Справа №612/926/18
Провадження №2/612/40/19
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
13 березня 2019 року смт. Близнюки
Близнюківський районний суд Харківської області у складі - головуючого судді Мороза О.І., за участю секретаря судового засідання Коняєвої Н.Ю., розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження в смт. Близнюки Харківської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням,-
13.12.2019 ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 про визнання його таким, що втратив право користування житловим приміщенням, а саме домоволодінням, розташованим за адресою: вул. Садова 36а, с.Самійлівка Близнюківського району Харківської області, у звязку із відсутністю в ньому понад один рік без поважних причин, посилаючись на наступне.
Вона є власником будинку, який розташований за вищевказаною адресою. В будинку зареєстрований колишній чоловік її дочки ОСОБА_2. Шлюб між донькою та відповідачем розірвано 03 листопада 2015 року.
Відповідач за вищевказаною адресою не проживає з липня 2013 року, комунальні послуги не сплачує, не несе інших витрат по утриманню житла та не бере участь у побуті.
Як власник житлового приміщення, вона ніяких договорів (оренди, найму чи піднайму) не укладала, ніяких обовязків перед ним не має. Відповідач не проживає у будинку понад пять років, житлом не цікавиться, його власне майно та речі в домоволодінні відсутні.
Вона не чинила відповідачу перешкод у користуванні жилим приміщенням, за захистом свого порушеного права на проживання він не до суду, ні до інших державних органів не звертався.
Зараз її права як власника з вини відповідача обмежені.
В порядку ч.5 ст. 279 ЦПК України, з ініціативи суду, сторони про дату, час та місце судового засідання повідомлялися своєчасно судовими повістками про виклик, але в судове засідання не зявилися.
Позивач надав до суду письмову заяву в якій просить справу розглядати за її відсутності, позовні вимоги підтримує, в разі необхідності просить винести заочне рішення, а відповідача викликати через оголошення на офіційному Веб-порталі судової влади України.
Відповідно до ч.3 ст.211 ЦПК України учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності.
Відповідач направлені йому копію ухвали суду про відкриття провадження, копії позовної заяви та додатків до неї та судову повістку про виклик, не отримав за адресою яка вказана у позовній заяві.
Оскільки відповідач, не отримує повістки за адресою своєї реєстрації, суд відповідно до ч.10 ст. 187 ЦПК України, крім іншого, здійснював виклик відповідача через оголошення на офіційному Веб-порталі судової влади України.
У судові засідання, призначені на 13.02.2019,13.03.2019, ОСОБА_2 не зявився.
За таких обставин суд вважає неявку відповідача у судове засідання такою, що немає поважних причин.
Отже є підстави вважати що відповідач про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином.
Відзиву, клопотань, заяв тощо в тому числі і про відкладення розгляду справи ОСОБА_2 не подав.
Відповідно до ч.2 ст. 247 ЦПК України, за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.
Зі згоди позивача, яка викладена в його письмовій заяві, суд виніс ухвалу про заочний розгляд справи, що відповідає положенням ч.1 ст. 280 ЦПК України.
Частиною 8 ст. 279 ЦПК України передбачено, що при розгляді справи у порядку спрощеного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, а у випадку розгляду справи з повідомленням (викликом) учасників справи також заслуховує їх усні пояснення та показання свідків. Судові дебати не проводяться.
Суд, дослідивши матеріали справи в порядку спрощеного позовного провадження та оцінивши належність, допустимість, достовірність доказів, зясувавши обставини справи, приходить до наступного.
Судом установлені такі факти та відповідні їм правовідносини.
Позивачка є громадянкою України, про що свідчить фотокопія її паспорту (а.с.5-6).
Відповідно до свідоцтва на право на спадщину за заповітом від 01.04.1987 та витягу №2369386 про реєстрацію права власності на нерухоме майно ОСОБА_1 є власником домоволодіння за адресою:вул. Садова 36а, с.Самійлівка Близнюківського району Харківської області(а.с.7-8).
Зазначена інформація також підтверджена фотокопією технічного паспорту на вищевказаний житловий будинок(а.с.9).
Із довідки про склад сімї ОСОБА_1 вбачається, що вона зареєстрована за адресою м-н. 4АДРЕСА_1(а.с.12).
Із довідок, наданих Самійлівською сільською радою Близнюківського району Харківської області від 13.11.2018, 05.12.2018 вбачається, що за адресою: вул. Садова 36а, с.Самійлівка Близнюківського району Харківської області, зареєстрований ОСОБА_2, але фактично там не проживає(а.с.13-14).
Згідно актів обстеження домоволодіння від 05.11.2018, 05.12.2018 ОСОБА_2 за вищевказаною адресою не проживає з 2013 року і по теперішній час(а.с.16-17).
Комунальні платежі за вищевказаною адресою сплачує позивач(а.с.19).
На підтвердження того, що ОСОБА_2 був чоловіком її доньки, надано фотокопію свідоцтва про народження ОСОБА_3 та фотокопію рішення Лозівського міськрайонного суду Харківської області від 03.11.2015 про розірвання шлюбу(а.с.20-21).
Згідно ст.319 ЦК України власник володіє, користується та розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Усім власникам забезпечуються рівні умови здійснення своїх прав.
Згідно ст.321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.
Згідно ст.391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.
Конституція України у ст.47 проголошує, що кожен має право на житло. Держава гарантує не тільки свободу його придбання, але й можливість стабільного користування житлом, його недоторканість, а також недопущення примусового позбавлення житла, не інакше, як на підставі закону і за рішенням суду.
Реалізація встановлених конституційних гарантій, поряд з іншими, відображається в збереженні житла за його власниками без обмежень, та в гарантії збереження житла в
державному та комунальну житлову фонді за тимчасово відсутніми громадянами протягом шести місяців (ст. 71 ЖК УРСР), членів сім'ї власника жилого приміщення протягом року (ст. 405 ЦК України). Не проживання у жилому приміщенні понад встановлений строк без поважних причин, дають підстави для визнання цих осіб в судовому порядку такими, що втратили права користування ним (ст. 72 ЖК УРСР, ст. 405 ЦК України).
Право користування житлом набувають члени сім'ї власника житла за фактом набуття статусу члена його сім'ї. Необхідною умовою виникнення зазначеного сервітуту є спільне проживання членів сім'ї з власником житла та ведення спільного господарства.
Відповідно до частини другої статті 64 ЖК Української РСР до членів сім'ї наймача належать дружина наймача, їх діти і батьки. Членами сім'ї наймача може бути визнано й інших осіб, якщо вони постійно проживають разом з наймачем і ведуть з ним спільне господарство.
Частиною четвертою статті 156 ЖК Української РСР визначено, що до членів сім'ї власника будинку (квартири) належать особи, зазначені в частині другій статті 64 цього Кодексу.
Згідно статті 405 ЦК України члени сім'ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником. Член сім'ї власника житла втрачає право користування цим житлом у разі його відсутності без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом.
Таким чином, право на звернення до суду із позовом про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням виникає у власника через один рік відсутності особи за зареєстрованим місцем проживання без поважних причин.
Стаття 16 ЦК України передбачає способи захисту цивільних прав і інтересів осіб. Виходячи з загальних положень права власності, власнику належить права володіння, користування та розпорядження своїм майном. Захист права власності регулюється нормами ЦК України.
Верховний Суд України в Постанові від 16 листопада 2016 року у справі № 6-709 цс 16 зазначив, що положення статей 383, 391 ЦК України передбачають право вимоги власника про захист порушеного права власності на жиле приміщення, будинку, квартиру тощо, від будь яких осіб, у тому числі осіб, які не є і не були членами його сім'ї, а положення статті 405 ЦК України, статей 150, 156 ЖК України регулюють взаємовідносини власника жилого приміщення та членів та членів його сім'ї, у тому числі у випадку втрати права власності власником, припинення з ним сімейних відносин або відсутності члена сім'ї власника без поважних причин понад один рік.
Отже належними та допустимими доказами позивача вимоги позову про визнання відповідача таким що втратив право користування житловим будинком доведені, а тому позов і підлягає задоволенню.
Позивачем судовий збір сплачений повністю, вимогу про його стягнення із відповідача не заявлено, отже підстави для його розподілу відповідно до ст. 141 ЦПК України відсутні.
Керуючись ст. 47 Конституції України, ст. ст. 64,71,72,156 ЖК УРСР, ст.ст. 16, 319,321,391,405 ЦК України, ст.ст. 4,5,10,12,13,19,23,34,8,141,175,176,211,229,235, ч.2 ст. 247, ст. ст. 258, 259, 265, 268, 280, 282, 354,355 ЦПК України суд, -
Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням, задовольнити.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.
Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений у разі пропуску з інших поважних причин.
Рішення може бути оскаржена в апеляційному порядку до Харківського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення через Близнюківський районний суд Харківської області.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження протягом тридцяти днів з дня вручення йому ухвали суду.

З інформацією щодо тексту судового рішення учасники справи можуть ознайомитися за веб-адресою Єдиного державного реєстру судових рішень: http://www.reyestr.court.gov.ua.

Учасники справи.

Позивач. ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2, НОМЕР_1, зареєстрована за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_3 б. 21, кв.12.

Відповідач. ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, зареєстровний за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_4.

Суддя О.І. Мороз