Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 жовтня 2019 року Новотроїцький районний суд

Херсонської області

в складі : головуючого судді Решетова В.В.

секретар судового засідання Сушко Н.І.

розглянувши у судовому засіданні в залі суду смт. Новотроїцьке Херсонської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до СФГ «Матрос» про визнання недійсним правочину

В С Т А Н О В И В :

07.06.2017 року позивач ОСОБА_1 звернулася до суду з вищеозначеним позовом до СФГ «Матрос» про визнання договору оренди землі недійсним, мотивуючи тим, що вона є власником земельної ділянки площею 7,1086 га, яка розташована на території Чкалівської сільської ради Новотроїцького району Херсонської області. В жовтні 2013 року між її чоловіком, який діяв від її імені та відповідачем була досягнута усна домовленість про платне використання ним її земельної ділянки строком на три роки. Договору не підписували, так як мали дружні відносини. Після сплину обговорюваного часу, чоловік звернувся до ОСОБА_2 про розрахунок за використання земельної ділянки та повернення її, але отримав відмову. ОСОБА_3 вказав, що на вказану земельну ділянку підписаний договір оренди строком на десять років та пройшов державну реєстрацію. На вимогу її чоловіка працівник СФГ «Матрос» надала йому вказаний договір та копію з державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію іншого речового права. Даний договір позивач не укладала та не підписувала. Вважає договір сфальсифікований. Неодноразово зверталась за вирішенням питання до суду, але отримувала відмову, так як договір не визнаний недійсним, а тому діє презумпція правомірності правочину. Просить визнати недійсним договір оренди земельної ділянки, укладений між СФГ «Матрос» та ОСОБА_1 , 01.05.2014 року та стягнути судові витрати.

Позивач та її представник в судовому засіданні позов підтримали, надали пояснення аналогічні викладеним у позовній заяві. На підтвердження своїх доводів просили призначити судово-почеркознавчу експертизу, так як позивач не підписувала оскаржуваного договору.

Відповідач до судового засідання не з`явився, його інтереси були представлені представником ОСОБА_4 , яка проти позовних вимог заперечила, вказала, що оспорюваний договір підписав чоловік позивача за представництвом. Вважає договір укладеним, який належним чином пройшов державну реєстрацію. Просила відмовити в задоволенні позовних вимог, пізніше зовсім перестала приймати участь у судових засіданнях.

Суд вислухавши доводи сторін та їх представників, дослідивши та проаналізувавши матеріали справи, приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав.

Предметом спору є вимога про визнання договору оренди землі недійсним.

З наявних матеріалів справи судом встановлено, що позивач є власником земельної ділянки площею 7,1086 га, право посвідчено державним актом на право власності на землю серії 1V-ХС № 002352, яка розташована на території Чкалівської сільської ради Новотроїцького району Херсонської області.

Відповідно до статті 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності; право приватної власності є непорушним.

За визначенням частини першої статті 316 Цивільного кодексу України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

Власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном (частина перша статті317 ЦК України). Згідно зі статтею 321 ЦК України право власності є непорушним, ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Згідно з положеннями частин першої, другої статті 78 Земельного кодексу України право власності на землю це право володіти, користуватися і розпоряджатися земельними ділянками; право власності на землю набувається та реалізується на підставі Конституції України, цього Кодексу, а також інших законів, що видаються відповідно до них.

Відповідно до частини першої статті 16 Закону України «Про оренду землі» укладення договору оренди земельної ділянки із земель приватної власності здійснюється за згодою орендодавця та особи, яка згідно із законом вправі набувати право оренди на таку земельну ділянку, що також відповідає загальним вимогам вчинення правочину, визначеним цивільним законодавством України. При цьому орендодавцями земельних ділянок є, зокрема, громадяни, у власності яких перебувають земельні ділянки, або уповноважені ними особи (частина перша статті4 названого Закону).

За визначенням статті 202 ЦК України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків; за загальним правилом частини другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

Статтею 203 ЦК України встановлено загальні вимоги, додержання яких є необхідними для чинності правочину, зокрема, зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам; особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності; волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі; правочин має вчинятися у формі, встановленій законом.

Недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) наведених вимог статті 203 ЦК України, зокрема, частини третьої цієї статті Кодексу (волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі), є підставою для визнання судом недійсності правочину (частини перша, третя статті 215 ЦК України, пункт 8 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 06.11.2009р. №9 «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними»).

Отже, у випадку невідповідності волевиявлення учасника правочину його внутрішній волі такий правочин визнається недійсним згідно з частиною третьою статті 203, частинами першою, третьою статті 215 ЦК України.

Як вбачається з висновку судово-почеркознавчої експертизи Херсонського науково-дослідного експертно-криміналістичного центру від 27.03.2019 року №35-ПТ, підпис від імені ОСОБА_1 в графі «Реквізити сторін: Орендодавець ОСОБА_1 » договору оренди землі від 01.05.2014 року на 2 акр. виконаний не ОСОБА_1 , а іншою особою. Підпис від імені ОСОБА_1 в графі «Акт склали: Орендодавець» акту прийому-передачі земельної ділянки (Додаток №1 до договору оренди від …201…року) на 1 арк. Виконаний не ОСОБА_1 , а іншою особою /а.с. 96-104/.

В матеріалах справи відсутні дані, які вказували б на те, що особа, яка підписала оспорюваний правочин від імені ОСОБА_1 була її представником або ж виконала підпис з її відома.

Факт підробки підпису на оспорюваному договорі оренди землі, який встановлено висновком експерта, виходить за межі цивільно-правового регулювання відносин і переходить в площину кримінально-караних діянь. А тому, не може породжувати будь-яких негативних цивільно-правових наслідків. Тому враховуючи пояснення позивача, про те, що вона дізналась про наявність оскаржуваного договору, який позивач не підписувала і не укладала лише у серпні 2016 року.

Відповідно до частини першої статті 15, пункту 2 частини другої статті 16 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання; способом захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання правочину недійсним.

Захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється, зокрема, шляхом визнання угоди недійсною (пункт «в» частини третьої статті152 Земельного кодексу України).

Згідно правової позиції, викладеної у постанові Верховного Суду України від 18.12.2013 у справі № 6-127цс13, вільне волевиявлення учасника правочину, передбачене ст. 203 ЦК України, є важливим чинником, без якого неможливо укладення договору оренди земельної ділянки. Своє волевиявлення на укладення договору учасник правочину виявляє в момент досягнення згоди з усіх істотних умов, складання та скріплення підписом письмового документа.

Аналогічна правова позиція висловлена Верховним Судому у постанові від 11.06.2018 у справі № 151/117/17.

Крім того, у іншій постанові Верховного Суду України у справі № 6-162цс13 від 19.02.2014, вказано, що договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Сторони договору, дійшовши згоди щодо істотних умов договору оренди землі скріплюють його своїми підписами.

Позивач заперечує підписання з відповідачем договору оренди землі, який укладений 01.05.2014 року і волевиявлення на його укладення у неї не було. Висновком судово-почеркознавчої експертизи за №35 від 27.03.2019 року встановлено, що ОСОБА_1 договір оренди від 01.05.2014 року не підписувала, як і не підписувала акт прийому-передачі земельної ділянки, який є додатком до договору оренди не зрозуміло до якого, так як на ньому відсутнє число укладення такого договору. Тому з наведеного випливає, що підписання оскаржуваного договору оренди землі не відповідало волевиявленню позивача та було здійснено всупереч бажанню ОСОБА_5 , що свідчить про порушення істотних умов договору та його невідповідність вимогам ст. 203 ЦК України.

Враховуючи наведене, а також специфіку договорів оренди землі, а саме необхідність обов`язкового повідомлення сторони про певні істотні умови договору та його державну реєстрацію, суд вважає, що відсутність особистого підпису сторони в договорі оренди землі свідчить про те, що сторони не узгодили всі істотні умови договору, передбачені Законом.

Отже підпис договору є обов`язковим реквізитом правочину, вчиненого у письмовій формі. Наявність підпису підтверджує наміри учасника правочину, забезпечує їх ідентифікацію та цілісність документа, в якому втілюється правочин. Унаслідок вказаного, підписання правочину здійснюється кожною із сторін власноручно або власноручно уповноваженими на те стороною особами.

За таких обставин, враховуючи те, що договір оренди землі від 01.05.2014 року підписаний не ОСОБА_1 , а іншою особою, суд вважає, що є підстава, передбачена ст. 15 Закону України «Про оренду землі», для визнання спірного договору недійсним.

Відповідно до вимог ч.2 п.1 ст. 141 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею, документально підтверджені судові витрати.

Понесені позивачем витрати становлять: 2250,24 грн. - витрати на проведення судово-почеркознавчої експертизи, 640,00 грн. - оплата судового збору та 5000,00грн. - оплата правничої допомоги, які підтверджені документально та з огляду на кількість судових засідань, обгрунтованості клопотань адвоката підлягають стягненню з відповідача.

Виходячи з викладеного та керуючись ст.4, 16 Закону України «Про оренду землі», статей 78, 116, 152 Земельного кодексу України, статей 15, 16, 202, 203, 215, 316, 317, 321 Цивільного кодексу України, керуючись статтями 2-4, 12, 13, 82, 89, 141, 200, 206, 223, 247, 258, 259, 263-265, 272, 273, 351, 352, 354, 355, підпунктом15.5 пункту1 розділу XIII «Перехідні положення» Цивільного процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до СФГ «Матрос» про визнання недійсним правочину задовольнити повністю.

Визнати недійсним договір оренди землі від 01.05.2014 року, яка розташована на території Чкалівської сільської ради Новотроїцького району Херсонської області, укладений між ОСОБА_1 та Селянське (фермерське) господарство «Матрос».

Стягнути з СФГ «Матрос» на користь ОСОБА_1 понесені судові витрати на проведення судово-почеркознавчої експертизи у сумі 2250,24 грн., витрати на оплату судового збору в сумі 640,00грн. та витрати на оплату правничої допомоги в сумі 5000,00 грн.

Апеляційна скарга на рішення може бути подана протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення безпосередньо до Херсонського апеляційного суду. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя В.В. Решетов