Провадження № 22-ц/801/182/2019
Головуючий у суді 1-ї інстанції Дернова В. В.
Доповідач:Зайцев А. Ю.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 березня 2019 рокуСправа № 127/14443/18м. Вінниця

Вінницький апеляційний суд у складі:

головуючого судді - Зайцева А.Ю. (суддя-доповідач),

суддів Панасюка О.С., Шемети Т.М.,

розглянув у порядку письмового провадження справу за позовом ОСОБА_3 до Держави Україна в особі Головного управління Державної казначейської служби України у Вінницькій області про відшкодування моральної шкоди,

за апеляційною скаргою Головного управління Державної казначейської служби України у Вінницькій області на рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 14 листопада 2018 року, ухвалене у складі судді Дернової В. В., -

в с т а н о в и в :

У червні 2018 року ОСОБА_3 звернулася у суд з позовом до Держави Україна в особі Головного управління Державної казначейської служби України у Вінницькій області про відшкодування моральної шкоди.

Позовні вимоги обгрунтовано тим, що внаслідок незаконних дій Головного управління Державної казначейської служби України у Вінницькій області щодо повернення без виконання виконавчого листа, виданого 30 червня 2016 року на виконання рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 28 квітня 2016 року у справі № 128/2037/16-ц, їй було заподіяно моральну шкоду - спричинено душевні страждання, яких вона зазнала у зв'язку з порушенням відповідачем її права на виконання остаточного рішення суду, та необхідністю їй як людині похилого віку докладати додаткових зусиль, звертатися до суду з метою забезпечення виконання судового рішення.

Виходячи з наведеного, положень статей 23, 1167, 1173 ЦК України, ОСОБА_3 просила стягнути за рахунок коштів Державного бюджету України на її користь 5000 грн. на відшкодування моральної шкоди шляхом списання коштів з єдиного казначейського рахунку Державної казначейської служби України,

Рішенням Вінницького міського суду Вінницької області від 14 листопада 2018 року позов задоволено частково.

Стягнуто за рахунок коштів Державного бюджету України на користь ОСОБА_3 моральну шкоду у розмірі 1435 гривень.

В іншій частині позовних вимог - відмовлено.

Судові витрати компенсовано за рахунок держави.

Рішення суду першої інстанції мотивовано тим, що виходячи із засад розумності та справедливості, суд вважає за необхідне відшкодувати позивачеві ОСОБА_3 моральну шкоду у розмірі одного прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність в сумі 1435 грн., який встановлено Законом України «Про Державний бюджет України на 2018 рік» з 1 липня 2018 року, що є обґрунтованою та справедливою сатисфакцією за душевні страждання яких вона зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї (порушенням відповідачем її права на виконання остаточного рішення суду, та необхідністю їй як людині похилого віку докладати додаткових зусиль, звертатися до суду з метою забезпечення виконання судового рішення).

Не погодившись із рішенням суду, Головне управління Державної казначейської служби України у Вінницькій області, подало апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на неправильне застосування норм матеріального та порушення норм процесуального права, просить рішення суду скасувати та ухвалити нове про відмову в задоволенні позовних вимог.

Основними доводами апеляційної скарги є те, що повертаючи виконавчий лист без виконання ОСОБА_3 відповідач діяв відповідно до вимог Закону України «Про виконавче провадження», а тому правових підстав для часткового задоволення позову в суду не було.

Відзив на апеляційну скаргу не надходив.

Справа розглядається в порядку частини першої статті 369 ЦПК України без повідомлення учасників справи. Згідно з частиною тринадцятою статті 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Перевіривши матеріали справи і обговоривши підстави апеляційної скарги, апеляційний суд прийшов до наступних висновків.

За змістом частини першої статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Згідно з статтею 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Оскаржуване рішення суду першої інстанції відповідає вимогам статті 263 ЦПК України.

Судом першої інстанції встановлено наступні обставини.

Постановою Вінницького окружного адміністративного суду від 01 червня 2017 року, яка набрала законної сили 03 квітня 2018 року, у адміністративній справі № 802/811/17-а за позовом ОСОБА_3 до Головного управління Державної Казначейської служби України у Вінницькій області про визнання дій незаконними було визнано дії Головного управління Державної Казначейської служби України у Вінницькій області щодо повернення без виконання виконавчого листа, виданого 30 червня 2016 року на виконання рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 28 квітня 2016 року у справі №128/2037/16-ц незаконними.

Задовольняючи частково позов, суд першої інстанції виходив з того, що виходячи із засад розумності та справедливості, суд вважає за необхідне відшкодувати позивачеві ОСОБА_3 моральну шкоду у розмірі одного прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність в сумі 1435 грн., який встановлено Законом України «Про Державний бюджет України на 2018 рік» з 1 липня 2018 року, що є обґрунтованою та справедливою сатисфакцією за душевні страждання яких вона зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї (порушенням відповідачем її права на виконання остаточного рішення суду, та необхідністю їй як людині похилого віку докладати додаткових зусиль, звертатися до суду з метою забезпечення виконання судового рішення).

Зазначений висновок ґрунтується на нормах матеріального права та обставинах справи, з ним погоджується також суд апеляційної інстанції.

Відповідно до статті 56 Конституції України кожен має право на відшкодування за рахунок держави чи органів місцевого самоврядування матеріальної та моральної шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб при здійсненні ними своїх повноважень.

Згідно з статтею 1173 ЦК України шкода, завдана фізичній або юридичній особі незаконними рішеннями, дією чи бездіяльністю органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування при здійсненні ними своїх повноважень, відшкодовується державою, Автономною Республікою Крим або органом місцевого самоврядування незалежно від вини цих органів.

Оскільки Головне управління Державної казначейської служби України у Вінницькій області є органом державної влади, то шкода (у тому числі - моральна), завдана фізичній особі (позивачеві - ОСОБА_3) внаслідок його незаконних дій відшкодовується державою.

Такий висновок відповідає правовій позиції Верховного Суду від 08 листопада 2017 року у справі № 6-99цс17, згідно якої спеціальні підстави відповідальності за шкоду, завдану незаконними рішеннями, дією чи бездіяльністю органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування та посадової або службової особи вказаних органів при здійсненні ними своїх повноважень, визначені статтями 1173 та 1174 ЦК України відповідно; при цьому, з урахуванням положень пункту 10 частини другої статті 16, статей 21, 1173 та 1174 ЦК України, шкода, завдана зазначеними органами чи (та) особами відшкодовується державою, Автономною Республікою Крим або органом місцевого самоврядування лише у випадках визнання вказаних рішень незаконними й їх подальшого скасування або визнання дій або бездіяльності таких органів чи (та) осіб незаконними.

Відповідно до частини четвертої статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Відповідно до статті 23 ЦК України передбачено, що особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав; моральна шкода полягає, зокрема, у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім'ї чи близьких родичів ; моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб; розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення; при визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості; моральна шкода відшкодовується одноразово, якщо інше не встановлено договором або законом.

Європейський суд з прав людини вказує, що оцінка моральної шкоди по своєму характеру є складним процесом, за винятком випадків коли сума компенсації встановлена законом (STANKOV v. BULGARIA, № 68490/01, § 62, ЄСПЛ, 12 липня 2007 року).

Встановивши, що позивачу заподіяна моральна шкода, суд першої інстанції, з урахуванням вимог розумності та справедливості, обґрунтовано визначив розмір грошової компенсації моральної шкоди в сумі 1435 гривень.

Доводи апеляційної скарги про те, що повертаючи виконавчий лист без виконання ОСОБА_3 відповідач діяв відповідно до вимог Закону України «Про виконавче провадження», а тому правових підстав для часткового задоволення позову в суду не було, колегія суддів вважає необґрунтованими, оскільки постановою Вінницького окружного адміністративного суду від 01 червня 2017 року, яка набрала законної сили 03 квітня 2018 року, у адміністративній справі № 802/811/17-а за позовом ОСОБА_3 до Головного управління Державної Казначейської служби України у Вінницькій області про визнання дій незаконними було визнано дії Головного управління Державної Казначейської служби України у Вінницькій області щодо повернення без виконання виконавчого листа, виданого 30 червня 2016 року на виконання рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 28 квітня 2016 року у справі №128/2037/16-ц незаконними.

Відповідно до статті 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Ураховуючи зазначене, апеляційний суд вважає, що наведені в апеляційні скарзі доводи суттєвими не являються, а відтак не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального та порушення норм порушення процесуального права, які призвели або могли призвести до неправильного вирішення справи.

Керуючись статтями 141, 367, 369, 374, 375, 382, 384, 389 ЦПК України, суд апеляційної інстанції. -

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу Головного управління Державної казначейської служби України у Вінницькій області залишити без задоволення.

Рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 14 листопада 2018 року у даній справі залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, є остаточною, касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України.

Головуючий суддя Підпис А. Ю. Зайцев

Судді Підпис О. С. Панасюк

Підпис Т. М. Шемета

Згідно з оригіналом

Головуючий суддя А. Ю. Зайцев