ПЕТРИКІВСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 187/291/17
У Х В А Л А

"14" березня 2019 р. смт Петриківка

Петриківський районний суд Дніпропетровської області у складі: головуючого судді Говорухи В.О., при секретарі судового засідання Дудка В.І., за участі сторін та представника позивача адвоката ОСОБА_1 розглянувши у відкритому підготовчому судовому заяву позивача про забезпечення позову, в цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення матеріальної та моральної шкоди, -

В С Т А Н О В И В:

06.02.2019 до Петриківського районного суду Дніпропетровської області із Верховного Суду надійшла кримінальна справа №187/291/17 (кримінальне провадження № 0000023) відносно ОСОБА_3 за обвинуваченням у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 128 КК України.

Постановою обєднаної палати Касаційного кримінального суду Верховного Суду від 23.01.2019 у вказаній справі ухвалено вирок Петриківського районного суду Дніпропетровської області від 17 липня 2017 року та ухвалу Апеляційного суду Дніпропетровської області від 21 вересня 2017 року щодо ОСОБА_3 в частинах вирішення цивільного позову та стягнення із засудженого на користь держави судового збору скасувати і призначити новий розгляд у суді першої інстанції в порядку цивільного судочинства.

За позовом позивач просить стягнути з відповідача завдану матеріальну та моральної шкоди в розмірі 515871,69 грн.

Ухвалою Петриківського районного суду Дніпропетровської області від 11.02.2019прийняти цивільний позов ОСОБА_2 до ОСОБА_3Я про стягнення матеріальної та моральної шкоди, до розгляду.

В підготовчому судовому засіданні позивачем подано заяву про забезпечення позову в якій він просить вжити заходи забезпечення позову шляхом накладення арешту на будинок № 21 по вулиці Весняна у селі Іванівка Петриківського району Дніпропетровської області та накласти заборону на відчуження даного будинку до розгляду позову про компенсацію матеріальної та відшкодування моральної (немайнової) шкоди, завданої вчиненням кримінального правопорушення. При цьому в обґрунтування зави ОСОБА_2 зазначив, що відповідача завдану йому матеріальні втрати та немайнові втрати відшкодовувати добровільно не хоче. Йому стало відомо у відповідача за правом приватної власності є будинок № 21 розташований на вулиці Весняній у с.Іванівка Петриківського району Дніпропетровської області , що підтверджується витягом з реєстру речових прав нерухомого майна.

В судовому засіданні в підтримання позовних вимог представник позивача адвокат ОСОБА_1 пояснив, що оскільки попереднє рішення суду про вирішення даного цивільного позову скасовано судом касаційної інстанції, що припиняє виконавче провадження, в межах якого накладено арешти державним виконавцем, тому існує ризик відчуження вказаного будинку відповідачем з метою уникнення цивільної відповідальності. Крім того, просить врахувати, що в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, відсутні відомості про накладення арешту на вказаний будинок.

Позивач підтримав подану до суду заяву про забезпечення позову.

Відповідач заперечуючи проти поданої заяви просить в її задоволенні відмовити, так як з його доходів щомісяця відраховують кошти на користь позивача та він не має жодного наміру відчужувати власний будинок.

Заслухавши учасників судового засідання та дослідивши зміст заяви про забезпечення позову і до неї матеріали, суд вважає, що заява про забезпечення позову обґрунтована та підлягає задоволенню.

З матеріалів кримінального провадження вбачається, що ухвалою Петриківського районного суду Дніпропетровської області від 12.04.2017 при вирішення питання про призначення кримінального провадження до судового розгляду, судом прийнято рішення про накладення арешту на все рухоме та нерухоме майно, що є власністю ОСОБА_3, в межах ціни позову, а саме 515871,69 грн.

Державним виконавцем таке рішення суду виконано, про що свідчить постанова Заступника начальника Заводського ВДВС м. Кам'янське від 20.04.2017 про закінчення виконавчого провадження.

Вироком Петриківського районного суду Дніпропетровської області від 17.07.2017 ОСОБА_3 засуджено за ст. 128 КК України та призначено покарання у виді 2 років обмеження волі і стягнути з засудженого на користь потерпілого ОСОБА_2 в рахунок відшкодування матеріальної шкоди в розмірі 34420,84 грн. та моральної шкоди в розмірі 500000 грн., а всього 534420 грн. 84 коп.

Постановою обєднаної палати Касаційного кримінального суду Верховного Суду від 23.01.2019 у вказаній справі ухвалено вирок Петриківського районного суду Дніпропетровської області від 17 липня 2017 року та ухвалу Апеляційного суду Дніпропетровської області від 21 вересня 2017 року щодо ОСОБА_3 в частинах вирішення цивільного позову та стягнення із засудженого на користь держави судового збору скасувати і призначити новий розгляд у суді першої інстанції в порядку цивільного судочинства.

Згідно ч. 1 ст. 439 КПК України, після скасування вироку або ухвали судом касаційної інстанції суд першої або апеляційної інстанції здійснює судове провадження згідно із загальними вимогами, передбаченими цим Кодексом, в іншому складі суду.

Перевіряючи твердження позивача про існування ризику відчуження відповідачем належного відповідачу житлового будинку, що може суттєво утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду, судом досліджено відомості, які містяться в загальнодоступному Державному реєстрі речових права на нерухоме майно та Реєстрі прав власності на нерухоме майно … (далі Реєстрі).

Так, станом на 12.03.2019, власником житлового будинку № 21 по вулиці Весняна у селі Іванівка Петриківського району Дніпропетровської областіу Реєстрі значиться ОСОБА_3, який набув право власності на нього на підставі договору дарування від 09.11.2004. При цьому в Реєстрі, в розділі «Відомостей з єдиного реєстру заборон відчуження обєктів нерухомого майна», відомості відсутні про накладення арешту на вказаний будинок.

Завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави (ч. 1 ст. 2 ЦПК України).

Згідно положень ст. 1 Першого протоколу Конвенції про захист прав та основоположних свобод, яка визначає, що будь-яке обмеження власності повинно здійснюватися відповідно до закону.

Частиною 2 ст. 149 ЦПК України передбачено, що забезпечення позову допускається як до предявлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Забезпечення позову по суті це обмеження субєктивних прав, свобод та інтересів відповідача або повязаних із ним інших осіб в інтересах забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволених вимог позивача (заявника) (правова позиція у справі за № 6-605 цс16).

Відповідно до п. 4 постанови Пленуму Верховного Суду України "Про практику застосування судами цивільного законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову" від 22 грудня 2006 року № 9 суд має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з'ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою.

При визначенні виду забезпечення позову суд має перевіряти чи заходи забезпечення не перешкоджають господарській діяльності юридичної або фізичної особи, яка здійснює таку діяльність і зареєстрована відповідно до закону, як підприємець.

Вирішуючи питання про накладення арешту на вказаний будинок відповідача суд приходить до висновку, що між сторонами дійсно виник спір з приводу відшкодування всього 534420 грн. 84 коп. в рахунок моральної шкоди та матеріальних збитків завданих злочином.

В межах вирішення питання про необхідність вжиття заходів забезпечення позову судом враховано заперечення проти позову відповідача, висловлені при вирішенні даної заяви, та пояснення про часткове відшкодування позивачеві завданих збитків за відсутності матеріальної можливості повного погашення вимог позивача.

Враховуючи заявлені позовні вимоги, суд вважає спірозмірним йому накладення арешту на житловий будинок, належний відповідачу.

Відсутні будь-які дані, що обраний спосіб забезпечення позову може привести до невиправданого перешкоджання господарській діяльності юридичної особи або фізичної особи, яка здійснює таку діяльність, чи порушення прав та інтересів третіх осіб, чи може привести до завдання збитків власнику арештованого майна. Крім того, житловий будинок відповідача, не відносяться до майна, відносно якого не може бути застосовано забезпечення позову (ч. 4-10 ст. 150 ЦПК України).

Виходячи з наведеного та керуючись статтями 149-153 ЦПК України,

П О С Т А Н О В И В:

Заяву ОСОБА_2 про забезпечення позову, в цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення матеріальної та моральної шкоди, задовольнити.

Накласти арешт з забороною відчуження на будинок № 21 по вулиці Весняна у селі Іванівка Петриківського району Дніпропетровської області.

Копію ухвали направити до відділу з питань державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, юридичних осіб та фізичних осіб підприємців Петриківської райдержадміністрації.

Копію ухвали суду направити учасникам справи.

Особи, винні в невиконанні ухвали про забезпечення позову, несуть відповідальність, встановлену законом.

Ухвала про забезпечення позову підлягає негайному виконанню з дня її постановлення незалежно від її оскарження і відкриття виконавчого провадження.

Ухвала суду може бути оскаржена в апеляційному порядку до Дніпровського апеляційного суду через суд першої інстанції шляхом подачі в п'ятнадцятиденний строк, з дня складення повного судового рішення, апеляційної скарги.

Суддя:ОСОБА_4