Єдиний унікальний номер справи 487/6112/16-ц Головуючий в апеляційній інстанції - Лисенко П.П.
Провадження №22-ц/812/368/19
У Х В А Л А

іменем України

18 березня 2019 року м. Миколаїв

Колегія суддів судової палати в цивільних справах Миколаївського апеляційного суду у складі:

головуючого: Лисенка П.П.,

суддів: Серебрякової Т.В. та Шаманської Н.О.,

із секретарем судового засідання - Лівшенком О.С.,

за участі:

позивача - ОСОБА_2,

відповідача - ОСОБА_3,

представника відповідачів - ОСОБА_4,

переглянувши у відкритому судовому засіданні за апеляційною скаргою ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7 та ОСОБА_3 рішення Заводського районного суду міста Миколаєва, яке ухвалене 21 грудня 2018 року о 10 годині 52 хвилин, в приміщенні Заводського районного суду м. Миколаєва під головуванням судді Павлової Ж.П., у цивільній справі за позовом ОСОБА_8 та ОСОБА_2 до ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7 та ОСОБА_3, третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог щодо предмету спору Першої Миколаївської державної нотаріальної контори, Третьої Миколаївської державної нотаріальної контори та приватного нотаріуса Миколаївського міського нотаріального округу Ємельянової Н.В. про визнання частки ОСОБА_10 у спільному майні подружжя; визначення розміру часток спадкоємців у праві спільної часткової власності в порядку спадкування за законом; визнання договору дарування не дійсним; переведення прав та обов'язків покупця за договором купівлі-продажу та витребування майна,

В С Т А Н О В И Л А:

28 листопада 2016 року ОСОБА_2, ОСОБА_2 пред'явили до ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_3 вищезазначений позов, який обґрунтовували наступним.

Вони є рідними братами, а відповідач ОСОБА_5 - їх батьком.

Їх мати - ОСОБА_10 - померла ще ІНФОРМАЦІЯ_1 року.

Крім них, до складу сім'ї входила ще і їх сестра - ОСОБА_11, яка ІНФОРМАЦІЯ_2 року теж померла.

За життя, всі вони проживали у АДРЕСА_1, яка була набута батьками в період шлюбу за спільні кошти у їх спільну сумісну власність, хоча й зареєстрована лише на батька, про що на ім'я того Виконкомом Заводської районної ради народних депутатів 14 жовтня 1992 року видане відповідне Свідоцтво.

Після смерті матері, батько повторно одружився, взявши шлюб з ОСОБА_6, якій 25 вересня 2015 року подарував їх спільну з матір'ю квартиру, при тому, що за законом робити цього не міг, бо Ѕ частка в праві сумісної власності на квартиру належала їх матері. Після смерті її, вони з братом в рівних частках цю частку успадкували, оскільки на день відкриття спадщини проживали однією сім'єю зі спадкодавцем, проте в правах спадкоємців, через брак у спадкодавця правовстановлюючих документів на житло, оформитися не змогли.

Дізнавшись у січні 2016 року про договір дарування та, посилаючись на норми ст. 22 КпШС України, норми Цивільного кодексу УРСР 1963 року, ст. 203, 215, 217 ЦК України, вони пред'явили цей позов, в якому просили: визнати недійсним договір дарування квартири АДРЕСА_1, укладений між ОСОБА_5 та ОСОБА_6, посвідчений Першою Миколаївською державною нотаріальною конторою 25.09.2015 року за реєстровим № 5-548, зареєстрований у Державному реєстрі речових на нерухоме майно 25 вересня 2015 року за № НОМЕР_2 в частині дарування ј частки у праві власності на згадану квартиру й визнати за кожним з них по 1/8 частці у праві власності на названу квартиру.

Посилаючись на те, що вже після дарування, за різними цивільно-правовими договорами спірна квартира декілька разів змінювала свого власника, позивачі уточнили свої позовні вимоги й кінцево просили визнати рівними частки подружжя ОСОБА_10 та ОСОБА_5 у спільному майні подружжя, тобто по Ѕ частині спірної квартири. Визнати за ними (позивачами) право власності в рівних частках на ј частини квартири, тобто по 1/8 частини за кожним в порядку спадкування після смерті ОСОБА_10 Визнати недійсним договір дарування квартири АДРЕСА_1, укладений між ОСОБА_5 та ОСОБА_6, посвідчений Першою миколаївською державною нотаріальною конторою 25 вересня 2015 року за реєстровим № 5-548, зареєстрований у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно за № НОМЕР_2 в частині дарування ј частини згаданої квартири. Перевести з ОСОБА_3 на позивачів права та обов'язки покупців за договором купівлі-продажу квартири АДРЕСА_1 посвідченого 13 грудня 2016 року приватним нотаріусом Миколаївського міського нотаріального округу Ємельяновою Н.В. та визнати за ними право власності на ѕ частини квартири в рівних частках. Витребувати з володіння ОСОБА_7 квартиру АДРЕСА_1.

Ухвалою Заводського районного суду м. Миколаєва від 07 лютого 2018 року до участі у справі залучено у якості третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог, щодо предмета спору Першу миколаївську державну нотаріальну контору Миколаївської області, Третю миколаївську державу нотаріальну контору Миколаївської області та приватного нотаріуса Миколаївського міського нотаріального округу Миколаївської області Ємельянову Н.В.

Ухвалою Заводського районного суду м. Миколаєва від 22 листопада 2017 року позивачами було внесено на депозитний рахунок Територіального управління Державної судової адміністрації України в Миколаївській області 43 484 гривень 25 копійок в рахунок вартості ѕ спірної квартири та залучено до участі у справі в якості співвідповідачів ОСОБА_7 та ОСОБА_3

Рішенням Заводського районного суду м. Миколаєва від 21 грудня 2018 року позов ОСОБА_2, ОСОБА_2 задоволенно у повному обсязі.

Визначено, що частка ОСОБА_10 в праві спільної часткової власності на квартиру АДРЕСА_1 становила Ѕ від усієї квартири.

Визнано за ОСОБА_2 та ОСОБА_2 право на ј право власності частину квартиру АДРЕСА_1, тобто по 1/8 частини за кожним в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_10

Визнано частково недійсним договір дарування квартири АДРЕСА_1, укладений між ОСОБА_5 та ОСОБА_6, посвідчений Першою Миколаївською державною нотаріальною конторою 25.09.2015 року за реєстровим № 5-548, зареєстрований у Державному реєстрі речових на нерухоме майно 25.09.2015 року за № НОМЕР_2, а саме в частині дарування ј частини квартири.

Переведено на ОСОБА_2 та ОСОБА_2 права та обов'язки покупця ОСОБА_3 за договором купівлі-продажу квартири АДРЕСА_1 посвідченого 13 грудня 2016 року посвідченого приватним нотаріусом Миколаївського міського нотаріального округу Ємельяновою Н.В.

Припинено право власності ОСОБА_7 на квартиру АДРЕСА_1.

Визнано за ОСОБА_2 та ОСОБА_2 право власності на ѕ частини квартири в рівних частках, тобто по 3/8 часток за кожним, на квартиру АДРЕСА_1.

Присуджено виплатити ОСОБА_3 вартість 3/4 частини квартири АДРЕСА_1, придбаної нею за договором купівлі-продажу квартири АДРЕСА_1 посвідченого 13.12.2016 року приватним нотаріусом Миколаївського міського нотаріального округу Ємельяновою Н.В. у розмірі 43484,25 гривень, внесених позивачами на депозитний рахунок Територіального управління Державної судової адміністрації України в Миколаївській області згідно із квитанцією № П11095 від 27.11.2017 року.

Витребувано з володіння ОСОБА_7 квартиру АДРЕСА_1.

Не погоджуючись з цим, відповідачі подали на це рішення апеляційну скаргу, в якій просили його скасувати і ухвалити нове рішення, яким в позові відмовити повністю.

Скаргу обґрунтовували невідповідність висновків суду обставинам справи та порушення ним норм матеріального та процесуального права при вирішенні справи.

По скарзі було відкрито апеляційне провадження та призначено справу до розгляду на 18 березня 2019 року.

В силу ч. 1 ст. 377 ЦПК України, судове рішення першої інстанції, яким закінчено розгляд справи, підлягає скасуванню в апеляційному порядку повністю або частково з закриттям провадження у справі або залишенням позову без розгляду у відповідній частині з підстав, передбачених статтею 255 названого Кодексу.

Про закриття провадження у справі суд постановляє ухвалу, а також вирішує питання про розподіл між сторонами судових витрат, повернення судового збору з державного бюджету. Разом з тим, ухвала суду про закриття провадження у справі може бути оскаржена.

Правила та наслідки відмови від позову виписані ст. 206, 255 та 256 ЦПК України.

Відповідно до частин 1-3 ст. 206 ЦПК України позивач може відмовитися від позову, а відповідач - визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. До ухвалення судового рішення у зв'язку з відмовою позивача від позову або визнанням позову відповідачем суд роз'яснює сторонам наслідки відповідних процесуальних дій, перевіряє, чи не обмежений представник відповідної сторони у повноваженнях на їх вчинення.

У разі відмови позивача від позову суд постановляє ухвалу про закриття провадження у справі.

Відповідно до п. 4 ч. 1, ч .2 ст. 255 ЦПК України суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо позивач відмовився від позову і відмова прийнята судом. Про закриття провадження у справі суд постановляє ухвалу, а також вирішує питання про розподіл між сторонами судових витрат, повернення судового збору з державного бюджету.

Згідно з ч. 2. ст. 256 ЦПК України, у разі закриття провадження у справі повторне звернення до суду з приводу спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав не допускається. Наявність ухвали про закриття провадження у зв'язку з прийняттям відмови позивача від позову не позбавляє відповідача в цій справі права на звернення до суду за вирішенням цього спору.

Таке ж право зберігається за позивачем і у суду апеляційної інстанції.

Відповідно до ст. 373 ЦПК України в суді апеляційної інстанції позивач має право відмовитися від позову, а сторони - укласти мирову угоду відповідно до загальних правил про ці процесуальні дії незалежно від того, хто подав апеляційну скаргу. Якщо заява про відмову від позову чи мирова угода сторін відповідають вимогам статей 206, 207 цього Кодексу, суд постановляє ухвалу про прийняття відмови позивача від позову або про затвердження мирової угоди сторін, якою одночасно визнає нечинним судове рішення першої інстанції, яким закінчено розгляд справи, та закриває провадження у справі.

Суд апеляційної інстанції має право не приймати відмову від скарги або її відкликання з підстав, визначених у частині п'ятій статті 206 цього Кодексу, згідно з якою суд не приймає відмову позивача від позову, визнання позову відповідачем у справі, в якій особу представляє її законний представник, якщо його дії суперечать інтересам особи, яку він представляє.

12 березня 2019 року позивачі - ОСОБА_2 та ОСОБА_8 скористалися своїм правом на відмову від позову та надіслала до апеляційного суду заяву, де зазначили, що спір ними врегулювано у добровільному порядку, у зв'язку з чим вони відмовляються від позову, просять визнати нечинним рішення Заводського районного суду від 21 грудня 2018 року та закрити провадження у справі.

Одночасно, вони підтвердили, що наслідки, передбачені ч. 3 ст. 206 та ч. 2 ст. 373 ЦПК України їм відомі та зрозумілі.

Колегія вважає, що заява підлягає задоволенню, оскільки обставин, які б перешкоджали цьому, немає.

Так, заяви ОСОБА_2 та ОСОБА_2 про відмову від позову вчинені ними з їх доброї волі, іншого з наданих ними документів, у тому числі і з нотаріально посвідчених заяв, ними не вбачається; самі заяви відповідають положенням цивільного права та цивільно-процесуального законодавства; наслідки відмови від позовних вимог заявникам відомі та зрозумілі.

За такого слід прийняти відмову ОСОБА_8 та ОСОБА_2 від позову та визнати нечинним рішення Заводського районного суду м. Миколаєва від 21 грудня 2018 року у справ за їх позовом до ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7 та ОСОБА_3 про визнання часток у прав спільної сумісної власності подружжя; визнання права власності в порядку спадкування, визнання договору дарування недійсним; переведення прав та обов'язків покупця за договором купівлі-продажу; витребування майна та провадження у справі закрити.

Відповідно до ч. 2 ст. 142 ЦПК України у разі укладення мирової угоди, відмови від позову, визнання позову відповідачем на стадії перегляду рішення в апеляційному чи касаційному порядку суд у відповідній ухвалі у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення скаржнику (заявнику) з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого ним при поданні відповідної апеляційної чи касаційної скарги.

При поданні апеляційної скарги ОСОБА_5 через ПАТ КБ «ПриватБанк», сплачено 1 920 гривень судового збору за квитанцією № 0.0..1 від 18 січня 2019 року, а також на виконання вимог ухвали про залишення апеляційної скарги без руху через ПАТ КБ «ПриватБанк» сплачено ще 3 312 гривень судового збору за квитанцією № 0.0..1 від 19 лютого 2019 року, а всього 5 232 гривень.

Відтак, на виконання ч. 2 ст. 142 ЦПК України скаржнику підлягає поверненню з державного бюджету 2 616 гривень.

Підстави для вирішення питання щодо сплаченого позивачем при подачі позовної заяви судового збору у зв'язку із відмовою від позову на стадії апеляційного провадження - відсутні.

Керуючись ст. ст. 142, 206, 255, 373, 374, 377 ЦПК України, колегія судів -

УХВАЛИЛА:

Заяви ОСОБА_8 та ОСОБА_2 про відмову від позову - задовольнити повністю.

Прийняти відмову ОСОБА_8 та ОСОБА_2 від позову до ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7 та ОСОБА_3 про визнання частки у спільному майні подружжя; визначення розміру часток спадкоємців у праві спільної часткової власності в порядку спадкування за законом; визнання договору дарування не дійсним; переведення прав та обов'язків покупця за договором купівлі-продажу та витребування майна,

Визнати нечинним рішення Заводського районного суду м. Миколаєва від 21 грудня 2018 року у справі за позовом ОСОБА_8, ОСОБА_2 до ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7 та ОСОБА_3, про визнання частки у спільному майні подружжя; визначення розміру часток спадкоємців у праві спільної часткової власності в порядку спадкування за законом; визнання договору дарування недійсним; переведення прав та обов'язків покупця за договором купівлі-продажу, витребування майна та закрити провадження у справі.

Зобов'язати органи Державної казначейської служби України повернути ОСОБА_5 (ІНН НОМЕР_1) 2 616 (дві тисячі шістсот шістнадцять) гривень судового збору, сплаченого відповідно до квитанцій.

Ухвала набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення її повного тексту.

Головуючий П.П. Лисенко

Судді: Н.О. Шаманська

Т.В. Серебрякова

________________________________________________

Повний текст постанови складено 19 березня 2019 року.