Дата документу 17.10.2019 Справа № 336/4604/18
ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Єдиний унікальний №336/4604/18 Головуючий у 1 інстанції Дацюк О.І.
Провадження № 22-ц/807/3106/19 Суддя-доповідач Онищенко Е.А.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 жовтня 2019 року м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Запорізького апеляційного суду у складі:

головуючого Онищенка Е.А.

суддів: Бєлки В.Ю.,

Крилової О.В.,

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 06 серпня 2019 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «Перший український міжнародний банк», третя особа без самостійних вимог на предмет спору: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Хара Наталія Станіславівна, приватний виконавець виконавчого округу м. Києва Вольф Тетяна Леонідівна, про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню,-

В С Т А Н О В И Л А:

У серпні 2018 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ПАТ «Перший український міжнародний банк», третя особа без самостійних вимог на предмет спору: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Хара Н.С., приватний виконавець виконавчого округу м. Києва Вольф Тетяна Леонідівна, про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню

Ухвалою Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 06 серпня 2019 року справу передано на розгляд до Подільського районного суду м. Києва.

На зазначену ухвалу ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу в якій, посилаючись на порушенням норм процесуального права, просить скасувати ухвалу суду, справу направити для продовження розгляду до Шевченківського районного суду м. Запоріжжя.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги посилається на те, що позовна заява подана нею з дотриманням ч. 12 ст.28 ЦПК України та ст. 24 Закону України "Про виконавче провадження" за місцем проживання боржника ОСОБА_1 . Також зазначила, що у спорах до стягувача про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню, позивач не позбавлений права пред`являти позов за місцем виконання виконавчого напису нотаріуса. Вказує, що суд не звернув увагу на те, що в розумінні статті 24 ЗУ "Про виконавче провадження" місцем виконання виконавчого документу є не місцезнаходження приватного виконавця, а місце проживання (перебування) боржника або місце знаходження його майна, а тому справа підлягає розгляду в Шевченківському районному суді м. Запоріжжя.

Ухвалою Запорізького апеляційного суду апеляційне провадження за вищезазначеною апеляційною скаргою відкрито 25 вересня 2019 року та призначено справу до апеляційного розгляду в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, без повідомлення учасників справи.

Відзив на апеляційну скаргу не надходив.

Відповідно до ч. 1 ст. 368 ЦПК України у суді апеляційної інстанції скарга розглядається за правилами розгляду справи судом першої інстанції в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи з урахуванням ст. 369 цього Кодексу.

Згідно із ст. 7 п. 13 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Відповідно до ст. 369 ч. 2 ЦПК України, апеляційні скарги на ухвали суду, зазначені в пунктах 1, 5, 6, 9, 10, 14, 19, 37-40 частини першої статті 353 цього Кодексу, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Оскаржувана ухвала суду першої інстанції у цій справі входить до переліку ухвал, які розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Перевіривши законність і обґрунтованість ухвали суду першої інстанції та обставини справи в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з огляду на наступне.

Встановлено, що суд першої інстанції, передаючи справу за підсудністю до іншого суду, виходив з того, що місце проживання чи роботи боржника не може вважатись місцем виконання виконавчого напису, адже звернення стягнення на заробітну плату не є єдиним заходом, який може бути застосований приватним виконавцем для стягнення заборгованості. Крім того, відповідач у справі ПАТ «ПУМБ» розташоване у Подільскому районі м. Київа, а приватний нотаріус здійснює свою діяльність у Дніпровському районі м. Києва, тому справа не підлягає розгляду Шевченківським районним судом м. Запоріжжя.

Проте, колегія суддів не може погодитись з висновком суду з наступних підстав.

Відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка є частиною національного законодавства, кожна людина при визначенні її громадянських прав і обов`язків має право на справедливий судовий розгляд.

Згідно із ч.1 ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Стаття 28 ЦПК України регламентує підсудність справ за вибором позивача. Зокрема, позови до стягувача про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню, або про повернення стягненого за виконавчим написом нотаріуса можуть пред`являтися також за місцем його виконання (ч. 12 ст.28 ЦПК України).

Місце виконання рішення визначене статтею 24 Закону України "Про виконавче провадження".

Згідно ч. 1 ст. 24 Закону України "Про виконавче провадження" виконавчі дії провадяться державним виконавцем за місцем проживання, перебування, роботи боржника або за місцезнаходженням його майна. Право вибору місця відкриття виконавчого провадження між кількома органами державної виконавчої служби, що можуть вчиняти виконавчі дії щодо виконання рішення на території, на яку поширюються їхні функції, належить стягувачу.

Частиною 2 статті 24 Закону України "Про виконавче провадження" передбачено, що приватний виконавець приймає до виконання виконавчі документи за місцем проживання, перебування боржника - фізичної особи, за місцезнаходженням боржника - юридичної особи або за місцезнаходженням майна боржника. Виконавчі дії у виконавчих провадженнях, відкритих приватним виконавцем у виконавчому окрузі, можуть вчинятися ним на всій території України.

Відповідно до ст. 25 Закону України "Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів" виконавчим округом приватного виконавця є територія Автономної Республіки Крим, області, міста Києва чи Севастополя. Приватний виконавець має право приймати до виконання виконавчі документи, місце виконання яких відповідно до Закону України "Про виконавче провадження" знаходиться у межах Автономної Республіки Крим, області або міста Києва чи Севастополя, у яких розташований його виконавчий округ.

Згідно роз`яснень, викладених у п. 37 постанови Пленуму Вищого Спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ "Про деякі питання юрисдикції загальних судів та визначення підсудності цивільних справ" № 3 від 01.03.2013, право вибору між судами, яким згідно із правилом загальної підсудності і правилом альтернативної підсудності підсудна справа, належить виключно позивачеві.

Якщо позивач при пред`явленні позову дотримався правил територіальної чи альтернативної підсудності, суд не має права повернути позивачеві позовну заяву з мотивів непідсудності справи цьому суду.

Судом встановлено, що відповідач ПАТ "ПУМБ" розташований за адресою: м. Київ, вул. Андріївська, 4, що відноситься до територіальної юрисдикції Подільського районного суду м. Києва.

Виконавче провадження було відкрито постановою приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Вольф Тетяни Леонідівни від 13.07.2018 року (м. Київ, вул. Поправки Юрія, 6, оф.15), яка має право приймати до виконання виконавчі документи, місце виконання яких відповідно до Закону України "Про виконавче провадження" знаходиться у межах області, в якій розташований її виконавчий округ.

Постанова виконавця про відкриття провадження позивачем не оскаржена.

25.07.2019 року постановою приватного виконавця було звернуто стягнення на заробітну плату ОСОБА_1 за місцем її роботи у Казенне підприємство «Науково-виробничий комплекс «Іскра»". Зобов`язано Казенне підприємство «Науково-виробничий комплекс «Іскра»"щокварталу надсилати за місцем знаходження приватного виконавця (м. Київ, вул. Поправки Юрія, 6, оф.15) звіт про здійсненні відрахування та виплати. При цьому, вказане місце роботи позивача ОСОБА_1 як боржника у виконавчому провадженні розташоване у Шевченківському районі м. Запоріжжя (а.с.13).

При вирішенні питання про місце виконання виконавчого напису нотаріуса, суд виходить із наступного.

Як вбачається, ОСОБА_1 , пред`явивши позов до ПАТ "Перший Український міжнародний банк" про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню та стягнення коштів, виходила з положень ч. 12 ст. 28 ЦПК України та звернулася до Шевченківського районного суду м. Запоріжжя за місцем своєї роботи.

Передаючи справу за підсудністю до Подільського районного суду м. Києва, суд першої інстанції помилково виходив з того, що місцем виконання виконавчого напису є місце знаходження приватного виконавця.

При цьому судом першої інстанції зазначено, що відповідач у справі ПАТ «ПУМБ» розташоване у Подільскому районі м. Київа, а приватний нотаріус здійснює свою діяльність у Дніпровському районі м. Києва та направляє справу на розгляд до Подільського районного суду м. Києва за місцезнаходженням ПАТ «ПУМБ».

Такий висновок суд першої інстанції обґрунтував тим, що відповідно до вимог Закону України "Про виконавче провадження" приватний виконавець має право вчиняти виконавчі дії на всій території України, в тому числі звертати стягнення на заробітну плату боржника.

Однак, суд апеляційної інстанції з таким висновком суду погодитися не може з наступних підстав.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 31 ЦПК України суд передає справу на розгляд іншому суду, якщо справа належить до територіальної юрисдикції (підсудності) іншого суду.

За загальним правилом, визначеним ст. 27 ЦПК України позови до фізичної особи пред`являються в суд за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем її проживання або перебування, якщо інше не передбачено законом. Позови до юридичних осіб пред`являються в суд за їхнім місцезнаходженням згідно з Єдиним державним реєстром юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань.

Разом з тим, законодавець визначив підсудність справ за вибором позивача, зокрема, частина 12 статті 28 ЦПК України передбачає, що позови до стягувача про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню, або про повернення стягненого за виконавчим написом нотаріуса можуть пред`являтися також за місцем його виконання.

Враховуючи, що позивач при пред`явленні позову дотримався правил альтернативної підсудності, суд не має права повернути позивачеві позовну заяву з мотивів непідсудності справи цьому суду.

За змістом наведеного можна дійти висновку, що, не виключаючи можливість звернення позивача до суду за правилами загальної підсудності (за місцезнаходженням відповідача), альтернативна підсудність встановлює можливість звертатися до іншого суду з відповідним позовом, тобто встановлює альтернативу - можливість для позивача обрати один із двох чи більше судів.

Таким чином, позови про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню можуть бути пред`явлено як за місцезнаходженням відповідача (юридичної особи), так і за місцем його виконання.

Як вбачається з матеріалів позовної заяви, місцем виконання виконавчого напису, який ОСОБА_1 просить визнати таким, що не підлягає виконанню, є місце її роботи як боржника Казенне підприємство «Науково-виробничий комплекс «Іскра»" (69071, м. Запоріжжя, вул. Магістральна, 84), що територіально відноситься до Шевченківського районного суду м. Запоріжжя.

Районний суд, встановивши місце знаходження офісу приватного виконавця, помилково ототожнив його з місцем виконання виконавчого напису нотаріуса, яким, у розумінні ст. 24 Закону України "Про виконавче провадження", є місце проживання, перебування, роботи боржника або місцезнаходження його майна.

Приватний виконавець має право вчиняти виконавчі дії на всій території України, при цьому, відповідно до положень ч. 2 ст. 24 Закону України "Про виконавче провадження", місцем виконання виконавчого документу є не місцезнаходження приватного виконавця, а місце проживання (перебування) боржника або місцезнаходження його майна.

Таким чином, судом першої інстанції всупереч положенням цього закону помилково ототожнені місце розташування (знаходження) приватного нотаріуса та місце виконання виконавчого напису нотаріуса.

Отже, позовні вимоги про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню, були пред`явлені позивачем саме за місцем виконання вказаного виконавчого напису згідно з п. 12 ст. 28 ЦПК України.

З урахуванням наведеного вище, суд першої інстанції постановив оскаржувану ухвалу про передачу позову ОСОБА_1 на розгляд до Подільського районного суду м. Києва з порушенням норм процесуального права, що відповідно до вимог п. 4 ч. 1 статті 379 ЦПК України є підставою для її скасування з поверненням справи до суду першої інстанції для продовження розгляду, тобто вирішення питання про відкриття провадження у справі.

Керуючись статтями 367-369, 374, 379, 381 - 384 ЦПК України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Ухвалу Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 06 серпня 2019 року у цій справі скасувати, матеріали за позовом ОСОБА_1 направити для продовження розгляду до суду першої інстанції Шевченківського районного суду м. Запоріжжя.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Повний текст судового рішення складено 17 жовтня 2019 року.

Головуючий

Судді: