Постанова

Іменем України

09 жовтня 2019 року

м. Київ

справа №349/1390/16-ц

провадження №61-34686св18

Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду:

головуючого - Висоцької В. С. (суддя-доповідач),

суддів: Грушицького А. І., Литвиненко І. В., Сердюка В. В., Фаловської І. М.,

розглянув у порядку спрощеного позовного провадження справу за позовом публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором за касаційною скаргою ОСОБА_1 на рішення апеляційного суду Івано-Франківської області від 20 вересня 2017 року у складі колегії суддів: Девляшевського В. А., Малєєва А. Ю., Фединяка В. Д.,

учасники справи:

позивач - публічне акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк»,

відповідач - ОСОБА_1 ,

ОПИСОВА ЧАСТИНА

Короткий зміст позовних вимог

1. У грудні 2016 року публічне акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк» (далі - ПАТ КБ «ПриватБанк», банк) звернулось з позовом до ОСОБА_1 , у якому просило стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором, яка станом на 31 жовтня 2016 року склала

26 540,25 грн.

2. Позовна заява мотивована тим, що за умовами кредитного договору, укладеного 01 жовтня 2008 року між банком та ОСОБА_1 , останній отримав кредит у розмірі 2 000 грн у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 22,80 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки.

3. Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з умовами та правилами надання банківських послуг, правилами користування платіжною карткою та тарифами банку складає між ним та банком договір, що підтверджено підписом в заяві. Договір складається з заяви позичальника, умов та правил надання банківських послуг.

4. Позичальник допустив утворення заборгованості, яку банк просив стягнути у судовому порядку.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

5. Рішенням Рогатинського районного суду від 05 квітня 2017 року у складі судді Лошак О. О. в задоволенні позову відмовлено.

6. Рішення суду першої інстанції мотивоване тим, що позивачем пропущено загальний строк позовної давності. Такий висновок обґрунтовано тим, що строк дії кредитного договору, укладеного з ОСОБА_1 закінчився

01 жовтня 2010 року, а списання коштів з рахунку боржника після цієї дати не свідчить про добровільне погашення кредитної заборгованості, а отже, і не перериває строк позовної давності.

Короткий зміст судового рішення суду апеляційної інстанції

7. Рішенням апеляційного суду Івано-Франківської області від 20 вересня

2017 року апеляційну скаргу ПАТ КБ «ПриватБанк» задоволено. Рішення Рогатинського районного суду від 05 квітня 2017 року скасовано та ухвалено нове рішення про задоволення позовних вимог.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» заборгованість за кредитним договором 01 жовтня 2008 року в сумі

26 540,25 грн, із яких: 1601,46 грн - заборгованість за кредитом, 20 070,43 грн - заборгованість по процентам за користування кредитом, 3 366,44 грн - заборгованість за пенею та комісією, 250 грн - штраф (фіксована частина),

1 251,92 грн - штраф (процентна складова). Вирішено питання розподілу судових витрат.

8. Рішення апеляційного суду мотивоване тим, що після закінчення строку дії договору, тобто після 01 жовтня 2010 року, ОСОБА_1 для здійснення фінансових операцій за відкритим йому згідно кредитного договору рахунку отримав нову платіжну картку з іншим номером. Звернувшись з позовом про стягнення кредитної заборгованості в грудні 2016 року, ПАТ КБ «ПриватБанк» не пропущено загальний строк позовної давності, оскільки кредитний договір, укладений 01 жовтня 2008 року, в подальшому за погодженням сторін було пролонговано.

Короткий зміст вимог касаційної скарги

9. У касаційній скарзі, поданій у жовтні 2017 року до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, ОСОБА_1 просить скасувати рішення апеляційного суду та залишити в силі рішення суду першої інстанції, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права.

Узагальнені доводи особи, яка подала касаційну скаргу

10. Доводи касаційної скарги зводяться до того, що апеляційний суд прийшов невірного висновку щодо дотримання позивачем строку позовної давності зважаючи на те, останнім днем для погашення кредиту є 31 жовтня 2010 року, а даний позов пред`явлено в грудні 2016 року. У період 01 січня 2011 року по 31грудня 2016 року позичальником ОСОБА_1 не здійснювалось жодних перерахувань на кредитну картку, видану на підставі його заяви від 01 жовтня 2008 року.

11. Заявником також наголошено на тому, що банком не доведено факт внесення 18 січня 2014 року суми в розмірі 183,56 грн саме позивальником та зауважено про технічну неможливість внесення оплати копійками.

Доводи інших учасників справи

12. Інші учасники справи відзиву щодо вимог і змісту касаційної скарги до суду не направили.

Надходження касаційної скарги до суду касаційної інстанції

13. Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 13 жовтня 2017 року відкрито касаційне провадження у справі, справу витребувано з суду першої інстанції.

14. Відповідно до підпункту 4 розділу XIII «Перехідні положення» ЦПК України у редакції Закону України від 03 жовтня 2017 року № 2147-VIII «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» касаційні скарги (подання) на судові рішення у цивільних справах, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, передаються до Касаційного цивільного суду та розглядаються спочатку за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

15. Згідно із статтею 388 ЦПК України судом касаційної інстанції у цивільних справах є Верховний Суд.

16. У червні 2018 року цивільну справу передано до Верховного Суду.

17. Ухвалою Верховного Суду від 02 жовтня 2019 року справу призначено до розгляду в складі колегії з п`яти суддів у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи за наявними у ній матеріалами.

Фактичні обставини справи, встановлені судами

18. 01 жовтня 2008 року між ПАТ КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір, за умовами якого останній отримав кредит у розмірі 2 000 грн у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 22,80 % на рік з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки.

19. Термін дії картки становить 2 роки.

20. Згідно 31 жовтня 2016 року за відповідачем рахується заборгованість по кредиту в сумі 26 540,25 грн.

21. Розрахунком заборгованості, випискою про рух коштів по рахунку

з 23 травня 2011 року по 18 січня 2014 року відбулось неодноразове отримання позичальником кредитних коштів та поповнення карткового рахунку на різні суми на нову картку, яка була видана позичальнику після спливу строку дії попередньої.

МОТИВУВАЛЬНА ЧАСТИНА

Позиція Верховного Суду

22. Згідно із положенням частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

23. Касаційна скарга підлягає частковому задоволенню.

Мотиви, з яких виходить Верховний Суд, та застосовані норми права

24. Згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду вирішення справи.

25. Відповідно до вимог частин першої статті 400 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

26. Частиною першою статті 402 ЦПК України встановлено, що у суді касаційної інстанції скарга розглядається за правилами розгляду справи судом першої інстанції в порядку спрощеного позовного провадження.

27. Предметом позову у справі, яка переглядається, є стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за кредитним договором у розмірі 26 540,25 грн, із яких: 1601,46 грн - заборгованість за кредитом; 20 070,43 грн - заборгованість по процентах за користування кредитом, 3 366,44 грн - заборгованість за пенею та комісією, а також штрафи відповідно до пункту 8.6 Умов та правил надання банківських послуг - 250 грн фіксована частина, 1 251,92 грн - процентна складова.

Щодо позовних вимог про стягнення заборгованості за відсотками на поточну і прострочену заборгованість за користування кредитними коштами, пені і штрафу за несвоєчасну сплату кредиту і процентів за користування кредитними коштами.

28. Відповідно до частин першої, другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

29. За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

30. Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

31. У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

32. Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України).

33. Частиною другою статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

34. Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України).

35. Згідно із частиною першою статті 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги.

36. За змістом статті 634 цього Кодексу договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

37. У заяві позичальника від 01 жовтня 2008 року, на яку посилається банк у позовній заяві, та довідці про умови кредитування з використанням кредитки «Універсальна, 55 днів пільговий період», яка підписана позичальником, базова процентна ставка за кредитним лімітом становить 1,9% на місяць із розрахунку 360 днів у році.

38. Крім того, за умовами, викладеними у довідці про умови кредитування з використанням кредитки «Універсальна, 55 днів пільговий період», яка підписана позичальником передбачено: процента ставка (в місяць) на суму несанкціонованого перебільшення ліміту кредитування - 2,85%; штраф при порушенні строків платежів за будь-яким грошовим зобов`язанням, передбаченим договором, більше ніж 120 днів - 250 грн + 5 % суми; пеня за несвоєчасне погашення заборгованості.

39. Додані до позовної заяви Умови та Правила надання банківських послуг не містять підпису позичальника.

40. Відтак, у межах строку кредитування до жовтня 2010 року року відповідач мав, зокрема, сплачувати проценти на умовах, визначених сторонами.

41. Відповідно до частини першої статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

42. Отже, припис абзацу 2 частини першої статті 1048 ЦК України про щомісячну виплату процентів до дня повернення позики у разі відсутності іншої домовленості сторін може бути застосований лише у межах погодженого сторонами строку кредитування.

43. Згідно зі статтею 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

44. За змістом статті 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

45. Частинами першою, другою статті 551 ЦК України визначено, що предметом неустойки може бути грошова сума, рухоме і нерухоме майно. Якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства.

46. Згідно із частиною першою статті 1050 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу.

47. Таким чином, в разі укладення договору кредитного договору проценти за користування позиченими коштами та неустойка поділяються на встановлені законом (розмір та підстави стягнення яких визначаються актами законодавства) та договірні (розмір та підстави стягнення яких визначаються сторонами в самому договорі).

48. У постанові від 28 березня 2018 року у справі 444/9519/12 (провадження

№14-10цс18) Велика Палата Верховного Суду дійшла висновку, що право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України. В охоронних правовідносинах права та інтереси позивача забезпечені частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання.

49. Банк, пред`являючи вимоги про погашення кредиту, просив у тому числі, крім тіла кредиту, стягнути складові його повної вартості, зокрема, заборгованість за відсотками за користування кредитними коштами, пеню та комісію.

50. Позивач, обґрунтовуючи право вимоги в цій частині, в тому числі їх розмір і порядок нарахування, крім самого розрахунку кредитної заборгованості за договором від 01 жовтня 2008 року, посилався на Умови та правила надання банківських послуг, тарифів банку як невід`ємні частини кредитного договору.

51. Разом із тим, матеріали справи не містять підтверджень, що саме ці Умови кредитування розумів відповідач, був ознайомлений і погодився з ними, підписуючи заяву-анкету про приєднання до умов та Правил надання банківських послуг ПриватБанку, а також те, що вказані документи на момент отримання відповідачем кредитних коштів взагалі містили умови, зокрема й щодо сплати процентів за користування кредитними коштами та щодо сплати неустойки (пені, штрафів), та, зокрема, саме у зазначеному в цих документах, що додані банком до позовної заяви розмірах і порядках нарахування.

52. У постанові від 03 липня 2019 року у справі № 342/180/17

(провадження № 14-131цс19) Велика Палата Верховного Суду дійшла висновку, що не підписані Умови та Правила надання банківських послуг не можна розцінювати як частину кредитного договору, укладеного шляхом підписання заяви-анкети. Отже відсутні підстави вважати, що сторони обумовили у письмовому вигляді сплату процентів за користування кредитними коштами, а також відповідальність у вигляді неустойки (пені, штрафів) за порушення термінів виконання договірних зобов`язань.

53. У наведеній постанові Велика Палата Верховного Суду також указала на мінливість Правил надання банківських послуг ПриватБанку, тому їх не можна вважати складовою кредитного договору й щодо будь-яких інших встановлених ними нових умов та правил, чи можливості використання банком додаткових заходів, які збільшують вартість кредиту, чи щодо прямої вказівки про збільшення прав та обов`язків кожної із сторін, якщо вони не підписані та не визнаються позичальником, а також, якщо ці умови прямо не передбачені, як у даному випадку - в анкеті-заяві позичальника, яка безпосередньо підписана останньою і лише цей факт може свідчити про прийняття позичальником запропонованих йому умов та приєднання як другої сторони до запропонованого договору.

54. Без наданих підтверджень про конкретні запропоновані відповідачу Умови та правила банківських послуг, відсутність у анкеті-заяві домовленості сторін про сплату відсотків за користування кредитними коштами, пені та штрафів за несвоєчасне погашення кредиту, надані банком Витяг з Тарифів та Витяг з Умов не можуть розцінюватися як стандартна (типова) форма, що встановлена до укладеного із відповідачкою кредитного договору, оскільки достовірно не підтверджують вказаних обставин.

55. За наведених обставин відсутні підстави вважати, що при укладенні договору з ОСОБА_1 ПАТ КБ «ПриватБанк» дотримав вимог, передбачених частиною другою статті 11 Закону України «Про захист прав споживачів» про повідомлення споживача про умови кредитування та узгодження зі споживачем саме тих умов, про які вважав узгодженими банк.

56. Таким чином вимоги банку про стягнення заборгованості за відсотками на поточну і прострочену заборгованість за користування кредитними коштами, а також пеню і штрафи за несвоєчасну сплату кредиту і процентів за користування кредитними коштами є безпідставними та не підлягають задоволенню з мотивів, наведених у цій постанові.

Щодо позовних вимог про стягнення тіла кредиту

57. З обставин справи слідує, що відповідач заперечив проти позову, вказав на пропуск позивачем строку позовної давності звернення з позовом до суду та просила застосувати правові наслідки визначені частиною четвертою статті 268 ЦК України.

58. Відповідно до статті 257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

59. Згідно положень статті 57 ЦПК України в редакції, чинній на момент розгляду місцевим та апеляційним судом, доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко- і відеозаписів, висновків експертів.

60. Відповідно до статті 60 ЦПК України в редакції, чинній на момент розгляду місцевим та апеляційним судом, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу свої вимог та заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір.

61. У справі, яка переглядається, підписана між сторонами заява містить посилання на те, що кінцевий термін повернення кредиту відповідає строку дії картки. Термін дії картки становить 2 роки.

62. Отже, термін дії договору сплив у жовтні 2010 року, а з даним позовом банк звернувся лише у грудні 2016 року, тобто поза межами трирічного строку, визначеного законом.

63. Беручи до уваги посилання банку на переривання строку позовної давності шляхом внесення 18 січня 2014 року суми в розмірі 183,56 грн апеляційний суд керувався лише наданим банком розрахунком, без підтвердження квитанціями, касовими ордерами та іншими документами, що засвідчують здійснення платежу від 18 січня 2014 року особисто ОСОБА_1 та визнання ним боргу, оскільки відповідач заперечував вчинення цих дій.

64. За наведених обставин місцевий суд дійшов вірного висновку, що позивачем пропущено строк позовної давності за вимогами про стягнення залишку кредиту, про застосування наслідків спливу якого заявлено відповідачем, що відповідно до частини четвертої статті 267 ЦК України є підставою для відмови у задоволенні позову.

ВИСНОВКИ ЗА РЕЗУЛЬТАТАМИ РОЗГЛЯДУ КАСАЦІЙНОЇ СКАРГИ

65. Частиною першою статті 412 ЦПК України підставою для скасування судових рішень повністю або частково і ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

66. Згідно з частинами другою та третьою статті 412 ЦПК України порушення норм процесуального права може бути підставою для скасування або зміни рішення лише за умови, якщо це порушення призвело до ухвалення незаконного рішення; неправильним застосуванням норм матеріального права вважається неправильне тлумачення закону або застосування закону, який не підлягає застосуванню, або незастосування закону, який підлягає застосуванню.

67. Відповідно до статті 413 ЦПК України суд касаційної інстанції скасовує постанову суду апеляційної інстанції повністю або частково і залишає в силі судове рішення суду першої інстанції у відповідній частині, якщо встановить, що судом апеляційної інстанції скасовано судове рішення, яке відповідає закону.

68. У ході касаційного перегляду встановлено неправильне застосування судами норм матеріального права в частині вирішення позовних вимог щодо стягнення заборгованості за відсотками на поточну і прострочену заборгованість за користування кредитними коштами, а також пені і штрафів за несвоєчасну сплату кредиту і процентів за користування кредитними коштами.

69. Оскільки у справі не вимагається збирання або додаткової перевірки чи оцінки доказів, обставини справи встановлені судами повно, але допущено неправильне застосування норм матеріального права, тому ухвалені у справі судові рішення в частині мотивів відмови у стягненні заборгованості за відсотками за користування кредитними коштами, пені та комісії підлягають зміні.

70. Суд першої інстанції, на підставі належної оцінки зібраних у справі доказів та встановлених на їх підставі обставин, правильно застосував норми матеріального права до спірних правовідносин у частині вирішення позовних вимог щодо стягнення тіла кредиту, у зв`язку з чим дійшов обґрунтованого висновку про відсутність правових підстав для задоволення цих позовних вимог.

71. Керуючись статтями 400, 412, 413, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду

ПОСТАНОВИВ :

1. Касаційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

2. Рішення апеляційного суду Івано-Франківської області від 20 вересня

2017 року в частині задоволення позовних вимог про стягнення заборгованості за відсотками за користування кредитними коштами, пені та комісії скасувати, рішення Рогатинського районного суду від 05 квітня

2017 року в цій частині змінити, виклавши мотивувальну частину в редакції цієї постанови.

3. Рішення апеляційного суду Івано-Франківської області від 20 вересня

2017 року в частині стягнення тіла кредиту скасувати, в цій частині залишити в силі рішення Рогатинського районного суду від 05 квітня 2017 року.

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Головуючий В. С. Висоцька

Судді А. І. Грушицький

І. В. Литвиненко

В. В. Сердюк

І. М. Фаловська