Справа № 438/1311/18 Головуючий у 1 інстанції: Слиш А.Т.
Провадження № 22-ц/811/2268/19 Доповідач в 2-й інстанції: Крайник Н. П.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 жовтня 2019 року Львівський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ в складі:

головуючої: Крайник Н. П.

суддів: Шеремети Н. О., Цяцяка Р. П.

при секретарі: Куцику І. Б.

розглянувши в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи в місті в м.Львові цивільну справу за апеляційною скаргою представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 на ухвалу Бориславського міського суду Львівської області від 27 травня 2019 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору ОСОБА_4 про поділ майна подружжя, -

в с т а н о в и в:

Ухвалою Бориславського міського суду Львівської області від 27 травня 2019 рокуу прийнятті заяви представника позивача ОСОБА_1 адвоката Квака В.В. про збільшення позовних вимог у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору Філіпчук Маряни Зеновіївни про поділ майна подружжя відмовлено та повернуто представнику позивача.

Ухвалу суду оскаржив представник ОСОБА_1 - ОСОБА_2

Вважає її незаконною, необґрунтованою та такою, що постановлена з порушенням норм процесуального права.

Зазначає, що відмовляючи у прийнятті заяви про збільшення позовних вимог у даній справі, суд першої інстанції прийшов до помилкового висновку, що такою заявою позивач змінив одночасно і предмет, і підстави позову. Відповідно до положень п.9 постанови «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства, що регулюють провадження у справі до судового розгляду» № 5 від 12 червня 2009 року предмет позову - це те, що конкретно вимагає позивач; підстава позову - те, чим позивач обґрунтовує свої вимоги; зміст позову - це спосіб захисту порушеного права. Згідно правової позиції Верховного суду, викладеної у п. 21 постанови від 13 березня 2018 року у справі № 220/421/17, під предметом позову розуміється певна матеріально-правова вимога позивача до відповідача, стосовно якої позивач просить прийняти судове рішення. Підставу позову становлять обставини, якими позивач обґрунтовує свої вимоги щодо захисту права та охоронюваного законом інтересу. Відтак зміна предмета позову означає зміну вимоги, з якою позивач звернувся до відповідача, а зміна підстав позову - це зміна обставин, на яких ґрунтується вимога позивача. Одночасна зміна і предмета, і підстав позову не допускається.

Районним судом не враховано, що позивачем як у первісному позові, так і у заяві про збільшення позовних вимог була заявлена лише одна матеріально-правова вимога до відповідача, стосовно якої позивач просив прийняти судове рішення - поділити спільне майно подружжя, яке є об`єктом спільної сумісної власності ОСОБА_5 та ОСОБА_1

Тому вважає, що позивачем предмет позову не змінювався. Крім того, відповідно до п. 22 постанови Верховного суду від 13 березня 2018 року, (справа № 220/421/17) не вважаються зміною підстав позову доповнення його новими обставинами при збереженні в ньому первісних обставин та зміна посилання на норми матеріального чи процесуального права. Вважає, що у заяві про збільшення позовних вимог позивач лише навів нові обставини, які виявились під час судового розгляду та збільшив перелік майна, яке є спільною сумісною власністю подружжя, яке підлягає поділу, а тому висновок суду першої інстанції про те, що позивачем було змінено і предмет, і підстава позову є помилковим.

Відповідно до ч. 2 ст. 369 ЦПК України розгляд справи судом апеляційної інстанції проведено без повідомлення учасників справи, тому відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає до задоволення з наступних мотивів.

Відповідно п. 2 ч. 2 та ч. 3 ст. 49 ЦПК України, крім прав та обов`язків, визначених у статті 43 цього Кодексу позивач вправі збільшити або зменшити розмір позовних вимог до закінчення підготовчого засідання або до початку першого судового засідання, якщо справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження. До закінчення підготовчого засідання позивач має право змінити предмет або підстави позову шляхом подання письмової заяви. У справі, що розглядається за правилами спрощеного позовного провадження, зміна предмета або підстав позову допускається не пізніше ніж за п`ять днів до початку першого судового засідання у справі.

Відмовляючи у прийнятті заяви представника позивача ОСОБА_1 - адвоката Квака В.В. про збільшення позовних вимог у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про поділ майна подружжя та поввертаючи її позивачу, районний суд виходив з того, що позивачем одночасно змінено і предмет і підстава позову, що не допускається, оскільки в разі одночасної зміни предмета та підстави позову фактично виникає нова матеріально-правова вимога позивача, яка обґрунтовується іншими обставинами, а це за своєю суттю - уже новий позов.

Однак, з таким висновком суду першої інстанції колегія суддів не може погодитися з наступних мотивів.

Матеріалами справи встановлено, що ухвалою суду від 20 листопада 2018 року відкрито провадження у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору ОСОБА_4 , про поділ майна подружжя, розгляд справи постановлено проводити в порядку загального позовного провадження та призначено підготовче судове засідання на 09 год. у 30 хв. 10 січня 2019 року.

07.05.2019 року, до початку першого судового засідання, через канцелярію суду представником позивача - адвокатом Кваком В.В. було подано письмову заяву про збільшення позовних вимог ( вх. № 2021/19), відповідно до вимог якої позивач просив поділити спільне майно подружжя, яке є об`єктом спільної сумісної власності подружжя ОСОБА_3 та ОСОБА_1 з врахуванням належної ОСОБА_1 суми компенсації Ѕ частки автомобіля марки Sang Yong Kyron д.р.н. НОМЕР_1 , шляхом визнання за ОСОБА_1 права власності на два нежитлових приміщення за адресою АДРЕСА_1 площею 20,6 кв.м та 10 кв.м; 2/3 ідеальної частки в квартирі АДРЕСА_2 загальною площею 49,2кв.м та 1/5 ідеальної частки нежитловою приміщення за адресою АДРЕСА_3 , загальною площею 79,4 кв.м; визнання за ОСОБА_3 права власності на 4/5 ідеальні частки нежитлового приміщення за адресою АДРЕСА_3 , загальною площею 79,4 кв.м; автомобіль марки Sang Yong Kyron д.р.н. НОМЕР_1 ; стягнення з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 Ѕ частки доходу від оренди нежитлового приміщення за адресою АДРЕСА_3 в сумі 150 000 грн. У заяві про збільшення позовних вимог представник позивача покликався на те, що вказане майно придбане під час перебування сторін в шлюбі, а відтак є спільним майном подружжя.

Як вбачається з вимог первісного позову про поділ майна подружжя (а.с.1-2), позивач ОСОБА_1 просила поділити майно подружжя, яке є об`єктом права спільної сумісної власності ОСОБА_3 та ОСОБА_1 шляхом визнання за ОСОБА_1 права власності на два нежитлових приміщення за адресою АДРЕСА_1 площею 20,6 кв.м та 10 кв.м, 2/3 ідеальні частки в квартирі АДРЕСА_2 загальною площею 49,2кв.м та 1/5 ідеальну частку нежитловою приміщення за адресою АДРЕСА_3 загальною площею 79,4 кв.м; визнання за ОСОБА_3 право власності на 4/5 ідеальної частки нежитлового приміщення за адресою АДРЕСА_3 , загальною площею 79,4 кв.м.

Заявою про збільшення позовних вимог позивач лише збільшила перелік спільного майна подружжя, зазначивши додатково таким майном автомобіль марки Sang Yong Kyron д.р.н. НОМЕР_1 та 1/2 частку доходу від оренди нежитлового приміщення за адресою АДРЕСА_3 в сумі 150 000 грн.

Враховуючи наведене, колегія суддів приходить до висновку, що суд першої інстанції прийшов до помилкового висновку, що заявою про збільшення позовних вимог від 07.05.2019 року позивач змінила і предмет і підставу позову та без достатніх правових підстав відмовив у прийнятті заяви представника позивача ОСОБА_1 адвоката Квака В.В. про збільшення позовних вимог у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про поділ майна подружжя та повернув її позивачу.

Відповідно до п.6 ст.374 ЦПК України, суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати ухвалу, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

З наведених мотивів оскаржувана ухвала суду підлягає скасуванню з направленням справи для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Згідно ч. 5 ст. 268 ЦПК України датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складання повного судового рішення.

Керуючись ч. 5 ст. 268, ст. 367, ст. 368, п. 6 ч. 1 ст. 374, ст. 381, ст. 382, ст. 383, ст. 384 ЦПК України, Львівський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ, -

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 задоволити.

Ухвалу Бориславського міського суду Львівської області від 27 травня 2019 року скасувати з направленням справи для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскарженою у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складення повної постанови.

Повний текст постанови складено 17.10.2019 року.

Головуючий: Крайник Н. П.

Судді: Шеремета Н. О.

Цяцяк Р. П.