 ЦК України, власник житлового будинку, квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім'ї, інших осіб.

Відповідно до ч.1 ст.156 ЖК Української РСР, з урахуванням положень ч.1 ст. 405 ЦК України, члени сім'ї власника жилого будинку (квартири), які проживають разом з ним у будинку (квартирі), що йому належить, користуються жилим приміщенням нарівні з власником будинку (квартири), якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням.

Судом встановлено, що відповідач отримав сервітут у виді права користування житловим будинком, будучи членом сім'ї позивачки.

Частиною 1 статті 406 ЦК України визначені підстави для припинення сервітуту.

Припинення сімейних відносин з власником будинку не є підставами для припинення вказаного сервітуту, а тому не позбавляють відповідача права на користування цим будинком.

Відповідно до ст. 109 ЖК Української РСР, виселення із займаного жилого приміщення допускається з підстав, установлених законом. Виселення проводиться добровільно або в судовому порядку.

При цьому суд вважає необхідним зазначити, що оскільки право користування чи позбавлення права користування житлом повязано з правом відповідача на житло, поряд з вказаними нормами цивільного законодавства України, до виниклих правовідносин слід застосувати норми житлового законодавства України.

У відповідності з положеннями ст. 9 ЖК Української РСР, ніхто не може бути виселений із займаного приміщення або обмежений у праві користування ним інакше ніж з підстав і в порядку, визначених законом .

Виходячи з наведеного, враховуючи, що відповідач у встановленому законом порядку не втратив своє право на користування житловим будинком, в задоволенні позову слід відмовити.

Щодо посилання позивачки на порушення відповідачем правил спільного проживання за умови яких власник майна та члени його сімї не можуть спільно проживати із відповідачем, суд зазначає наступне.

Відповідно до ч.1 ст.116 ЖК Української РСР, якщо наймач, члени його сім'ї або інші особи, які проживають разом з ним, систематично руйнують чи псують жиле приміщення, або використовують його не за призначенням, або систематичним порушенням правил соціалістичного співжиття роблять неможливим для інших проживання з ними в одній квартирі чи в одному будинку, а заходи запобігання і громадського впливу виявились безрезультатними, виселення винних на вимогу наймодавця або інших заінтересованих осіб провадиться без надання іншого жилого приміщення.

Тобто, для застосування норм цієї статті необхідна наявність двох умов: систематичне порушення правил співжиття, а також вжиття заходів попередження або громадського впливу, які не дали позитивних результатів. Під заходами впливу маються на увазі заходи попередження, що застосовуються судами, прокурорами, органами внутрішніх справ, адміністративними комісіями виконкомів, а також заходи громадського впливу, вжиті на зборах жильців будинку чи членів ЖБК, трудових колективів, товариськими судами й іншими громадськими організаціями за місцем роботи або проживання відповідача.

Позивачкою як доказ своїх вимог надано відповідь Нетішинського ВП Славутського ВП ГУНП в Хмельницькій області від 10.12.2018 року на запит ОСОБА_1 з якої вбачається, що 23.12.2010 року, 22.02.2011 року, 27.10.2012 року відповідача було притягнуто до адміністративної відповідальності за ст.173-2 КУпАП.

Крім того позивачкою долучено до позовної заяви відомості з офіційного сайту вебпорталу судової влади України в мережі Інтернет з яких вбачається, що відносно ОСОБА_2 розглядались матеріали про притягнення його адміністративної відповідальності за ч.1 ст.173-1 КУпАП.

Як вбачається з постанови Нетішинського міського суду від 05.02.2016 року ОСОБА_2 та за малозначністю правопорушення до останнього застосовано усне зауваження, що не є видом адміністративного стягнення, а провадження у справі закрито.

Разом з тим, суд враховуючи те, що з моменту останнього притягнення відповідача до адміністративної відповідальності пройшло більше шести років, зазначені обставини не свідчать про систематичне порушення ОСОБА_2 правил співжиття, а також те, що застосування до відповідача адміністративних стягнень не дало позитивних результатів.

Суд не приймає, як доказ посилання позивачки на те, що відповідач спричинив пожежу у спірному житлі, оскільки, як вбачається з долученого до позовної заяви листа Нетішинського ВП Славутського ВП ГУНП в Хмельницькій області від 28.11.2018 року по даному факту проведено перевірку, ознак будь-якого злочину чи правопорушення не виявлено. Враховуючи вищевикладене, зазначені обставини не можуть свідчити про систематичне руйнування чи псування житла, або використовує його не за призначенням.

Відповідно до ст.ст.383, 405, 406 ЦК України, ст.ст.9, 109, 116, 156 ЖК Української РСР, ст.ст. 13, 81, 259, 263-265, 280-282 ЦПК України, суд,-

У Х В А Л И В:

В задоволенні позову ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про позбавлення права користування житлом та виселення - відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Хмельницького апеляційного суду через Нетішинський міський суд Хмельницької області протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом тридцяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Повний текст рішення складено 26 лютого 2019 року.

Позивач: ОСОБА_15, ІНФОРМАЦІЯ_2, РНОКПП-, місце проживання: ІНФОРМАЦІЯ_3.

Представник позивача: ОСОБА_1, РНОКПП-, місце проживання: ІНФОРМАЦІЯ_4.

Відповідач: ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_5, РНОКПП-16.06.1965, місце проживання: ІНФОРМАЦІЯ_3.

Головуючий: Р.М. Стасюк