ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/2036/19 Справа № 188/467/17 Суддя у 1-й інстанції - Бурда П.О. Суддя у 2-й інстанції - Свистунова О. В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 жовтня 2019 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Дніпровського апеляційного суду у складі:

головуючого судді - Свистунової О.В.,

суддів - Красвітної Т.П., Єлізаренко І.А.,

за участю секретаря - Гулієва М.І.о.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Дніпро

апеляційну скаргу ОСОБА_1

на рішення Петропавлівського районного суду Дніпропетровської області від 27 вересня 2018 року

по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору - Публічне акціонерне товариство "Златобанк", про відшкодування банківського вкладу, -

В С Т А Н О В И Л А:

У квітні 2017 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору - ПАТ "Златобанк", про відшкодування банківського вкладу.

Позовна заява мотивована тим, що 12.02.2015 року між позивачем як вкладником та третьою особою як банком було укладено договір банківського вкладу «Класичний» (депозит) № 080807 , за яким банк приймає від вкладника на вкладний (депозитний) рахунок № НОМЕР_2 грошові кошти в сумі 5 000,00 доларів США у тимчасове строкове користування на строк до 12.03.2015 року та зобов`язується сплачувати проценти за його користування з розрахунку 9% річних.

На підставі постанови Правління Національного банку України від 13.02.2015 № 105 "Про віднесення Публічного акціонерного товариства "Златобанк" до категорії неплатоспроможних", виконавчою дирекцією відповідача прийнято рішення від 13.02.2015 № 30 "Про запровадження тимчасової адміністрації у АТ "Златобанк", згідно з яким з 14.02.2015 року запроваджено тимчасову адміністрацію та призначено уповноважену особу Фонду на здійснення тимчасової адміністрації у банку.

Уповноваженою особою Фонду на здійснення тимчасової адміністрації в банку призначено провідного професіонала з питань врегулювання неплатоспроможності банків відділу запровадження процедури тимчасової адміністрації та ліквідації департаменту врегулювання неплатоспроможності банків Славінського В.І.

Постановою Правління Національного банку України від 12.05.2015 року № 310 "Про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію ПАТ "Златобанк", виконавчою дирекцією Фонду прийнято рішення від 13.05.2015 року № 99 "Про початок процедури ліквідації ПАТ "Златобанк" та призначення уповноваженої особи Фонду на ліквідацію банку", згідно з яким було розпочато процедуру ліквідації банку.

Згідно з рішенням виконавчої дирекції Фонду від 12.05.2015 року № 310 розпочато процедуру ліквідації банку з відшкодуванням Фондом коштів за вкладами фізичних осіб відповідно до плану врегулювання та призначено уповноваженою особою Фонду на ліквідацію банку провідного професіонала з питань врегулювання неплатоспроможності банків відділу запровадження процедури тимчасової адміністрації та ліквідації департаменту врегулювання неплатоспроможності банків Славінського В.І. строком на 1 рік з 13.05.2015 року до 12.05.2016 року включно.

28 квітня 2015 року на офіційному сайті Фонду опубліковано оголошення про те, що з 29.04.2015 року Фонд здійснює виплати коштів вкладникам банку за договорами банківського вкладу, строк дії яких закінчився до 15.04.2015 року включно, а також продовжуються виплати коштів вкладникам банку за договорами банківського вкладу, строк дії яких закінчився раніше, та за договорами банківського рахунку (поточні та карткові рахунки). Виплати коштів будуть здійснюватися через установи Публічного акціонерного товариства "Державний Ощадний банк України"; виплати гарантованої суми відшкодування здійснюватимуться відповідно до Загального реєстру вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду.

Дізнавшись про відсутність даних позивача в Загальному реєстрі вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду, позивач звернувся до Фонду та Уповноваженої особи із заявою від 27.04.2015 року, у якій просив включити його до переліку (реєстру) вкладників банку, які мають право на відшкодування коштів за рахунок Фонду, та виплатити гарантовану суму відшкодування за вкладом.

Адміністрація банку повідомила позивача, що на виконання ст. 26 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" позивача було включено до загального реєстру осіб, які мають право на відшкодування вкладу, та інформація направлена до Фонду.

Уповноважена особа Фонду листом № 27 від 20.01.2016 року направила до Фонду додаткову інформацію з переліком вкладників які мають у відповідності до Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" право на отримання гарантованої суми в межах 200 000,00 грн. В цьому переліку були вказані і дані позивача.

Однак до теперішнього часу відповідач свої зобов`язання перед позивачем, визначені Законом України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб", з виплати вкладу в розмірі 129 592,62 грн., яка є еквівалентом суми 5 000,00 доларів США за курсом НБУ на день початку процедури виведення Фондом банку з ринку та здійснення тимчасової адміністрації, не виконав.

Отже, станом на день запровадження тимчасової адміністрації в банку на вкладному рахунку № НОМЕР_2 позивача залишок коштів складав 5 000,00 доларів США, які гарантувались та підлягали виплаті (поверненню) позивачеві в порядку, встановленому Законом України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб".

Однак, всі неодноразові звернення позивача до банку-агенту щодо отримання передбаченого законом гарантованого відшкодування за вкладом залишились безрезультатними. Банк-агент протягом всього періоду дії адміністрації Фонду у третьої особи, відмовляв у виплаті відшкодування з мотивів відсутності даних про позивача та його вклади (рахунки) в базі даних банку та Фонду, зокрема у Переліку вкладників і Загальному реєстрі вкладників.

Позивач стверджує, що його звернення до банку, уповноваженої особи Фонду, та безпосередньо до Фонду також виявились безрезультатними.

Ураховуючи викладене, позивач просив суд стягнути з відповідача на свою користь гарантовану суму вкладу в розмірі 129 592,62 грн., що є еквівалентом суми 5 000,00 доларів США за курсом НБУ на день початку процедури виведення Фондом банку з ринку та здійснення тимчасової адміністрації і покласти на відповідача судові витрати.

Рішенням Петропавлівського районного суду Дніпропетровської області від 27.09.2018 року в задоволенні позовних відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 , посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить рішення скасувати та ухвалити нове, яким задовольнити позовні вимоги у повному обсязі.

Апеляційна скарга мотивована тим, що справу слід розглядати за правилами цивільного судочинства, оскільки відносини, які виникають між учасниками системи гарантування вкладів фізичних осіб, регулюються нормами цивільного законодавства та є цивільно-правовими за юридичною природою.

У відзиві на апеляційну скаргу, третя особа ПАТ "Златобанк" просить рішення суду першої інстанції залишити без змін, а скаргу позивача без задоволення.

Згідно з частиною 3 статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Згідно з положенням частини 2 статті 374 ЦПК України підставами апеляційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до вимог частини 1 статті 367 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку суд переглядає справу за наявними і ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Розглянувши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та заявлених вимог, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції установлено, що 12.02.2015 року на рахунок позивача, відкритий у третьої особи, від ОСОБА_2 шляхом безготівкового перерахування з рахунку, відкритому у третьої особи, тобто в тому ж ПАТ "Златобанк", надійшли грошові кошти в розмірі 5 000,00 доларів США, що вбачається з виписки з особового рахунку (т.2, а.с.79), в період дії заборони проведення будь-яких операцій за договорами, за результатами яких збільшується гарантована сума відшкодування за вкладами фізичних осіб Фондом, встановленої постановою правління Національного банку України від 04.12.2014 року № 777/БТ "Про віднесення ПАТ "Златобанк" до категорії проблемних".

В той же день 12.05.2015 року між позивачем як вкладником та третьою особою як банком було укладено договір банківського вкладу «Класичний» (депозит) № 080807 , за яким банк прийняв від вкладника на вкладний (депозитний) рахунок № НОМЕР_2 грошові кошти в сумі 5 000,00 доларів США у тимчасове строкове користування на строк до 12.03.2015 року та зобов`язується сплачувати проценти за його користування з розрахунку 9% річних. Договір був укладений за адресою місцезнаходження відділення м. Дніпропетровськ, вул. Гоголя, буд .1. Зазначені обставини вбачаються з копії угоди про приєднання до публічної пропозиції про комплексне банківське обслуговування фізичних осіб № 080807 (договору банківського вкладу) від 12.02.2015 року (т.1, а.с.7).

Прийняті банком кошти були зараховані на вкладний рахунок позивача № НОМЕР_2 , що підтверджується випискою з зазначеного рахунку від 14.02.2015 року (т.1, а.с.8).

На підставі постанови Правління Національного банку України від 13.02.2015 року № 105 "Про віднесення ПАТ "Златобанк" до категорії неплатоспроможних" виконавчою дирекцією Фонду прийнято рішення від 13.02.2015 року № 30 "Про запровадження тимчасової адміністрації у АТ "Златобанк", згідно з яким з 14.02.2015 року запроваджено тимчасову адміністрацію та призначено уповноважену особу Фонду на здійснення тимчасової адміністрації у ПАТ "Златобанк" Славінського В.І. строком на три місяці з 14.02.2015 року по 13.05.2015 року включно.

Відповідно до постанови Правління НБУ від 12.05.2015 року № 310 "Про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію ПАТ "Златобанк" виконавчою дирекцією Фонду прийнято рішення від 13.05.2015 року № 99 "Про початок процедури ліквідації АБ "Златобанк" та призначення уповноваженої особи Фонду на ліквідацію банку", згідно з яким то розпочато процедуру ліквідації АБ "Златобанк" та призначено уповноваженою особою Фонду на ліквідацію АБ "Златобанк" Славінського В.І. строком на 1 рік з 18 год. 00 хв. 13.05.2015 року до 12.05.2016 року включно.

Виконавча дирекція Фонду прийняла рішення від 18.05.2015 року № 100 про внесення змін до рішення виконавчої дирекції Фонду від 13.05.2015 року № 99 "Про початок процедури ліквідації АТ "Златобанк" та призначення уповноваженої особи Фонду на ліквідацію банку", згідно з яким ліквідація АТ "Златобанк" здійснюється один рік з 14.05.2015 року до 13.05.2016 року включно.

З метою виконання всіх заходів, пов`язаних з ліквідацією ПАТ "Златобанк" виконавча дирекція Фонду прийняла рішення від 24.03.2016 року № 391 про продовження строків здійснення процедури ліквідації АТ "Златобанк" на два роки до 13.05.2018 року включно.

Тим же рішенням продовжено повноваження ліквідатора АТ "Златобанк" Славінського В .І. на два роки до 13.05.2018 року включно.

Рішенням виконавчої дирекції Фонду від 15.05.2017 року "Про зміну уповноваженої особи Фонду на ліквідацію АТ "Златобанк" відсторонено Славінського В.І. від виконання обов`язків уповноваженої особи Фонду на ліквідацію АТ "Златобанк" і призначено уповноваженою особою Фонду на ліквідацію АТ "Златобанк" Славкіну М.А. з 18.05.2018 року (т.1, а.с.33,138).

Постановою Окружного адміністративного суду міста Києва від 14.07.2017 року у справі № 826/2184/17 за позовом ТОВ "Авангард-Експо" до Національного банку України, Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, третя особа - ПАТ "Златобанк", було, зокрема, визнано протиправним та скасовано постанову Правління Національного банку України від 13.02.2015 року № 105 "Про віднесення Публічного акціонерного товариства "Златобанк" до категорії неплатоспроможних"; рішення Фонду гарантування вкладів фізичних осіб від 13.02.2015 року № 30 "Про запровадження тимчасової адміністрації в АТ "Златобанк"; постанову Правління Національного банку України від 12.05.2015 року № 310 "Про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію Публічного акціонерного товариства "Златобанк"; рішення Фонду гарантування вкладів фізичних осіб від 13.05.2015 року № 99 "Про початок процедури ліквідації АТ "Златобанк" та призначення уповноваженої особи Фонду на ліквідацію банку"; рішення Фонду гарантування вкладів фізичних осіб від 18.05.2015 року № 100 про внесення змін до рішення виконавчої Дирекції Фонду від 13.05.2015 року № 99 "Про початок процедури ліквідації АТ "Златобанк" та призначення уповноваженої особи Фонду на ліквідацію банку"; рішення Фонду гарантування вкладів фізичних осіб від 24.03.2016 року № 391 про продовження строків здійснення процедури ліквідації АТ "Златобанк" на два роки до 13.05.2018 року включно.

Постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 25.10.2017 року у справі № 826/2184/17 за позовом ТОВ "Авангард-Експо" до Національного банку України, Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, третя особа - ПАТ "Златобанк", апеляційні скарги Національного банку України, Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, ПАТ "Златобанк" в особі уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію публічного акціонерного товариства "Златобанк" Славкіної М.А. залишено без задоволення; апеляційну скаргу ТОВ "Авангард-Експо" задоволено повністю; змінено мотивувальну частину постанови Окружного адміністративного суду міста Києва від 14.07.2017 року в абз. 4 та абз. 5 стор. 12 з підстав, зазначених у мотивувальній частині даної постанови; в решті постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 14.07.2017 року залишено без змін.

Відповідачем вказані судові рішення оскаржені в касаційному порядку. Рішення за касаційною скаргою на день ухвалення рішення суду у цій справі не було оприлюднене.

Рішенням Фонду від 26.10.2017 року було продовжено повноваження уповноваженої особи Фонду на здійснення ліквідації ПАТ "Златобанк" Славкіної М.А. до настання однієї з двох обставин: прийняття Вищим адміністративним судом України остаточного рішення у судовій справі № 826/2184/17 або погодження Національним банком України нових керівників банку та видачі ліцензії на здійснення банківської діяльності ПАТ "Златобанк".

Крім того, вказаним рішенням було зупинено виплати вкладникам банку гарантованої суми відшкодування до настання однієї з двох зазначених вище обставин.

На підставі пункту 2 частини п`ятої статті 12, частини першої статті 35, частини п`ятої статті 44, частини третьої статті 48 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" виконавча дирекція Фонду прийняла рішення від 19.04.2018 року № 1135 про продовження строків здійснення процедури ліквідації АТ "Златобанк" строком на два роки з 14.05.2018 року до 13.05.2020 року включно.

Вказана інформація розміщена на офіційній сторінці Фонду гарантування вкладів в мережі Інтернет та є загальновідомою.

Таким чином, відповідач з 13.02.2015 року і до цього часу здійснює заходи щодо виведення неплатоспроможного банку - ПАТ "Златобанк" з ринку виключно відповідно до порядку, визначеному Законом України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб".

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що позивачем обрано не вірний спосіб захисту свого права, оскільки в даних правовідносинах спосіб захисту його прав як вкладника неплатоспроможного банку визначений Законом України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб". Між сторонами спору відсутні договірні зобов`язання і відповідач не є правонаступником неплатоспроможного банку по його договорам.

Однак, колегія суддів погодитися з такими висновками суду не може, виходячи з наступного.

Згідно з статтями 4, 13 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Способи захисту цивільних прав та інтересів передбачені статтею 16 ЦК України, за положеннями якої під способами захисту суб`єктивних цивільних прав є закріплені законом матеріально-правові заходи примусового характеру, за допомогою яких проводиться поновлення (визнання) порушених (оспорюваних) прав та вплив на правопорушника.

Особа, право якої порушено, може скористатися відповідно до статті 16 ЦК України, не любим, а цілком конкретним способом захисту свого права.

Правовідносини у цій справі врегульовані Законом України № 4452-VI "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб", яким встановлюються правові, фінансові та організаційні засади функціонування системи гарантування вкладів фізичних осіб, повноваження Фонду, порядок виплати Фондом відшкодування за вкладами, а також регулюються відносини між Фондом, банками, НБУ, визначаються повноваження та функції Фонду щодо виведення неплатоспроможних банків з ринку і ліквідації банків. Відносини, що виникають у зв`язку зі створенням і функціонуванням системи гарантування вкладів фізичних осіб, виведенням неплатоспроможних банків з ринку та ліквідації банків, регулюються цим Законом, іншими законами України, нормативно-правовими актами Фонду та НБУ (стаття 1 Законом № 4452-VI).

Згідно з пунктом 16 статті 2 Закону № 4452-VI тимчасова адміністрація - це процедура виведення банку з ринку, що запроваджується Фондом стосовно неплатоспроможного банку в порядку, встановленому цим Законом.

Відповідно до пункту 6 статті 2 цього Закону ліквідація банку - це процедура припинення банку як юридичної особи відповідно до законодавства. Отже, у спорах, пов`язаних з виконанням банком, у якому введена тимчасова адміністрація та/або запроваджена процедура ліквідації, своїх зобов`язань перед його кредиторами, норми Закону № 4452-VI є спеціальними, і цей Закон є пріоритетним відносно інших законодавчих актів України у таких правовідносинах.

Статтею 36 вказаного Закону врегульовано наслідки запровадження тимчасової адміністрації. Зокрема, згідно з підпунктами 1, 2 частини п`ятої статті 36 Закону № 4452-VI під час тимчасової адміністрації не здійснюється задоволення вимог вкладників та інших кредиторів банку, примусове стягнення коштів та майна банку, звернення стягнення на майно банку, накладення арешту на кошти та майно банку.

За змістом статті 3 Закону № 4452-VI Фонд є установою, що виконує спеціальні функції у сфері гарантування вкладів фізичних осіб та виведення неплатоспроможних банків з ринку. Фонд є юридичною особою публічного права, має відокремлене майно, яке є об`єктом права державної власності і перебуває у його господарському віданні.

Згідно із частиною першою статті 4 Закону № 4452-VI основним завданням Фонду є забезпечення функціонування системи гарантування вкладів фізичних осіб та виведення неплатоспроможних банків з ринку. Для цього Фонд наділено відповідними функціями, передбаченими частиною цієї ж статті закону, серед яких, зокрема: ведення реєстру учасників Фонду; здійснення заходів щодо організації виплат відшкодувань за вкладами в разі прийняття рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку; здійснення заходів щодо інформування громадськості про функціонування системи гарантування вкладів фізичних осіб, захисту прав та охоронюваних законом інтересів вкладників, підвищення рівня фінансової грамотності населення відповідно до цього Закону.

Відповідно до частини першої статті 26 Закону № 4452-VI Фонд гарантує кожному вкладнику банку відшкодування коштів за його вкладом. Фонд відшкодовує кошти в розмірі вкладу, включаючи відсотки, нараховані на день прийняття рішення НБУ про віднесення банку до категорії неплатоспроможних та початку процедури виведення Фондом банку з ринку, але не більше суми, встановленої адміністративною радою Фонду на дату прийняття такого рішення незалежно від кількості вкладів в одному банку. Сума граничного розміру відшкодування коштів за вкладами не може бути меншою 200 000 грн.

Згідно з положеннями статті 27 Закону № 4452-VI уповноважена особа Фонду складає перелік вкладників та визначає розрахункові суми відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду відповідно до вимог цього Закону та нормативно-правових актів Фонду станом на день прийняття рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку.

Уповноважена особа Фонду зазначає у переліку вкладників суму відшкодування для кожного вкладника, яка розраховується виходячи із сукупного обсягу всіх його вкладів у банку та нарахованих процентів. Нарахування процентів за вкладами припиняється з дня прийняття рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку.

Уповноважена особа Фонду протягом трьох днів з дня прийняття рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію формує перелік вкладників, кошти яких не підлягають відшкодуванню Фондом відповідно до частини четвертої статті 26 цього Закону.

Гарантії Фонду є гарантіями держави, передбаченими Законом № 4452-VI, для виконання Фондом відповідних зобов`язань можуть залучатися державні кошти. Тому рішення та дії Фонду чи уповноваженої особи Фонду щодо включення вкладника до переліку осіб, яким необхідно здійснити виплату відшкодувань сум вкладів за рахунок коштів Фонду, є рішеннями та діями суб`єкта владних повноважень, який реалізує делеговані державою повноваження по виведенню з ринку неплатоспроможних банків.

Акти, прийняті суб`єктами владних повноважень, дії, вчинені ними під час здійснення управлінських функцій, а також невиконання повноважень, установлених законодавством (бездіяльність), можуть бути оскаржені до суду відповідно до частин першої та другої статті 55 Конституції України. Для реалізації конституційного права на оскарження рішень, дій чи бездіяльності вказаних суб`єктів у сфері управлінської діяльності в Україні утворено систему адміністративних судів.

Згідно з пунктами 1, 5 частини другої статті 17 КАС України (у редакції, чинній на час звернення до суду з позовом та розгляду справи у суді першої інстанції) компетенція адміністративних судів поширювалася, зокрема, на спори фізичних чи юридичних осіб із суб`єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи правових актів індивідуальної дії), дій чи бездіяльності, а також спори за зверненням суб`єкта владних повноважень у випадках, установлених законом.

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 3 КАС України справа адміністративної юрисдикції - це переданий на вирішення адміністративного суду публічно-правовий спір, у якому хоча б однією зі сторін є орган виконавчої влади, орган місцевого самоврядування, їхня посадова чи службова особа або інший суб`єкт, який здійснює владні управлінські функції на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

Суб`єкт владних повноважень - це орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їхня посадова чи службова особа, інший суб`єкт при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, у тому числі на виконання делегованих повноважень (пункт 7 частини першої статті 3 вказаного Кодексу).

Публічно-правовий характер спору визначається тим, що вказані суб`єкти наділені владно-управлінськими повноваженнями у сфері реалізації публічного інтересу.

Характерною ознакою публічно-правових спорів є сфера їх виникнення - публічно-правові відносини, тобто передбачені нормами публічного права суспільні відносини, що виражаються у взаємних правах та обов`язках їх учасників у різних сферах діяльності суспільства, зокрема пов`язаних з реалізацією публічної влади.

Публічно-правовим вважається також спір, який виник з позовних вимог, що ґрунтуються на нормах публічного права, де держава в особі відповідних органів виступає щодо громадянина не як рівноправна сторона у правовідносинах, а як носій суверенної влади, який може вказувати або забороняти особі певну поведінку, надавати дозвіл на передбачену законом діяльність тощо.

Отже, до компетенції адміністративних судів належить вирішення спорів фізичних чи юридичних осіб з органом державної влади, органом місцевого самоврядування, їхньою посадовою або службовою особою, предметом яких є перевірка законності рішень, дій чи бездіяльності цих органів (осіб), прийнятих або вчинених ними при здійсненні владних управлінських функцій.

За приписами частини першої статті 54 Закону № 4452-VI рішення, що приймаються відповідно до цього Закону НБУ, Фондом, працівниками Фонду, що виконують функції, передбачені цим Законом, у тому числі у процесі здійснення тимчасової адміністрації, ліквідації банку, виконання плану врегулювання, можуть бути оскаржені до суду.

Таким чином, нормативно-правове регулювання статусу Фонду та його місце в системі гарантування вкладів фізичних осіб дозволяє зробити висновки, що Фонд є суб`єктом публічного права, створений з метою реалізації публічних інтересів держави у сфері гарантування вкладів фізичних осіб та виведення неплатоспроможних банків з ринку, здійснює нормативне регулювання, тобто наділений владними управлінськими функціями та є суб`єктом владних повноважень у розумінні КАС України.

Частиною другою статті 6 Конституції України визначено, що органи судової влади здійснюють свої повноваження в установлених Конституцією межах і відповідно до законів України.

Спір стосовно права на відшкодування вкладів фізичних осіб за рахунок коштів Фонду в межах гарантованого державою відшкодування за вкладами є публічно-правовим, має особливий характер і стосується виконання окремої владної функції Фонду, а саме організації виплат відшкодувань за вкладами (пункт 4 частини другої статті 4 Закону № 4452-VI).

Фонд є державною спеціалізованою установою, що виконує функції державного управління у сфері гарантування вкладів фізичних осіб, уповноважена особа Фонду в цьому випадку виконує від імені Фонду делеговані ним повноваження щодо гарантування вкладів фізичних осіб, а тому спір стосовно формування переліку вкладників, які мають право на гарантоване державою відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду, та затвердження реєстру вкладників для здійснення гарантованих виплат є публічно-правовим і належить до юрисдикції адміністративних судів.

Такого правового висновку дійшла Велика Палата Верховного Суду в постановах від 12.04.2018 року у справі № 820/11591/15, від 04.07.2018 року у справі № 826/1476/15, від 03.10.2018 року у справі № 367/2089/15-ц, від 14.11.2018 року у справі № 127/25132/17, від 23.01.2019 року у справі № 186/658/17-ц, від 27.02.2019 року у справі № 750/788/18, від 27.02.2019 року у справі № 161/11401/17, від 13.03.2019 року у справі № 554/22/18, від 13.03.2019 року у справі № 636/99/17-ц, від та інших.

Відповідно до ч.4 ст. 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Враховуючи, що позивач претендує на відшкодування Фондом коштів за вкладом у сумі 129 592,62 грн., тобто у межах встановленого законом граничного розміру відшкодування, колегія суддів вважає наявність ознак публічно-правового характеру відносин Фонду з позивачем з приводу відшкодування гарантованої суми банківського вкладу. А тому відхиляє як неприйнятні з огляду на усталену судову практику доводи позивача про те, що ця справа має розглядатися за правилами цивільного судочинства.

Аналіз наведених норм ЦПК України та КАС України дає підстави для висновку, що позивач не позбавлений права захистити своє право на відшкодування коштів за банківським вкладом за рахунок коштів Фонду шляхом пред`явлення позову в порядку адміністративного судочинства про визнання протиправних рішень, дій чи бездіяльності суб"єкта владних повноважень та зобов`язання відповідача здійснити виплату (відшкодування) гарантованої суми банківського вкладу.

Ураховуючи наведене, колегія суддів вважає за необхідне рішення суду першої інстанції скасувати, а провадження у справі закрити, оскільки цей спір не підлягає розгляду у порядку цивільного судочинства.

Згідно із частиною 1 статті 377 ЦПК України судове рішення першої інстанції, яким закінчено розгляд справи, підлягає скасуванню в апеляційному порядку повністю або частково з закриттям провадження у справі або залишенням позову без розгляду у відповідній частині з підстав, передбачених статтями 255 та 257 цього Кодексу.

Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 255 ЦПК України суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо справа не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

Ураховуючи викладене, апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, а судове рішення скасуванню із закриттям провадження у справі.

Керуючись ст.ст. 259,268,374,377,381,382,383,384 ЦПК України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - задовольнити частково.

Рішення Петропавлівського районного суду Дніпропетровської області від 27 вересня 2018 року - скасувати.

Провадження по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору - Публічне акціонерне товариство "Златобанк", про відшкодування банківського вкладу - закрити.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття та протягом тридцяти днів може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду з дня складання повного судового рішення.

Головуючий О.В. Свистунова

Судді: Т.П. Красвітна

І.А. Єлізаренко