П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 жовтня 2019 року м. Київ

Унікальний номер справи 753/22966/16

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: судді-доповідача - Шахової О.В., суддів: Андрієнко А.М., Саліхова В.В., розглянувши у порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 ,

на ухвалу Дарницького районного суду м. Києва, постановлену 11 липня 2019 року в приміщенні суду під головуванням судді Коренюк А.М.,-

В С Т А Н О В И В :

У грудні 2016 року ОСОБА_1 звернулася з позовом до ПАТ «Київтеплоенерго», треті особи: ТОВ «Світ побуту», ОСББ «Печерська Панорама» в якому, враховуючи уточнення позовних вимог, просила зобов`язати відповідача здійснити перерахунок заборгованості за спожиті послуги централізованого опалення з урахуванням засобів обліку теплової енергії та здійснити технічний огляд вузла обліку теплової енергії за адресою: АДРЕСА_1 щодо відповідності вимогам та стандартам, затвердженим чинним законодавством, про що скласти відповідні акти.

Ухвалою Дарницького районного суду від 11.07.2019 цивільну справу передано до розгляду за підсудністю до Печерського районного суду м. Києва.

Не погодившись з вказаною ухвалою суду ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення судом процесуального права, просить ухвалу суду скасувати та направити справу для продовження розгляду Дарницького районного суду м. Києва та вирішити питання щодо розподілу судового збору, стягнути на її користь понесені судові витрати на правничу допомогу у розмірі 3 000 грн.

На обґрунтування доводів апеляційної скарги посилається, на те, що Дарницький районний суд м. Києва дійшов помилкового висновку про підсудність вказаного позову Печерському суду м. Києва, оскільки вимоги позовної заяви не виникають з приводу нерухомого майна.

Відповідно до ч. 13 ст. 7 ЦПК України, розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Справу розглянуто в порядку ст. 369 ЦПК України без повідомлення учасників справи.

Перевіривши законність і обґрунтованість ухваленого у справі судового рішення, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Згідно вимог ст. 263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.

Постановляючи оскаржувану ухвалу, суд першої інстанції виходив з того, що спір між сторонами виник з приводу користування та утримання відповідачем нерухомого майна, а тому за правилами виключної підсудності він має розглядатись за місцем знаходження такого майна.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду, так як він відповідає встановленим обставинам та вимогам Закону.

Доводи апеляційної скарги про те, що до правовідносин, що виникли між сторонами не застосовуються правила виключної підсудності, колегія суддів не приймає з огляду на наступне.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 30 ЦПК України позови, що виникають із приводу нерухомого майна, пред`являються за місцезнаходженням майна або основної його частини.

Згідно роз`яснень, які містяться в п.п. 41, 42 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №3 від 01.03.2013 року «Про деякі питання юрисдикції загальних судів та визначення підсудності цивільних справ», перелік позовів, для яких визначено виключну підсудність, є вичерпним і розширеному тлумаченню не підлягає. До таких позовів відносяться позови про право власності на таке майно; про право володіння і користування ним (стаття 358 ЦК); про поділ нерухомого майна, що є у спільній частковій власності та виділ частки із цього майна (статті 364, 367 ЦК); про поділ нерухомого майна, що є у спільній сумісній власності та виділ частки із цього майна (статті 370, 372 ЦК); про право користування нерухомим майном (визначення порядку користування ним); про право, яке виникло із договору найму жилого приміщення, оренди тощо; про визнання правочину з нерухомістю недійсним; про звернення стягнення на нерухоме майно - предмет іпотеки чи застави; розірвання договору оренди землі; стягнення орендної плати, якщо спір виник з приводу нерухомого майна; про усунення від права на спадкування та визначення додаткового строку для прийняття спадщини.

Як зазначено в п. 2 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» №5 від 07.02.2014 року до позовів, що виникають з приводу нерухомого майна, належать, зокрема, позови про визнання права власності на таке майно, про витребування майна із чужого незаконного володіння, про усунення перешкод у здійсненні права користування та розпорядження майном, не пов`язаних із позбавленням володіння, про встановлення сервітуту, виключення майна з-під арешту, визнання правочину недійсним (незалежно від заявлення вимоги про застосування наслідків недійсності правочину) тощо.

Поняття "позови, що виникають з приводу нерухомого майна» є ширшим, ніж поняття «позови, де предметом спору є нерухоме майно), а тому правило даної норми розповсюджується і на позови щодо будь-яких вимог, пов`язаних з правом особи на нерухоме майно та речових (немайнових) прав на власне чи чуже нерухоме майно.

Правила виключної підсудності застосовуються до позовів з приводу нерухомого майна та стосуються позовів з приводу будь-яких вимог, пов`язаних з правом особи на нерухоме майно: земельні ділянки, будинки, квартири тощо, зокрема щодо права власності на нерухоме майно, а також щодо речових прав на нерухоме майно, дійсності (недійсності) договорів щодо такого майна або спорів з приводу невиконання стороною умов договору, об`єктом якого є нерухоме майно.

Як вбачається зі змісту позовної заяви, позивач просила суд зобов`язати відповідача здійснити перерахунок заборгованості за спожиті послуги централізованого опалення з урахуванням засобів обліку теплової енергії та здійснити технічний огляд вузла обліку теплової енергії за адресою: АДРЕСА_1 щодо відповідності вимогам та стандартам, затвердженим чинним законодавством, про що скласти відповідні акти.

Відповідно до адміністративно-територіального устрою м. Києва, вулиця Євгена Коновальця територіально відноситься до Печерського району м. Києва.

Таким чином, враховуючи, що спір виник з приводу утримання нерухомого майна, суд вірно застосував правила ст. 30 ЦПК України.

Відповідно до положень п.1 ч.1 ст. 31 ЦПК України суддя передає справу на розгляд іншому суду, якщо справа належить до територіальної юрисдикції (підсудності) іншого суду.

Ухвала суду постановлена з додержанням норм процесуального права, а тому виходячи з приписів ст. 375 ЦПК України, апеляційна скарга залишається без задоволення, а судове рішення без змін.

Відповідно до п.2 ч.1 ст. 389 ЦПК України , постанова апеляційного суду за результатами перегляду апеляційної скарги на ухвалу про передачу справи на розгляд до іншого суду, оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 367, 374, 375, 382-384, 389 ЦПК України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 відхилити.

Ухвалу Дарницького районного суду м. Києва від 11 липня 2019 року залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Суддя-доповідач:

Судді: