Справа № 236/3818/19
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 жовтня 2019 року Краснолиманський міський суд Донецької області у складі:

головуючого судді Саржевської І.В.,

за участю секретаря Олійник С.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Лиман Донецької області цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Об`єднаної територіальної громади Лиманської міської ради Донецької області, про встановлення факту належності документу, визнання права власності на спадкове майно,

ВСТАНОВИВ:

24.09.2019 до Краснолиманського міського суду Донецької області надійшла позовна заява ОСОБА_1 до Об`єднаної територіальної громади Лиманської міської ради Донецької області, про визнання права власності на спадкове майно(а.с.3-5).

08.10.2019 позивач ОСОБА_1 надав уточнену позовну заяву про встановлення факту належності документу, визнання права власності на спадкове майно(а.с.53-56).

Позивач ОСОБА_1 в судове засідання не з`явився, просив розглянути цивільну справу без його участі та задовольнити позовні вимоги, про що надав до суду відповідну заяву (а.с. 64).

Відповідач представник Об`єднаної територіальної громади м. Лиман в особі Лиманської міської ради Донецької області, належним чином повідомлений про час та місце розгляду цивільної справи, в судове засідання не з`явився, надав до суду заяву з проханням розглянути справу в його відсутності, рішення прийняти на розсуд суду (а.с.65-66).

На підставі ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у зв`язку з неявкою всіх учасників справи, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши зібрані у справі докази, всебічно і повно з`ясувавши всі обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши письмові докази, які мають значення для розгляду спору по суті, суд встановив фактичні обставини та відповідні їм цивільні правовідносини.

Судом встановлено, підтверджується наявними у справі доказами, що ІНФОРМАЦІЯ_1 в с. Торське, Лиманського району, Донецької області, померла мати позивача ОСОБА_2 , що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії НОМЕР_1 від 06.02.2004, актовий запис № 20(а.с.9).

Згідно статті 1220 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою.

Після смерті ОСОБА_2 залишилося спадкове майно, яке складається зокрема з земельної ділянки: для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, площею 0,2315 га, кадастровий номер :02:000:0490, яка розташована у АДРЕСА_1 , яка належала померлій на підставі державного акту про право постійного користування землею, серії ІV-ДН № 020044, виданого 30.09.1997 Головою Кіровської селищної ради народних депутатів(а.с11, 15-18).

Відповідно до ст. 1216, 1217 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Статтею 1217 ЦК України передбачені види спадкування. Спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті (ст. 1233 ЦК України).

За життя 03.11.2003 ОСОБА_2 склала заповіт, відповідно до змісту якого, належну земельну ділянку та житловий будинок з господарсько побутовими спорудами, що знаходяться в АДРЕСА_1 , заповідала своєму синові, позивачу по справі - ОСОБА_1 (а.с.10). Заповіт посвідчений 03.11.2003 секретарем Виконавчого комітету Кіровської селищної ради Краснолиманського району Донецької області, ОСОБА_3 , на теперішній час не змінений та не скасований, що підтверджується повідомленням Лиманської державної нотаріальної контори від 02.10.2019(а.с.46-49).

Положеннями статтей 1261, 1268 ч.3 ЦК України визначено, що у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

На теперішній час позивач є єдиним спадкоємцем за заповітом першої черги після смерті спадкодавця ОСОБА_2 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 , оскільки у відповідності ст. 1269 ЦК України прийняв спадщину, інші спадкоємці відсутні, що підтверджується повідомленням Лиманської державної нотаріальної контори від 02.10.2019(а.с.45).

Позивачем оформлено право на спадщину за заповітом на спадкове майно після смерті ОСОБА_2 у вигляді житлового будинку із відповідною часткою господарсько-побутових будівель та споруд, що знаходяться за адресою: в АДРЕСА_1 , що підтверджується копією рішення Краснолиманського міського суду Донецької області від 29.11.2004 та витягом КП «БТІ» м Слов`янськ, від 26.02.2005, номер запису 2463(а.с.12-14).

На теперішній час державним нотаріусом Лиманської державної нотаріальної контори постановою від 25.09.2019 відмовлено у вчиненні нотаріальної дії видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті спадкодавця, оскільки у державному акті на право власності на земельну ділянку невірно вказане по батькові померлої, замість « ОСОБА_4 » вказано « ОСОБА_5 »(а.с. 65-66).

Крім того, оскільки на теперішній час позивач є власником житлового будинку із відповідною часткою господарсько-побутових будівель та споруд, що знаходяться за адресою: в АДРЕСА_1 , яке було визнано в судовому порядку, іншим способом визнання права власності на земельну ділянку, як звернення до суду у позивача не має можливості.

Відповідно до ст. 1225 Цивільного кодексу України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення.

Згідно ч. 5 ст. 1268 Цивільного кодексу України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.

На теперішній час позивач позбавлений можливості іншим чином встановити факт належності спадкодавиці ОСОБА_2 документу, а саме: державного акту на право власності на земельну ділянку серії ІV-ДН № 020044, виданого 30.09.1997 Головою Кіровської селищної ради народних депутатів, оскільки в цьому документі допущена помилка в написанні по батькові померлої, що позбавляє позивача можливості оформлення своїх спадкових прав та прийняття спадщини за законом.

Відповідно до ч. 1ст. 315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з прізвищем, ім`ям, по батькові, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті.

У відповідності до п.12 Постанови Пленуму Верховного Суду України №5 від 31 березня 1995 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» «При розгляді справи про встановлення відповідно до п.6ст. 273 ЦПК України факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої зазначені в документі, не збігаються з ім`ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, вказаним у Свідоцтві про народження або в паспорті, у тому числі, факту належності правовстановлюючого документа, в якому допущені помилки у прізвищі, імені, по батькові або замість імені чи по батькові зазначені ініціали, суд повинен запропонувати заявникові подати докази про те, що правовстановлюючий документ належить йому і що організація, яка видала документ, не має можливості внести до нього відповідні виправлення».

Відповідно до п.23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 №7 «Про судову практику у справах про спадкування», при наявності умов для отримання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розгляду не підлягають. А у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.

Частина 1 ст. 55 Конституції України, яка передбачає, що права і свободи людини і громадянина захищаються судом, містить загальну норму, яка означає право кожного звернутися до суду, якщо його права чи свободи порушені чи порушуються, створені чи створюються перешкоди для їх реалізації чи мають місце інші обмеження прав і свобод.

Згідно ч. 1 ст. 64 Основного Закону, конституційні права і свободи людини і громадянина не можуть бути обмежені, крім випадків, передбачених Конституцією України.

Відповідно до ст. 316 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею.

Відповідно до ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Згідно ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Умовою для переходу в порядку спадкування права власності на об`єкти нерухомості, в тому числі житловий будинок, інші споруди, земельну ділянку, є набуття спадкодавцем зазначеного права у встановленому законодавством порядку.

Відповідно до ч.1,4 ст. 126 ЗК України, право власності на земельну ділянку посвідчується державним актом, крім випадків, визначених частиною другою цієї статті. Форми державних актів на право власності на земельну ділянку, право постійного користування земельною ділянкою затверджуються Кабінетом Міністрів України.

Статтею 15 ЦК України визначено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Нормами статті 328 ЦК України передбачено, що право власності набувається на підставах, не заборонених законом. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Відповідно до ст. 4 ЦПК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Приписами п.1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод встановлено, що кожен при вирішенні питання щодо його цивільних прав та обов`язків має право на справедливий і відкритий розгляд упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом. Так, Європейський суд з прав людини у своїй прецедентній практиці виходить із того, що положення пункту 1 статті6та статті13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантує кожному право подати до суду будь-який позов, що стосується його прав і обов`язків цивільного характеру (п.36 рішення ЄСПЛ від 21.02.1975 року у справі «Голден проти Сполученого королівства») та кожен має право на ефективний засіб юридичного захисту (ст.13 Конвенції).

В силу ст.13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожна людина, права і свободи якої, викладені у цій Конвенції, порушуються, має ефективний засіб захисту у відповідному національному органі.

При цьому в положенні п. 3.1 спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» від 16.05.2013 року за №24-753/0/4-13, роз`яснено, що право власності спадкоємця на спадкове майно підлягає захисту в судовому порядку шляхом його визнання у разі, якщо таке право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності (ст. 392 ЦК України). Визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку.

Таким чином, зібрані у справі докази та їх належна оцінка вказують на наявність підстав для задоволення позову ОСОБА_1 до Об`єднаної територіальної громади Лиманської міської ради Донецької області, про встановлення факту належності документу, визнання права власності на спадкове майно.

Керуючись ст.ст. 15, 16, 328, 392 ЦК України, ст. 12, 13, 81, 265 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до Об`єднаної територіальної громади Лиманської міської ради Донецької області, про встановлення факту належності документу, визнання права власності на спадкове майно- задовольнити повністю.

Встановити факт належності ОСОБА_2 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 в АДРЕСА_1 Красний Лиман), Донецької області, державного акту на право постійного користування землею, серії ІV-ДН № 020044, виданого 30.09.1997 Головою Кіровської селищної ради народних депутатів на ім`я «Безсмертна ОСОБА_6 ».

Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ІПН НОМЕР_2 , право власності на спадкове майно за заповітом, яке залишилося після смерті ОСОБА_2 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 та складається з:

земельної ділянки для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, площею 0,2315 га, кадастровий номер :02:000:0490, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 .

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку безпосередньо до суду апеляційної інстанції шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення. У разі якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

У відповідності до п.п. 15.5 п.15 ч. 1 розділу ХШ Перехідних Положень ЦПК України в новій редакції, до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди.

Текст рішення складений 18.10.2019.

Суддя-