Справа № 132/1861/18
Провадження № 22-ц/801/533/2019
Головуючий у суді 1-ї інстанції Гуцол М. П.
Доповідач:Сопрун В. В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 березня 2019 рокуСправа № 132/1861/18м. Вінниця

Вінницький апеляційний суд в складі:

головуючого Сопруна В.В.,

суддів: Міхасішина І.В., Матківської М.В.,

за участю секретаря судового засідання: Пантелеймонової А.І.,

за участю сторін: позивача ОСОБА_3, відповідача ОСОБА_4,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Вінниці цивільну справу №132/1861/18 за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про вчинення певних дій, пов'язаних із захистом честі, гідності та ділової репутації, стягнення моральної шкоди,

за апеляційною скаргою ОСОБА_4 на рішення Калинівського районного суду Вінницької області від 08 січня 2019 року, яке ухвалене суддею Гуцолом М.П. в приміщенні Калинівського районного суду Вінницької області о 15 год. 25 хв., повний текст складено 16 січня 2019 року,

в с т а н о в и в :

В травні 2018 року ОСОБА_3 звернувся в суд з позовом до ОСОБА_4 про вчинення певних дій, пов'язаних із захистом честі, гідності та ділової репутації, стягнення моральної шкоди, мотивуючи свої позовні вимоги тим, що відповідач ОСОБА_4 у 2017 році написав та видав книгу ІНФОРМАЦІЯ_1, серії ІНФОРМАЦІЯ_3 заснована журналом ІНФОРМАЦІЯ_4. Ознайомившись із книгою позивач виявив допущену автором велику кількість помилок, неточностей, перекручення ним фактів, в тому числі стосовно самого позивача ОСОБА_3, що на його думку, порочить честь та гідність, завдало йому моральних страждань.

Позивач просив суд зобов'язати відповідача ОСОБА_4 вибачитися перед позивачем ОСОБА_3 у засобах масової інформації газетах ІНФОРМАЦІЯ_2, ІНФОРМАЦІЯ_6, ІНФОРМАЦІЯ_7 за безпідставні звинувачення, наклеп, що опубліковані відповідачем у книзі «ІНФОРМАЦІЯ_1 за 2017 рік.

Зобов'язати відповідача вилучити за свої кошти вже реалізовані книги ІНФОРМАЦІЯ_1; стягнути на його користь з відповідача 10000 грн. моральної шкоди.

Рішенням Калинівського районного суду Вінницької області від 08 січня 2019 року позов задоволено частково.

Визнано інформацію опубліковану у книзі ІНФОРМАЦІЯ_1 Автор ОСОБА_4 2017 р. на ст.136 наступного змісту: «Спершу зі своїми помічниками зрізав кілька хрестів, що віками стояли оберігали село у різних його кутках. Згодом завзятому атеїсту захотілося ще не так себе перед Богом проявити. І коли 1970 році з якихось причин загорілася церква, то саме ОСОБА_5 зі своїми комсомольцями забажав негайно розібрати обгорілу будівлю. Та не встиг, бо люди почувши вістку про запланований атеїстичний захід збіглися до Храму і відстояли його...», недостовірною.

Зобов'язано відповідача ОСОБА_4 спростувати вказану інформацію у книзі ІНФОРМАЦІЯ_1 шляхом опублікування у районній газеті ІНФОРМАЦІЯ_2, за свій рахунок повідомлення про ухвалене у зазначеній справі судове рішення протягом одного місяця з дня набрання ним законної сили.

Стягнуто з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3 1000 грн. у відшкодування моральної шкоди та судовий збір в сумі 881 грн. В іншій частині позову відмовлено.

Не погодившись з вказаним рішенням суду, ОСОБА_4 подав апеляційну скаргу, оскільки вважає, що рішення Калинівського районного суду Вінницької області від 08 січня 2019 року не відповідає обставинам справи, ухвалене з порушенням норм процесуального права та неправильно застосовано норми матеріального права, просив рішення суду скасувати та ухвалити нове, яким відмовити у задоволені позовних вимог.

Відзив на апеляційну скаргу не надходив.

Колегія суддів, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, заслухавши осіб, які з'явилися в судове засідання, дослідивши матеріали справи, прийшла до висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню за таких підстав.

Згідно ч.3 ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (ст. 76 ЦПК України).

Згідно ч.1-3, 5 ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Статтею 264 ЦПК України передбачено, що під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: 1) чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.

Зазначеним вимогам судове рішення не відповідає.

Ухвалюючи рішення про часткове задоволення позову, суд першої інстанції виходив з його часткової доведеності та обґрунтованості.

Колегія суддів, не погоджується з таким висновком суду першої інстанції виходячи з наступного.

Згідно ч.4 ст.367 ЦПК України суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов'язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Судом першої інстанції встановлено, що спір між сторонами виник унаслідок розповсюдженням відповідачем ОСОБА_4 у книзі ІНФОРМАЦІЯ_1 відомостей, які, на думку позивача ОСОБА_3 містять велику кількість помилок, неточностей, перекручення ним фактів, в тому числі стосовно самого позивача ОСОБА_3, що порочить його честь та гідність, завдало йому моральних страждань.

Також, судом першої інстанції встановлено, що у 2017 році під редакцією ОСОБА_4 було опубліковано книгу із серії ІНФОРМАЦІЯ_3 журналу ІНФОРМАЦІЯ_4, випуск 20./ОСОБА_4. - Вінниця: ІНФОРМАЦІЯ_1. В даній книзі надрукована стаття ІНФОРМАЦІЯ_5, яка містить інформацію про життя ОСОБА_3 стор. 135-136. Суть статті зводилася до того, що ОСОБА_3 у 70-х роках минулого століття, займаючи посаду сільського голови, на території с. Сальник здійснював дії щодо демонтажу хрестів навколо села, а також мав наміри демонтувати обгорілу церкву.

Друк вказаної книжки здійснено «ТОВ «Нілан - ЛТД», 2017. - 240 с. тиражом 600 примірників.

Так, згідно зі статтею 277 ЦК України, фізична особа, особисті немайнові права якої порушено внаслідок поширення про неї та (або) членів її сім`ї недостовірної інформації, має право на відповідь, а також на спростування цієї інформації.

Спростування недостовірної інформації здійснюється особою, яка поширила інформацію. Фізична особа, особисті немайнові права якої порушено у друкованих або інших засобах масової інформації, має право на відповідь, а також на спростування недостовірної інформації у тому ж засобі масової інформації в порядку, встановленому законом. Спростування недостовірної інформації здійснюється у такий же спосіб, у який вона була поширена.

Статтею 297 ЦК України визначено, що кожен має право на повагу до його гідності та честі. Гідність та честь фізичної особи є недоторканними. Фізична особа має право звернутися до суду з позовом про захист її гідності та честі.

Згідно зі статтею 32 Конституції України кожному гарантується судовий захист права спростовувати недостовірну інформацію про себе і право вимагати будь-якої інформації, а також право вимагати відшкодування матеріального і морального збитку, заподіяного використовуванням і розповсюдженням такої недостовірної інформації.

Разом із цим Конституцією України гарантується право на свободу думки і слова, на вільне вираження своїх поглядів і переконань.

Кожен має право вільно збирати, зберігати, використовувати і поширювати інформацію усно, письмово або в інший спосіб - на свій вибір.

Згідно з частиною першою статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

В позовній заяві позивач ставить питання про зобов'язання відповідача вибачитися перед ним у засобах масової інформації за безпідставні звинувачення, наклеп, що опубліковані відповідачем у книзі «ІНФОРМАЦІЯ_1.

Відповідно до п.26 постанови Пленуму Верховного Суду України від 29 лютого 2009 року № 1 «Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи», суд не вправі зобов'язувати відповідача вибачатися перед позивачем у тій чи іншій формі, оскільки примусове вибачення як спосіб судового захисту гідності, честі чи ділової репутації за поширення недостовірної інформації не передбачено у статтях 16, 277 ЦК України.

Позивач у суді першої інстанції не змінював позовних вимог.

Суд першої інстанції не роз'яснив позивачу положень ст.ст.12, 13, 81 ЦПК України, натомість визнав викладену інформацію у книзі «ІНФОРМАЦІЯ_1 недостовірною і зобов'язав ОСОБА_4 спростувати вказану інформацію шляхом опублікування у районній газеті ІНФОРМАЦІЯ_2, розглянувши справу поза межами заявлених позивачем вимог.

Як вбачається зі змісту статей 51, 175 ЦПК України обов'язок визначати відповідача у справі покладається на позивача. Належність відповідача визначається, перш за все, нормами матеріального права.

Цивільним процесуальним засобом, яким забезпечується реалізація права на звернення до суду, є позов, тобто матеріально-правова вимога до суду заінтересованої особи (позивача) про здійснення правосуддя в цивільній справі на захист прав, свобод чи інтересів, порушених чи оспорюваних іншою особою (відповідачем).

Таким чином, сторонами в цивільній справі є особи, які перебувають між собою в матеріальних правовідносинах, в яких об'єктивному праву одного відповідає суб'єктивний обов'язок іншого.

Відповідно до положень Закону України «Про інформацію» інформація - це будь-які відомості та/або дані, які можуть бути збережені на матеріальних носіях або відображені в електронному вигляді.

Відповідачами у справі про захист честі і гідності чи ділової репутації є фізична або юридична особа, яка поширила недостовірну інформацію, а також автор цієї інформації (пункт 9 постанови Пленуму Верховного Суду України від 29 лютого 2009 року № 1 «Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи»).

Якщо позов пред'явлено про спростування інформації, опублікованої в засобах масової інформації, то належними відповідачами є автор і редакція відповідного засобу масової інформації чи інша установа, що виконує її функції, оскільки згідно зі статтею 21 Закону «Про друковані засоби масової інформації (пресу) в Україні» саме редакція або інша установа, яка виконує її функції, здійснює підготовку та випуск у світ друкованого засобу масової інформації.

У разі, коли редакція друкованого засобу масової інформації не має статусу юридичної особи, належним відповідачем є юридична особа, структурним підрозділом якої є редакція. Якщо редакція не є структурним підрозділом юридичної особи, то належним відповідачем виступає засновник друкованого засобу масової інформації.

У випадку, коли інформація була поширена у засобі масової інформації з посиланням на особу, яка є джерелом цієї інформації, ця особа також є належним відповідачем.

Позивачем у даній справі способом захисту обрано спростування інформації, поширеної відповідачем ОСОБА_4 у книзі ІНФОРМАЦІЯ_1, друк вказаної книжки здійснено ТОВ «Нілан - ЛТД» у 2017 році.

Таким чином, колегія суддів, приходить до висновку, що належним відповідачем у такому разі є автор і редакція відповідного засобу масової інформації, тобто особи, яких позивач повинен був установити та зазначити в позовній заяві як відповідачів (пункт 9 постанови Пленуму Верховного Суду України від 29 лютого 2009 року № 1 «Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи»).

Так як, суд першої інстанції не залучив до участі у розгляді справи належного відповідача ТОВ «Нілан - ЛТД», а також редакцію газети ІНФОРМАЦІЯ_2 - редакцію відповідного засобу масової інформації, через який було поширено вказану інформацію, та який у разі доведення обґрунтованості позовних вимог зобов'язаний її спростувати у спосіб, наближений (адекватний) до способу поширення, апеляційний суд приходить до висновку, що судом першої інстанції вирішено питання про права і обов'язки осіб, не залучених до участі у розгляді справи.

Однак, суд апеляційної інстанції згідно чинного законодавства позбавлений можливості на стадії апеляційного розгляду залучати до участі у справі осіб, які не брали участі у справі у суді першої інстанції, змінювати процесуальне положення будь-кого з учасників процесу, тому колегія суддів, приходить до висновку, що за змістом статті 376 ЦПК України це є підставою для скасування рішення суду першої інстанції та ухвалення нового рішення про відмову у задоволенні позову з наведених вище підстав.

Викладене узгоджується з висновками викладеними Верховним Судом в постановах від 28 лютого 2018 року справа №347/1525/14-ц та від 07 листопада 2018 року справа №665/262/17.

За таких обставин, відповідно до положень ст. 376 ЦПК України апеляційна скарга підлягає задоволенню, а рішення суду першої інстанції скасуванню з ухваленням нового рішення про відмову в задоволенні позовних вимог.

Відповідно до ч.13 ст.141 ЦПК України, якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Отже, оскільки апеляційна скарга підлягає задоволенню, тому сплачений відповідачем судовий збір за подання апеляційної скарги в розмірі 1321,20 грн., слід стягнути на його користь з позивача.

Керуючись ст.ст.367, 368, 374, 376, 381-384 ЦПК України, суд,

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_4 задовольнити.

Рішення Калинівського районного суду Вінницької області від 08 січня 2019 року скасувати, ухвалити нове рішення.

В задоволенні позову ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про вчинення певних дій, пов'язаних із захистом честі, гідності та ділової репутації, стягнення моральної шкоди, відмовити.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_4 витрати по оплаті судового збору за подання апеляційної скарги в розмірі 1321 гривні 50 копійок.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з моменту її прийняття і може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги протягом тридцяти днів до Верховного Суду з дня складення повного судового рішення.

Повний текст судового рішення складено 13 березня 2019 року.

Головуючий: підпис Сопрун В.В.

Судді: підписи Міхасішин І.В.

Матківська М.В.

Згідно з оригіналом: Сопрун В.В.