Справа № 453/1520/18
№ провадження 2/453/127/19
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

(заочне)

06 березня 2019 року Сколівський районний суд Львівської області у складі: головуючого судді Микитина В.Я.,

секретаря судового засідання Корнута Т.Б.,

без учасників справи,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду у місті Сколе Львівської області за правилами спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про збільшення розміру аліментів на дитину,-

в с т а н о в и в:

Позивач ОСОБА_1 22.12.2018 року звернулася в суд з позовною заявою, в якій просить збільшити розмір аліментів та стягувати з відповідача ОСОБА_2, у її користь аліменти на дочку ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 у розмірі 2 027 грн. щомісячно, починаючи з дня подання до суду позовної заяви, а саме з 22.12.2018 року і до досягнення дитиною повноліття.

Ухвалою судді від 11.01.2019 року вказаний позов прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі. Справу призначено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження із визначенням дати судового засідання.

Розгляд справи по суті відбувся 06.03.2019 року, без учасників справи.

Позов обґрунтовано тим, що позивач самостійно виховує спільну з відповідачем дитину ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2, на даний час дитина проживає з нею. За рішенням Сколівського районного суду Львівської області від 06.07.2017 року відповідач повинен сплачувати аліменти на дитину щомісячно у розмірі 1000 грн. до досягнення нею повноліття. Зазначає, що з часу винесенння рішення її доходи значно зменшились. ОСОБА_3 ніде не працює, а здійснює догляд за дитиною від другого чоловіка і отримує 860 грн. щомісячно допомогу по догляду за дитиною. З такими доходами не може забезпечити у повній мірі потреби дочки ОСОБА_4. Також стверджує, що потреби дитини значно зросли, так як зросли витрати на оренду житла, продуктів харчування. Збільшився також і прожитковий мінімум для дітей віком від 6 до 18 років і такий, відповідно до Закону України «Про державний бюджет України на 2018 рік» становить 2027 грн. Відповідач працюючи за кордоном та маючи змогу платити аліменти у більшому розмірі, має заборгованість по сплаті аліментів, не бере участі у додаткових витратах на дитину. Відтак, позивач просить на підставі ст. ст. 184, 192 СК України, позов задовольнити.

Відповідач відзив на позов із викладенням своїх заперечень, відповідно до норм діючого ЦПК України, до суду не подавав, не дивлячись на пропозицію суду, викладену в ухвалі від 11.01.2019 року, а також, не подавав заяви про визнання ним позовних вимог.

Позивач у судове засідання щодо розгляду справи по суті не зявилася, 05.03.2019 року надіслал суду клопотання за вх. № ЕП-122, в якому просила розглядати справу за її відсутності.

Відповідач у судове засідання щодо розгляду справи по суті не зявився, хоча був належно повідомленим про дату, час та місце судового засідання у справі, про причини своєї неявки суд не повідомив, відзиву на позовну заяву не подав.

У звязку із встановленням обставин, визначених ст. 280 ЦПК України, судом постановлено ухвалу про заочний розгляд даної справи.

Оскільки у судове засідання не зявилися усі учасники справи, то суд, в силу положень ч. 2 ст. 247 ЦПК України, ухвалив проводити судове засідання у справі 06.03.2019 року без його фіксування за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

Розглянувши матеріали справи, давши належу оцінку доказам у справі, суд дійшов такого висновку.

Відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка є невідємною частиною національного законодавства, кожна людина при визначенні її громадянських прав і обовязків має право на справедливий судовий розгляд.

Згідно з ч. 1 ст. 4, ч. 1 ст. 5 ЦПК України, кожна особа має право у порядку, встановленим цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів, а суд, здійснюючи правосуддя, захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

В силу положень ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, у межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, обєктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний звязок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Виходячи із наведених вище процесуальних норм, суд встановив наступні обставини справи та відповідні їм правовідносини.

Згідно з ст. 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини, крім випадку, передбаченого ч. 5 ст. 157 СК України.

Такий принцип рівності прав та обов'язків батьків щодо дитини ґрунтується на нормах Конституції України, які проголошують, що усі люди є вільні і рівні у своїй гідності та правах (ст. 21), громадяни мають рівні конституційні права і свободи та є рівними перед законом. Не може бути привілеїв чи обмежень за ознаками раси, кольору шкіри, політичних, релігійних та інших переконань, статі, етнічного та соціального походження, майнового стану, місця проживання, за мовними або іншими ознаками (ст. 24).

Обов'язок батьків щодо утримання своїх дітей є одним з головних конституційних обов'язків (ч. 2 ст. 51 Конституції України) і закріплюється в сімейному законодавстві, зокрема статтею 180 СК України на батьків покладено обов'язок по утриманню дитини до досягнення нею повноліття.

Згідно до ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.

Отже, обов'язок батьків з утримання своїх дітей виникає незалежно від факту реєстрації шлюбу, наявності між ними фактичних шлюбних відносин або спільного проживання. Батьки зобов'язані утримувати своїх дітей незалежно від того, перебувають вони в шлюбі чи шлюб між ними розірвано. Обов'язок батьків утримувати своїх дітей є безумовним.

На підставі ч. 2 ст. 182 СК України, розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Згідно з ч. 1, ч. 2 ст. 184 СК України суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Розмір аліментів, визначений судом або за домовленістю між батьками у твердій грошовій сумі, підлягає індексації відповідно до закону.

Згідно з ст. 192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Відтак, враховуючи зміст ст. ст. 181, 192 СК України, розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним.

Відповідно до ст. 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2019 рік» дітей віком від 6 до 18 років: з 1 січня 2019 року - 2027 гривень, з 1 липня - 2118 гривень, з 1 грудня - 2218 гривень.

З матеріалів справи вбачається, що сторони у справі є батьками неповнолітньої ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2 (а. с. 9).

На підставі виконачого листа у справі № 453/573/17, з ОСОБА_2 стягуються аліменти на користь ОСОБА_5 (тепер ОСОБА_1І.) аліменти на дитину ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2, у розмірі 1000 грн. щомісячно, починаючи з 19.05.2017 року і до досягнення дитиною повноліття (а. с. 5).

Як встановлено судом, ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2, проживає разом з позивачем ОСОБА_1.

Згідно з довідкою про доходи № 198 від 20.12.2018 року загальна сума доходу позивача з 01.01.2018 року по 30.11.2018 року становить 3640,48 грн.. З 09.07.2018 року їй надана відпустка по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку (а. с. 4).

Окрім цього, судом з'ясовано, що встановлений раніше розмір аліментів відповідає вимогам чинного законодавства, виплати аліментів майже співрозмірні із матеріальними можливостями відповідача, проте враховуючи, що обов'язок утримувати дитину є рівною мірою як матері, так і батька, утримання неповнолітньої дитини сторін потребує від позивача додаткових зусиль та матеріальних витрат, відповідач не приймає участі у додаткових витратах на дитину, відтак розмір аліментів на дитину у сумі 1500 грн. щомісячно, здатний забезпечити дитині належні умови для існування.

Такий розмір аліментів суд вважає достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини, враховуючи, що позивачем не наведено достатньо підстав для зміни розміру аліментів у бік суттєвого збільшення. Проте, беручи до уваги, що відповідач виїжджає за кордон, очевидно на роботу, і має кошти для утримання себе за кордоном, а відтак, може сплачувати більшу суму аліментів на утримання дочки ОСОБА_4.

Як розяснюється у п. 23 Постанови Пленуму Верховного суду України від 15.05.2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів у новому розмірі аліменти сплачуються з дня набрання рішенням законної сили.

Відтак, аліменти за даним рішенням суду підлягають сплаті з дня набрання ним законної сили, а не починаючи з дня подання до суду позовної заяви, як про це просить позивач при предявленні позову.

Таким чином, позовні вимоги підлягають до часткового задоволення.

Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України судовий збір підлягає стягненню з відповідача в дохід держави, відтак з відповідача слід стягнути судовий збір в дохід держави за подання позовної заяви про збільшення розміру аліментів.

Керуючись ст. ст. 4-5, 12-13, 81, 89-90, 95, 141, 258-259, 264-265, 268, 274-275, 279, 280-281 ЦПК України, суд, -

у х в а л и в:

Позовні вимоги ОСОБА_1 задовольнити частково.

Збільшити розмір та стягувати з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3, на користь ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_4, аліменти на утримання дитини ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2, у розмірі 1500 (одна тисяча пятсот) грн. щомісячно, починаючи з дати набрання даним рішенням суду законної сили, і до досягнення дитиною повноліття.

У решті позовуОСОБА_1, - відмовити.

Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3, на користь держави в особі Державної судової адміністрації України судовий збір у сумі 768 (сімсот шістдесят вісім) грн. 40 коп..

Заочне рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання заяви про його перегляд чи апеляційної скарги на таке рішення, якщо заяву про перегляд заочного рішення чи апеляційну скаргу не було подано.

Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Позивач та інші особи, які беруть участь у справі, мають право оскаржити заочне рішення у загальному порядку, встановленому ЦПК України, тобто шляхом подання до Львівського апеляційного суду апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд, якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду. Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений у разі пропуску з інших поважних причин.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, яка подається безпосередньо до Сколівського районного суду Львівської області.

Апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до Львівського апеляційного суду. До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційна скарга подається учасниками справи через Сколівський районний суд Львівської області.

Повне найменування сторін та інших учасників справи:

Позивач: ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_4; зареєстроване місце проживання: 82640, Львівська область, Сколівський район, с. Орява, вул. Довженка, буд. 80; реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_1.

Відповідач: ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3; зареєстроване місце проживання: 82640, Львівська область, Сколівський район, с. Орява, вул. Карпатська, буд. 5; реєстраційний номер облікової картки платника податків: реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_2.

Суддя В.Я. Микитин