ЄУН 174/579/19
н/п 2/174/292/2019
Р І Ш Е Н Н Я

І м е н е м У к р а ї н и

10 жовтня 2019 року м. Вільногірськ

Вільногірський міський суд Дніпропетровської області в складі:

головуючого - судді Борцової А.А.,

за участю секретаря Килинчук Л.Л.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в заочному порядку в спрощеному позовному провадженні з повідомленням (викликом) сторін цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про збільшення розміру аліментів,-

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 , вказуючи, що рішенням Вільногірського міського суду від 30.06.2010р. присуджено стягнення з відповідача ОСОБА_2 на її користь на утримання неповнолітньої доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , аліментів у розмірі 1/4 частини усіх видів заробітку (доходу), але не менше ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму відповідно до віку дитини, починаючи з 14.05.2010 року і до досягнення дитиною повноліття. Їхня дитина з 2011 року має статус інваліда дитинства, в зв`язку з чим потребує довготривалого та дорого лікування. Аліментів, які присуджено судом, не достатньо для подальшого лікування та підтримання фізичного розвитку дитини, та для потреб ортопедичного характеру.

Керуючись ст. ст. 180, 181, 182, 184, 194 Сімейного кодексу України, позивач просить збільшити розмір аліментів, які стягуються з відповідача на її користь на підставі рішення Вільногірського міського суду від 30.06.2010р. на утримання неповнолітньої доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , з 1/4 на 1/3 частини усіх видів заробітку (доходу), але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму відповідно до віку дитини, починаючи з дня подачі до суду і до досягнення дитиною повноліття.

Ухвалою Вільногірського міського суду Дніпропетровської області від 09.07.2019 року у справі відкрито спрощене позовне провадження з повідомленням (викликом) сторін, сторонам роз`яснені їх процесуальні права та обов`язки.

В судове засідання позивач не з`явилася, надала заяву про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, доповнень не має та не заперечує проти заочного розгляду справи. (а.с. 43)

Відповідач в судове засідання не з`явився вдруге, про дату, час і місце розгляду справи повідомлений належним чином (а.с. 29, 41) у відповідності до вимог п.2 ч.7 ст.128 ЦПК України, про причини неявки суд не повідомив, заяви про розгляд справи за його відсутності та відзив на позовну заяву не надав, тому суд, відповідно до ч.8 ст.178, ст.ст. 280-281 ЦПК України, вирішує справу у заочному порядку за наявними матеріалами.

Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі, якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Вивчивши позовну заяву, дослідивши письмові докази по справі, суд дійшов висновку, що у задоволенні позову слід відмовити з наступних підстав.

Так, згідно рішення Вільногірського міського суду Дніпропетровської області від 30.06.2010 року, яке набрало законної сили 13.07.2010 року, з відповідача ОСОБА_3 , стягнуто аліменти на користь позивачки ОСОБА_1 на утримання дочки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , щомісячно, у розмірі ј частки всіх видів доходу та не менше, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму відповідно до віку дитини, починаючи з 14.05.2010 року. (а.с. 16-17)

Факт проживання дитини з матір`ю підтверджується довідкою № 2219 від 15.05.2019 року, що видана відділом реєстрації фізичних осіб виконавчого комітету Вільногірської міської ради Дніпропетровської області, згідно якої ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , та донька ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстровані в АДРЕСА_1 (а.с. 15).

Згідно копії посвідчення серії НОМЕР_1 , ОСОБА_1 з 15.12.2010 року отримує державну соціальну допомогу призначену інваліду з дитинства ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 (а.с. 13)

Згідно копії індивідуальної програми реабілітації інваліда № 61/6 від 30.05.2019 року ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , має інвалідність з 2011 року, потребує відвідування реабілітаційних установ, медичної реабілітації та санаторно-курортного лікування 1 раз на рік (а.с. 7-10)

Згідно копії виписки із медичної карти амбулаторного (стаціонарного) хворого у ВЦП МСД, ОСОБА_3 у період з 19.12.2014 року по 23.12.2014 року перебувала на стаціонарному лікуванні (а.с. 11-12)

Згідно копії виписки з історії хвороби ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , остання проходила 8-й курс інтенсивної нейрофізіологічної реабілітації в Міжнародній клініці відновного лікування м.Трускавця з 03.04.2017 по 14.04.2017 р. (а.с.14)

Згідно ст.182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Згідно ч.1 ст. 192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось з них. Згідно п. 23 Постанови Пленуму Верховного суду України № 3 від 15.05.2006 «Про застосування судами окремих норм СК України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» відповідно до ст. 192 СК України розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них.

Відповідно до ч.ч.1,3 ст.12 ЦПК України, судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Частиною 1 статті 13 ЦПК України передбачено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Згідно з ч.1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до п. 6 постанови Пленуму Верховного Суду України від 18.12.2009 №14 «Про судове рішення у цивільній справі», враховуючи принцип безпосередності судового розгляду, рішення може бути обґрунтоване лише доказами, одержаними у визначеному законом порядку та дослідженими в судовому засіданні.

В рішенні Європейського суду з прав людини в справі «Ващенко проти України» (Заява № 26864/03) від 26 червня 2008 року зазначено, що у суду відсутні повноваження на вихід за межі принципу диспозитивності і змагальності та збирання доказів на користь однієї із зацікавлених сторін.

Також в своїх рішеннях Європейський суд з прав людини, юрисдикція якого поширюється на всі питання тлумачення і застосування Конвенції (п.1 ст. 32 Конвенції) неодноразово наголошував, що суд при оцінці доказів керується критерієм доведення «поза розумним сумнівом».

Таке доведення може випливати зі співіснування достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою висновків або подібних неспростованих презумпцій щодо фактів: (п.45 Рішення ЄСПЛ у справі «Бочаров проти України» від 17.06.2011 р., заява №21037/05; п.75 Рішення ЄСПЛ у справі «Огороднік проти України» від 05.05.2015 р., заява № 29644/10; п.52 Рішення ЄСПЛ у справі «Єрохіна проти України» від 15.02.2013 р., заява №12167/04).

Згідно з ч.6 ст. 81 ЦПК України, доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи.

Судом встановлено, що сторони є батьками дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка проживає з позивачкою та перебуває на її утриманні, а відповідач за рішенням Вільногірського міського суду Дніпропетровської області від 30.06.2010 року сплачує на користь позивачки аліменти у розмірі 1/4 частини з усіх видів його доходу, щомісячно. Дочка сторін - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 є дитиною-інвалідом, періодично проходить лікування в медичних закладах, потребує реабілітації, відновної терапії, санаторно-курортного лікування, що, поза розумним сумнівом, потребувало та потребує від позивачки додаткових матеріальних затрат.

Однак, позивачка не надала належних та допустимих доказів на підтвердження обставин, передбачених ст. 192 СК України, тобто того, що матеріальний стан одержувача аліментів чи стан її здоров`я, після ухвалення рішення суду про визначення розміру аліментів на утримання дитини, погіршилися або матеріальний стан платника аліментів чи стан його здоров`я, після ухвалення рішення суду про визначення розміру аліментів на утримання дитини, покращилися та він має змогу сплачувати аліменти на утримання дитини у більшому розмірі, тому підстави для збільшення розміру аліментів, які стягуються з відповідача на користь позивачки відповідно до рішення Вільногірського міського суду Дніпропетровської області від 30.06.2010 року, в межах заявлених позивачкою вимог, відсутні, а у задоволенні позову слід відмовити за недоведеністю заявлених вимог.

Крім того, відповідно до ст. 185 СК України, той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов`язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо), тому позивачка не позбавлена можливості звернутися до суду з відповідним позовом, у разі наявності такого спору між сторонами.

Відповідно до ст.141 ЦПК України, враховуючи, що позивачка при подачі позову звільнена від сплати судового збору, в задоволенні позову відмовлено, тому судові витрати слід віднести на рахунок держави.

На підставі ст. ст. 180, 181, 182, 192 Сімейного кодексу України, п. 23 Постанови Пленуму Верховного суду України № 3 від 15.05.2006 «Про застосування судами окремих норм СК України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» та керуючись ст.ст. 12, 13, 81, 133, 141, 263- 265, 268, 274-279, 280-289 ЦПК України, суд,-

У Х В А Л И В:

У задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про збільшення розміру аліментів відмовити.

Судові витрати у виді судового збору віднести на рахунок держави.

Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.

Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Позивач має право оскаржити заочне рішення в загальному порядку, встановленому цим Кодексом.

Апеляційна скарга на рішення суду подається учасниками справи через Вільногірський міський суд Дніпропетровської області до Дніпровського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Головуючий - суддя: підпис А.А.Борцова