Постанова

Іменем України

17 жовтня 2019 року

м. Київ

справа № 671/1656/17

провадження № 61-5099св18

Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду: Фаловської І. М. (суддя-доповідач), Грушицького А. І., Сердюка В. В.,

учасники справи:

заявник - Волочиська міська об`єднана територіальна громада в особі Волочиської міської ради Хмельницької області, заінтересовані особи: Волочиська районна державна адміністрація Хмельницької області, Головне управління Держгеокадастру України в Хмельницькій області,
розглянувши у попередньому судовому засіданні у порядку письмового провадження касаційну скаргу Волочиської міської об`єднаної територіальної громади в особі Волочиської міської ради Хмельницької області на рішення Волочиського районного суду Хмельницької області

від 08 листопада 2017 року у складі судді Павлової А. С. та ухвалу Апеляційного суду Хмельницької області від 12 грудня 2017 року у складі колегії суддів: Гринчука Р. С., Грох Л. М., Костенка А. М.,

ВСТАНОВИВ:

Відповідно до підпункту 4 пункту 1 розділу XIII «Перехідні положення»

ЦПК України у редакції Закону України № 2147-VIII від 03 жовтня 2017 року «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» касаційні скарги (подання) на судові рішення у цивільних справах, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, передаються до Касаційного цивільного суду та розглядаються спочатку за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Описова частина

Короткий зміст заяви

У жовтні 2017 року Волочиська міська об`єднана територіальна громада в особі Волочиської міської ради Хмельницької області, заінтересовані особи: Волочиська районна державна адміністрація Хмельницької області, Головне управління Держгеокадастру України в Хмельницькій області (далі - ГУ Держгеокадастру України в Хмельницькій області), звернулася до суду із заявою про визнання спадщини відумерлою.

Заява мотивована тим, що після смерті ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1, яка була зареєстрована та проживала у будинку АДРЕСА_1 , відкрилася спадщина, яка складається, зокрема, із земельної частки (паю) площею 3,24 умовних кадастрових гектарів, що перебувала у колективній власності Колективного сільськогосподарського підприємства «Поділля» (далі - КСП «Поділля») села Тарноруда Волочиського району Хмельницької області, що підтверджується сертифікатом на право на земельну частку (пай) серії

ХМ № 0294144 від 25 квітня 1997 року.

Посилаючись на те, що спадкоємців майна померлої не виявлено, Волочиська міська об`єднана територіальна громада в особі Волочиської міської ради Хмельницької області просила суд визнати спадщину після смерті ОСОБА_1 відумерлою на підставі статті 278 ЦК України та передати у власність Волочиської міської об`єднаної територіальної громади в особі Волочиської міської ради.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції та ухвали апеляційного суду

Рішенням Волочиського районного суду Хмельницької області

від 08 листопада 2017 року у задоволенні заяви Волочиської міської об`єднаної територіальної громади в особі Волочиської міської ради Хмельницької області про визнання спадщини відумерлою відмовлено.

Ухвалою Апеляційного суду Хмельницької області від 12 грудня 2017 року рішення Волочиського районного суду Хмельницької області

від 08 листопада 2017 року залишено без змін.

Судові рішення мотивовані тим, що відносини щодо спадкування майна ОСОБА_1 виникли ІНФОРМАЦІЯ_1, тобто до набрання чинності

ЦК України (у редакції Закону 2004 року), тому застосуванню підлягають норми законодавства, чинного на час відкриття спадщини, а саме

ЦК Української РСР (у редакції Закону 1963 року), яким не передбачений порядок визнання спадщини відумерлою.

Короткий зміст вимог касаційної скарги

У касаційній скарзі Волочиська міська об`єднана територіальна громада

в особі Волочиської міської ради Хмельницької області просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалу апеляційного суду і ухвалити нове рішення про задоволення заяви, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права.

Доводи особи, яка подала касаційну скаргу

Касаційна скарга мотивована тим, що судові рішення судів попередніх інстанцій ухвалені з порушенням норм матеріального права, зокрема, статті 1277 ЦК України (у редакції Закону 2004 року), статей 555, 560 ЦК Української РСР (у редакції Закону 1963 року). Крім того, суди не врахували вимоги пункту 5 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України (у редакції Закону 2004 року).

Доводи інших учасників справи

Інші учасники судового процесу не скористались правом подати відзив на касаційну скаргу, заперечень щодо її вимог і змісту до суду не направили.

Фактичні обставини справи, встановлені судами

Суди встановили, що ІНФОРМАЦІЯ_1 у селі Тарнаруда Волочиського району Хмельницької області померла ОСОБА_1 .

Після її смерті відкрилася спадщина, яка складається, зокрема, із земельної частки (паю) площею 3,24 умовних кадастрових гектарів, що перебувала у колективній власності КСП «Поділля» села Тарноруда Волочиського району Хмельницької області, що підтверджується сертифікатом на право на земельну частку (пай) серії ХМ № 0294144 від 25 квітня 1997 року.

ОСОБА_1 була зареєстрована та проживала у будинку АДРЕСА_1 .

На день її смерті - ІНФОРМАЦІЯ_1 - з нею ніхто не проживав і не був зареєстрований.

20 травня 1991 року ОСОБА_1 склала заповіт на сина ОСОБА_2 , який проживає у місті Москва (Російська Федерація).

Відповідно до інформаційних довідок зі Спадкового реєстру № 49615523 та 49616130 від 26 жовтня 2017 року спадкова справа після смерті ОСОБА_1 не заводилась, заповіт не вчинявся.

Мотивувальна частина

Позиція Верховного Суду

У частині третій статті 3 ЦПК України визначено, що провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Касаційна скарга підлягає залишенню без задоволення з таких підстав.

Частиною першою статті 402 ЦПК України визначено, що у суді касаційної інстанції скарга розглядається за правилами розгляду справи судом першої інстанції в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи з урахуванням статті 400 цього Кодексу.

Відповідно до частин першої і другої статті 400 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими. Суд касаційної інстанції перевіряє законність судових рішень лише в межах позовних вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Мотиви, з яких виходить Верховний Суд, та застосовані норми права

Відповідно до частини першої, третьої статті 5 ЦК України (у редакції Закону 2004 року) акти цивільного законодавства регулюють відносини, які виникли з дня набрання ними чинності. Якщо цивільні відносини виникли раніше і регулювалися актом цивільного законодавства, який втратив чинність, новий акт цивільного законодавства застосовується до прав та обов`язків, що виникли з моменту набрання ним чинності.

Згідно з частинами першою, третьою статті 1277 ЦК України (у редакції Закону 2004 року) уразі відсутності спадкоємців за заповітом і за законом, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини, а також відмови від її прийняття суд визнає спадщину відумерлою за заявою відповідного органу місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини. Спадщина, визнана судом відумерлою, переходить у власність територіальної громади за місцем відкриття спадщини.

Пунктом 5 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України (у редакції, Закону 2004 року) визначено, що правила статті 1277 ЦК України про відумерле майно застосовуються також до спадщини, від дня відкриття якої до набрання чинності цим Кодексом спливло не менше одного року.

Отже, норми пункту 5 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України, згідно з якими цей ЦК України застосовується також до спадщини, яка відкрилася, але не була прийнята ніким з спадкоємців до набрання чинності цим Кодексом, слід розуміти таким чином, що правила книги шостої

ЦК України може бути застосовано лише до спадщини, яка відкрилася після 01 липня 2003 року і не була прийнята ніким зі спадкоємців, право

на спадкування яких виникло відповідно до норм статей 529-531

ЦК Української РСР (у редакції Закону 1963 року).

Вирішуючи спір, суд першої інстанції, з яким погодився й апеляційний суд виходив з того, що відповідно до пункту 5 частини першої статті 555

ЦК Української РСР (у редакції Закону 1963 року) спадкове майно за правом спадкоємства переходить до держави, якщо ні один із спадкоємців не прийняв спадщини.

Установивши, що спадщина після смерті ОСОБА_1 відкрилася

ІНФОРМАЦІЯ_1 , тобто до набрання чинності ЦК України (у редакції Закону 2004 року), суд першої інстанції, з яким погодився й апеляційний суд, дійшов вірного висновку про відмову у задоволенні заяви Волочиської міської об`єднаної територіальної громади в особі Волочиської міської ради Хмельницької області, оскільки до цих правовідносин підлягають застосуванню норми законодавства, чинного на час відкриття спадщини, а саме ЦК Української РСР (у редакції Закону 1963 року), яким не передбачалась можливість визнання спадщини відумерлою.

У справі, яка переглядається, суди попередніх інстанцій, розглядаючи заяву, правильно виходили з того, що, оскільки після смерті спадкодавця протягом шестимісячного строку для прийняття спадщини ніхто спадщину не прийняв, то відповідно до статті 555 ЦК Української РСР (у редакції Закону 1963 року) спадкове майно за правом спадкоємства перейшло до держави.

Посилання заявника в касаційній скарзі на те, що правила статті 1277 ЦК України про відумерле майно мають застосовуватися до спадщини, яка відкрилася до 01 січня 2003 року та не була прийнята ніким із спадкоємців, що мають право на спадкування відповідно до норм ЦК Української РСР, є безпідставними, оскільки зводяться до невірного розуміння скаржником вимог законодавства та власного тлумачення норм матеріального права. Такі доводи оцінені судом апеляційної інстанції та не знайшли свого підтвердження.

Доводи касаційної скарги є ідентичними доводам, що були викладені заявником в апеляційній скарзі, та є такими, що не спростовують встановлені у справі фактичні обставини та зводяться до переоцінки доказів і незгоди заявника з висновками судів щодо їх оцінки, що знаходиться поза межами повноважень суду касаційної інстанції.

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі «Серявін та інші проти України», заява № 4909/04, від 10 лютого 2010 року).

Рішення суду першої інстанції та ухвала апеляційного суду є достатньо мотивованими та такими, що відповідають нормам закону.

Висновки за результатами розгляду касаційної скарги

Відповідно до частини третьої статті 401 ЦПК України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.

З підстав вищевказаного, колегія суддів вважає за необхідне залишити касаційну скаргу без задоволення, а оскаржуване судове рішення - без змін, оскільки доводи касаційної скарги висновків судів не спростовують.

Керуючись статтями 400, 401, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу Волочиської міської об`єднаної територіальної громади

в особі Волочиської міської ради Хмельницької області залишити без задоволення.

Рішення Волочиського районного суду Хмельницької області

від 08 листопада 2017 року та ухвалу Апеляційного суду Хмельницької області від 12 грудня 2017 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Судді:І. М. Фаловська А. І. Грушицький В. В. Сердюк