Справа № 654/4228/18
Провадження № 2/654/359/2019
У Х В А Л А

11.03.2019 м. Гола Пристань

Голопристанський районний суд Херсонської області

в складі: головуючого - судді Сіянка В. М.

за участю секретаря - Петришак В. П.

розглянувши у підготовчому судовому засіданні в м. Гола Пристань Херсонської області в залі суду цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа на стороні відповідача, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору: Старозбур'ївська сільська рада Голопристанського району Херсонської області, про виділення в натурі часток нерухомого майна, визнання права власності, встановлення порядку користування земельною ділянкою, встановлення земельного сервітуту,

У С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 звернулася до Голопристанського районного суду з вищевказаним позовом, в якому просила виділити їй в натурі 1/2 частину житлового будинку з господарчими та побутовими спорудами в АДРЕСА_1, та визначити порядок користування земельною ділянкою з цільовим призначенням - для будівництва та обслуговування житлового будинку, яка знаходиться за тією ж адресою, шляхом виділення їй 1/2 частини, згідно плану земельної ділянки.

Заявою про збільшення позовних вимог ОСОБА_1 просила суд визнати в домобудівлі по АДРЕСА_1 яка складається з житлового будинку літ. «А» загальною площею 56.6 кв.м. та жилою площею 35.0 кв.м.; літньої кухні літ. «Б»; сараю літ. «В»; літнього душу літ. «Г»; сараю літ. «Д»; туалету літ «Е»; помпи №1; огорожі № 2-3 - літню кухню літ. «Б» житловим будинком придатним для постійного проживання людей. Визнати за позивачем право власності на літню кухню літ. «Б», як житловий будинок придатний для постійного проживання людей, загальною площею 57.2 кв.м в тому числі житловою площею 34,5 кв.м., 1/2 частину помпи, 1/2 частини огорожі по АДРЕСА_1. Визнати за ОСОБА_2 право власності на житловий будинок літ. «А» загальною площею 56,6 кв. м. та жилою площею 35.0 кв. м.; сарай літ.»В»; літній душу літ. «Г»; сарай літ.»Д»; туалет літ «Е»; 1/2частину помпи №1; 1/2частину огорожі № 2-3 по АДРЕСА_1. Виділити позивачу в користування земельну ділянку №1 зазначену на плані земельних ділянок з границями від №1 до №2 довжиною 58,14 м.; від №2 до №3 довжиною-13,84 м.; від №3 до №4 довжиною 1.20 м.; від №4 до №5 довжиною 14.09 м.; від №5 до №6 довжиною 21.01 м.; від №6 до N7 довжиною 23.46 м.; від N7 до №8 довжиною 2.57 м.; від N8 до N1 довжиною 19.78 м. загальною площею 0,1000 га. по АДРЕСА_1. Виділити в користування ОСОБА_2 земельну ділянку №2 зазначену на плані земельних ділянок з границями від №1 до №2 довжиною 32.22 м.; від №2 до №3 довжиною 5.41 м.; від №3 до №4 довжиною 5.51 м.; від №4 до №5 довжиною 15.03 м.; від №5 до N6 довжиною 9.97 м.; від №6 до №7 довжиною 58.14 м.; від №7 до N1 довжиною 35.32 м. загальною площею 0,1017 га. по АДРЕСА_1. Встановити земельний сервітут для ОСОБА_2 на земельну ділянку розміром 2 х 3 м. площею 6 кв. м. для обслуговування помпи на земельній ділянці ОСОБА_1 по АДРЕСА_1 відповідно до технічного паспорту та плану земельної ділянки, на строк загального користування.

В підготовчому судовому засіданні сторони подали спільну письмову заяву про укладення мирової угоди та просили суд її затвердити.

Згідно змісту укладеної мирової угоди, сторони домовилися визнати в домобудівні по АДРЕСА_1 яка складається з житлового будинку літ. «А» загальною площею 56.6 кв.м. та жилою площею 35.0 кв.м.; літньої кухні літ. «Б»; сараю літ. «В»; літнього душу літ. «Г»; сараю літ. «Д»; туалету літ «Е»; помпи №1; огорожі № 2-3 - літню кухню літ. «Б» житловим будинком придатним для постійного проживання людей. Відповідач та третя особа визнають за ОСОБА_3 право власності на літню кухню літ. «Б», як житловий будинок придатний для постійного проживання людей, загальною площею 57.2 кв.м в тому числі житловою площею 34.5 кв.м., 1/2 частину помпи, 1/2 частину огорожі по АДРЕСА_1. Позивач та третя особа визнають за ОСОБА_2 право власності на житловий будинок літ. «А» загальною площею 56.6 кв. м. та жилою площею 35.0 кв. м.; сарай літ.»В»; літній душ літ. «Г»; сарай літ. «Д»; туалет літ «Е»; 1/2 частину помпи №1; 1/2 частину огорожі № 2-3 по АДРЕСА_1. Відповідач та третя особа погоджуються на виділення в користування ОСОБА_1 земельну ділянку №1 зазначену на плані земельних ділянок з границями від №1 до №2 довжиною 58,14 м.; від №2 до №3 довжиною 13.84 м.; від №3 до №4 довжиною 1.20 м.; від №4 до №5 довжиною 14.09 м.; від №5 до №6 довжиною 21.01 м.; від №6 до №7 довжиною 23.46 м.; від №7 до №8 довжиною 2,57 м.; від №8 до №1 довжиною 19.78 м. загальною площею 0,1000 га. по АДРЕСА_1. Позивач та третя особа погоджуються на виділення в користування ОСОБА_2 земельну ділянку №2 зазначену на плані земельних ділянок з границями від №1 до №2 довжиною 32.22 м. від №2 до №3 довжиною 5.41 м.; від №3 до №4 довжиною 5.51 м.; від №4 до №5 довжиною 15.03 м.; від №5 до №6 довжиною 9.97 м.; від №6 до №7 довжиною 58.14 м.; від №7 до №1 довжиною 35.32 м, загальною площею 0,1017 га. по АДРЕСА_1. Сторони та третя особа погоджуються на встановлення земельного сервітуту для ОСОБА_2 на земельну ділянку розміром 2 х 3 м. площею 6 кв. м. для обслуговування помпи на земельній ділянці ОСОБА_1 по АДРЕСА_1 відповідно до технічного паспорту та плану земельної ділянки, на строк загального користування помпою. Позивач, відповідач та третя особа погоджуються з тим, що зазначений поділ спільного часткового майна є рівним і становить в грошовому еквіваленті 76266 грн. для кожного із сторін, позивача та відповідача. Витрати пов'язані з розглядом справи позивач покладає на себе.

Мирова угода та заява про її укладення підписані ОСОБА_1, ОСОБА_2 та представником Старозбур'ївської сільської ради - ОСОБА_4

Заслухавши пояснення учасників судового процесу, вивчивши матеріали справи та дослідивши зміст представленої мирової угоди, суд приходить до висновку про відсутність підстав для її затвердження, виходячи з наступного.

Відповідно до положень ст.. 207 ЦПК України, мирова угода укладається сторонами з метою врегулювання спору на підставі взаємних поступок і має стосуватися лише прав та обов'язків сторін. Суд постановляє ухвалу про відмову у затвердженні мирової угоди і продовжує судовий розгляд, якщо умови мирової угоди суперечать закону чи порушують права чи охоронювані законом інтереси інших осіб, є не виконуваними.

Судом встановлено, що на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом ОСОБА_1 та ОСОБА_2 належить по 1/2 частці житлового будинку з господарчими та побутовими будівлями та спорудами до нього, що знаходиться по АДРЕСА_1.

Згідно долученого до матеріалів справи технічного паспорту на вищевказане домоволодіння вбачається, що чотири приміщення в літній кухні літ. «Б» побудовані самочинно та у встановленому законом порядку в експлуатацію введені не були.

Відповідно до частини першої статті 376 ЦК України об'єкт нерухомості відноситься до самочинного будівництва за наявності однієї з наведених умов: земельна ділянка не відведена для цієї мети; немає належного дозволу на будівництво; відсутній належним чином затверджений проект; під час будівництва допущені істотні порушення будівельних норм і правил.

Особа, яка здійснила або здійснює самочинне будівництво нерухомого майна, не набуває права власності на нього.

Згідно із частиною третьою цієї статті право власності на самочинно збудоване нерухоме майно може бути за рішенням суду визнане за особою, яка здійснила самочинне будівництво на земельній ділянці, що не була їй відведена для цієї мети, за умови надання земельної ділянки у встановленому порядку особі під уже збудоване нерухоме майно.

Як встановлено з матеріалів справи, домоволодіння, яке перебуває у спільній частковій власності сторін розміщене на земельній ділянці місцевої ради. Згідно рішення Старозбур'ївської сільської ради від 20.12.2018р. ОСОБА_2 та ОСОБА_1 були наділені земельними ділянками для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд відповідно до свідоцтва про право на спадщину від 03.09.2015р. по 1/2 частині від загальної площі земельної ділянки 0,2017 га в АДРЕСА_1, а саме: ОСОБА_2 - 0,1017 га., ОСОБА_1 - 0,1000 га.

Як вже згадувалось вище, укладена між сторонами мирова угода від імені Старозбур'ївської сільської ради була підписана секретарем Старозбур'ївської с.р. ОСОБА_4., якій довірено бути учасником цієї справи, як третьої особи згідно довіреності №1.

Згідно ч.1, 3 ст. 237 ЦК України, представництвом є правовідношення, в якому одна сторона (представник) зобов'язана або має право вчинити правочин від імені другої сторони, яку вона представляє. Представництво виникає на підставі договору, закону, акта органу юридичної особи та з інших підстав, встановлених актами цивільного законодавства.

Відповідно до ст. 246 ЦК України, довіреність від імені юридичної особи видається її органом або іншою особою, уповноваженою на це її установчими документами.

Положенням ч.3 ст. 247 ЦК України визначено, що довіреність, у якій не вказана дата її вчинення, є нікчемною. Аналіз змісту виданої ОСОБА_4 довіреності свідчить про нікчемність вказаного документу через відсутність в ньому дати її видачі.

Таким чином, дії представника Старозбур'ївської с.р. при підписанні мирової угоди, з огляду на нікчемність виданої довіреності та в силу займаної нею посади не відповідають межам її повноважень.

Суд також бере до уваги, що підпис ОСОБА_4 в мировій угоді не засвідчений печаткою органу місцевого самоврядування, що могло б свідчити про схвалення змісту даного документу Старозбур'ївською сільською радою згідно приписів ст.. 241 ЦК України.

З вищевикладеного суд приходить до висновку, що частина приміщень на які позивач просить визнати за собою право власності зведена самочинно. Вказані приміщенні розташовані на земельній ділянці, яка перебуває у комунальній власності та надана сторонам у користування. За положеннями частини четвертої статті 376 ЦК України, якщо власник (користувач) земельної ділянки заперечує проти визнання права власності на нерухоме майно за особою, яка здійснила (здійснює) самочинне будівництво на його земельній ділянці, майно підлягає знесенню особою, яка здійснила (здійснює) самочинне будівництво, або за її рахунок. Отже, з зазначених вище підстав, суд не приймає, як належний доказ підписану ОСОБА_4 мирову угоду, а відтак вважає, що належної згоди щодо можливості задоволення вимог ОСОБА_1 Старозбур'ївська сільська рада не виразила.

Крім цього, за ч.4 ст. 376 ЦК України, майно підлягає знесенню особою, яка здійснила (здійснює) самочинне будівництво, або за її рахунок також у випадку, якщо це порушує права інших осіб.

Особи, які вважають, що вимоги про визнання права власності на самочинне будівництво порушують їхні права, мають право заперечувати проти таких вимог, якщо вони доведуть наявність порушеного права (стаття 391 ЦК України).

Відповідно до ч.7 ст. 376 ЦК України, у разі істотного відхилення від проекту, що суперечить суспільним інтересам або порушує права інших осіб, істотного порушення будівельних норм і правил суд за позовом відповідного органу державної влади або органу місцевого самоврядування може постановити рішення, яким зобов'язати особу, яка здійснила (здійснює) будівництво, провести відповідну перебудову.

Правові та організаційні основи прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об'єктів встановлено Законом України "Про регулювання містобудівної діяльності".

Механізм прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об'єктів визначено відповідним Порядком, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 13.04.2011 N 461 "Питання прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об'єктів".

З урахуванням обставини справи, суд бере до уваги, що наявність самочинно збудованих приміщень змушує співвласників на звернення до компетентних державних органів щодо їхнього прийняття до експлуатації. При цьому факт такого звернення матеріалами справи не підтверджується, відповідний орган державної архітектурної будівельної інспекції до участі у розгляді справи не залучався, умови мирової угоди з таким органом не погоджувались, а тому їхня позиція щодо заявлених вимог залишається не встановленою. У зв'язку з цим, підстав стверджувати про відсутність спору між сторонами з однієї сторони та органом місцевого самоврядування і органом державної влади з іншої щодо умов укладеної мирової угоди не вбачається.

Таким чином, суд приходить до висновку, що умови мирової угоди суперечать закону та порушують права і охоронювані законом інтереси інших осіб, а тому в її затвердженні слід відмовити.

На підставі викладеного, керуючись ст. 207 ЦПК України,

УХВАЛИВ:

У затвердженні мирової угоди від 04.03.2019 року, укладеної між ОСОБА_1, ОСОБА_2 та Старозбур'ївською сільською радою Голопристанського району Херсонської області відмовити.

Повний текст ухвали складено 14.03.2019р.

Дана ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя: В. М. Сіянко