ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 607/1114/17Головуючий у 1-й інстанції Сливка Л.М.
Провадження № 22-ц/817/257/19 Доповідач - Ходоровський М.В.
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 березня 2019 року м. Тернопіль

Тернопільський апеляційний суд в складі:

головуючого - Ходоровський М.В.

суддів - Бершадська Г. В., Ткач О. І.,

секретаря - Панькевич Т.І.

з участю - позивача ОСОБА_1

представника відповідача адвоката Юзьвака І.Я.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Тернополі апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Тернопільського міськрайонного суду від 16 листопада 2018 року (головуючий суддя Сливка Л.М., повний текст рішення складено 22 листопада 2018 року) у цивільній справі № 607/1114/17 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3, третя особа - Служба у справах неповнолітніх та дітей Тернопільської міської ради про визначення способу участі батька у вихованні сина,-

ВСТАНОВИВ:

У січні 2017 року ОСОБА_1 звернувся в суд з позовом до ОСОБА_3, Виконавчого комітету Тернопільської міської ради, третя особа - Служба у справах неповнолітніх та дітей Тернопільської міської ради про визначення способу участі батька у вихованні сина. Просив визначити таку участь наступним чином: щотижня з п'ятниці, якщо навчання у школі проводяться - одразу ж після занять, якщо не проводяться - з 09:00 год. до 20:00 год. понеділка; першу половину будь-яких канікул син проводить з батьком.

В обґрунтування вимог зазначив, що мати дитини чинить йому перешкоди у спілкуванні з сином, налаштовує дитину проти нього та членів його сім'ї.

Рішенням Тернопільського міськрайонного суду від 16 листопада 2018 року позов задоволено частково.

Визначено спосіб участі ОСОБА_1 у спілкуванні та вихованні ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, встановивши, що батько проводить з сином час за наступним графіком:

-щопонеділка, з 10 год. 00 хв. до 12 год. 00 хв.;

-кожну другу та четверту суботу місяця з 10 год. 00 хв. до 18 год. 00 хв.;

-другу частину щорічних літніх канікул.

В решті заявлених позовних вимог відмовлено.

Стягнуто з ОСОБА_3 в користь держави 640 гривень судового збору.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить рішення суду скасувати, та ухвалити нове рішення, яким позов задовольнити в повному обсязі, визначивши спосіб участі його у вихованні сина ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, наступним чином:

щотижня з 9:00 год п'ятниці якщо заняття у школі не проводяться, якщо проводяться - одразу після занять, до 20:00 год понеділка;

другу половину літніх та першу половину інших шкільних канікул син проводить з батьком;

постановити окрему ухвалу стосовно невиконання органом опіки та піклування - виконавчим комітетом Тернопільської міської ради ухвали Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 21 липня 2017 року.

Апеляційна скарга мотивована тим, що суд першої інстанції безпідставно залишив поза увагою подану ним ухвалу Козівського районного суду Тернопільської області від 23 липня 2013 року, якою відповідача звільнено від кримінальної відповідальності за частиною 1 ст. 125 Кримінального кодексу України відповідно до статті 45 Кримінального кодексу України, у зв'язку з дійовим каяттям та закрито провадження у справі; не прийняв до уваги його показання про неналежне виконання відповідачем своїх батьківських обов'язків, її аморальну поведінку чи непедагогічні методи виховання сина. Крім цього вважає, що встановлений оскаржуваним рішенням час є недостатнім для спілкування із сином. Судом також проігнороване подане 13.11.2017 року клопотання про постановления окремої ухвали стосовно встановлення причин та умов невиконання органом опіки та піклування - виконавчим комітетом Тернопільської міської ради ухвали Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 21 липня 2017 року щодо надання належного висновку органу опіки та піклування.

У відзиві на апеляційну скаргу представник ОСОБА_3 - Юзьвак І.Я. просить апеляційну скаргу відхилити, рішення суду залишити без змін.

Відзив мотивований тим, що судом враховано всі обставини справи та інтереси дитини відповідно до вимог Сімейного кодексу України та надано достатньо часу для побачень та спілкування батька з сином.

У судовому засіданні ОСОБА_1 апеляційну скаргу підтримав, представник відповідача її заперечив, вважає рішення суду законним, а доводи апеляційної скарги безпідставними.

Заслухавши доповідь судді апеляційного суду, пояснення учасників справи, ознайомившись з матеріалами справи, доводами апеляційної скарги в її межах, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення.

Судом встановлено, що з 2009 року по 2012 рік сторони у справі ОСОБА_1 та ОСОБА_3 перебували у зареєстрованому шлюбі, є батьками неповнолітнього ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1. Вони проживають окремо, син мешкає з матір'ю, по АДРЕСА_1.

Між позивачем та відповідачем існує спір щодо участі батька у вихованні сина, причиною чого є напружені відносини сторін.

Рішенням Виконавчого комітету Тернопільської міської ради № 746 від 18 жовтня 2017 року «Про затвердження висновку щодо визначення способу участі у вихованні дитини» (т. 1 а.с. 195), затверджено висновок щодо визначення способу участі у вихованні ОСОБА_4 Попередні рішення Виконавчого комітету Тернопільської міської ради, котрі регулювали ці правовідносини, визнано такими, що втратили чинність. У висновку рекомендовано позивачу здійснювати участь у вихованні сина щопонеділка з 10 до 12 год. Побачення повинні відбуватись в присутності матері в місцях розважального характеру, призначених для повноцінного відпочинку дітей.

За висновком судового-психіатричної експертизи № 167 (т. 2 а.с. 58-59), у відповідача немає індивідуально-психологічних особливостей, які б суттєво впливали на емоційний стан, психічний розвиток та відчуття благополуччя ОСОБА_4 У виховній поведінці ОСОБА_3 не виявлено таких особливостей, які б суттєво та негативно впливали на емоційний стан, психічний розвиток та відчуття благополуччя дитини. Негативно впливають на емоційний стан, відчуття благополуччя дитини - ОСОБА_4 довготривала конфліктна сімейна ситуація, методи її вирішення, що в майбутньому може привести до незворотних наслідків в його психічному стані. Умови виховання (рід занять, режими роботи, стан здоров'я, сімейний стан) сприятливі для виховання ОСОБА_4;

За висновком судово-психіатричної експертизи № 171 (т. 2 а.с. 60-61) у ОСОБА_1 не діагностовано індивідуально-психологічних особливостей, які б суттєво негативно впливали на емоційний стан, психічний розвиток та відчуття благополуччя ОСОБА_4 На емоційний стан і відчуття благополуччя дитини негативно ситуаційно впливає довготривала конфліктна сімейна ситуація, яка в майбутньому може привести до збільшення її негативного впливу, до незворотних наслідків в його психічному розвитку. Об'єктивних даних за несприятливі умови виховання, створених позивачем, які б пливали негативно на психологічний стан та розвиток малолітнього ОСОБА_4 не виявлено.

Відповідно до довідки № 02/429/2018 від 01 листопада 2018 року позивач працює на посаді судового розпорядника господарського суду Тернопільської області, позитивно характеризується за місцем роботи, має стабільний дохід, а отже і реальну можливість допомагати сину матеріально.

Згідно поданих позивачем фіскальних чеків, у період з серпня по листопад 2018 року він переказав відповідачу кошти на загальну суму 7724 гривень .

ОСОБА_1 є учасником бойових дій, що підтверджується копією посвідчення серії НОМЕР_1 від 06 квітня 2016 року.

ОСОБА_1 з'являвся до місць де навчався син та намагався налагодити з ним контакт. Позивач бажає спілкуватись з дитиною і як наслідок, здобути його прихильність.

Частково задовольняючи позовні вимоги та водночас не погодившись із висновком органу опіки та піклування щодо визначення способу участі у вихованні дитини ОСОБА_4, суд вважав Висновок недостатньо обґрунтованим та таким, що суперечить інтересам дитини, оскільки об'єм побачень з сином, котрий рекомендований позивачу вказаним висновком, а це лише дві години в тиждень, є явно недостатнім для їх належного спілкування а достатнім часом для побачень та спілкування батька з сином є час згідно графіка: щопонеділка, з 10 год. 00 хв. до 12 год. 00 хв.; кожна друга та четверта субота місяця з 10 год. 00 хв. до 18 год. 00 хв.; друга частина щорічних літніх канікул.

З таким висновком суду слід погодитись, оскільки він відповідає вимогам закону та грунтується на матеріалах справи.

Мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. (частина 1 ст. 141 Сімейного кодексу України)

Згідно статті 153 Сімейного кодексу України мати, батько та дитина мають право на безперешкодне спілкування.

У відповідності до статті 157 Сімейного кодексу України питання виховання дитини вирішується батьками спільно. Той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов'язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею. Той із батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкоджати тому з батьків, хто проживає окремо, спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвиткові дитини.

Відповідно до частини 1 та 2 статті 159 Сімейного кодексу України якщо той із батьків, з ким проживає дитина, чинить перешкоди тому з батьків, хто проживає окремо, у спілкуванні з дитиною та у її вихованні, зокрема якщо він ухиляється від виконання рішення органу опіки та піклування, другий із батьків має право звернутися до суду з позовом про усунення цих перешкод. Суд визначає способи участі одного з батьків у вихованні дитини (періодичні чи систематичні побачення, можливість спільного відпочинку, відвідування дитиною місця його проживання тощо), місце та час їхнього спілкування.

У абзаці 3 ч. 2 ст. 159 Сімейного кодексу України передбачено, що під час вирішення спору щодо участі одного з батьків у вихованні дитини береться до уваги ставлення батьків до виконання своїх обов'язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров'я та інші обставини, що мають істотне значення, в тому числі стан психічного здоров'я одного з батьків, зловживання ним алкогольними напоями або наркотичними засобами.

З врахуванням встановлених обставин у справі та зазначених норм права суд першої інстанції правильно визначив побаченнями батька з дитиною згідно графіка: щопонеділка, з 10 год. 00 хв. до 12 год. 00 хв.; кожна друга та четверта субота місяця з 10 год. 00 хв. до 18 год. 00 хв.; друга частина щорічних літніх канікул.

Колегія суддів не приймає до уваги доводи позивача про те, що суд безпідставно не прийняв до уваги його доводи про неналежне виконання відповідачем своїх обов'язків, її аморальну поведінку, непедагогічні методи виховання сина, оскільки на їх підтвердження ним не надано належних, достовірних та достатніх доказів. Ухвала Козівського районного суду Тернопільської області від 23 липня 2013 року, згідно якої ОСОБА_3 звільнено від кримінальної відповідальності за частиною 1 ст. 125 Кримінального кодексу України відповідно до статті 45 Кримінального кодексу України, у зв'язку з дійовим каяттям та закрито провадження у справі вказує на конфлікту ситуацію між сторонами, що виникла 10 квітня 2012 року, у процесі якої ОСОБА_3 нанесла один удар ОСОБА_1 стільцем у ліве передпліччя. Вказане характеризує взаємовідносини позивача та відповідача і прямого відношення до виховання їх спільної дитини не мають.

Не заслуговують на увагу також доводи позивача про те, що під час конфлікту, в результаті якого ОСОБА_3 заподіяно йому тілесних ушкоджень, у нього на руках перебував син, оскільки вони спростовуються змістом ухвали Козівського районного суду Тернопільської області від 23 липня 2013 року, у якій ці дані відсутні, будучи допитаним потерпілим ОСОБА_1 на дані обставини не посилався.

Окрім цього, суд вважає, що обставини, на які посилається позивач не мають правового значення для встановлення більш тривалого часу для побачень і спілкування його із сином.

Не обгрунтованими є також доводи в апеляційній скарзі про наявність підстав для постановлення окремої ухвали стосовно невиконання органом опіки та піклування - виконавчим комітетом Тернопільської міської ради ухвали Тернопільського міськрайнного суду Тернопільської області від 21 липня 2017 року у даній справі щодо надання належного висновку органу опіки та піклування, виходячи з наступного.

Згідно ч.1 ст. 262 ЦПК України суд, виявивши при вирішенні спору порушення законодавства або недоліки в діяльності юридичної особи, державних чи інших органів, інших осіб, постановляє окрему ухвалу, незалежно від того, чи є вони учасниками судового процесу.

Вище зазначено, що рішенням Виконавчого комітету Тернопільської міської ради № 746 від 18 жовтня 2017 року затверджено висновок щодо визначення способу участі у вихованні ОСОБА_4, - рекомендовано позивачу здійснювати участь у вихованні сина щопонеділка з 10 до 12 год.; побачення повинні відбуватись в присутності матері в місцях розважального характеру, призначених для повноцінного відпочинку дітей.

Із змісту висновку вбачається, що працівниками служби у справах неповнолітніх та дітей Тернопільської міської ради 07.08.2017 року проведено бесіду з малолітньою дитиною ОСОБА_4, в ході якої з'ясовано, що хлопчик навчається в ТЗОШ №9. Побачення його з батьком проходять неохоче, оскільки під час спільних прогулянок батько не враховує бажання ОСОБА_4, не цікавиться його думкою, захопленнями, навчанням. На питання: чи бажає ОСОБА_4 більше часу проводити з батьком під час літніх канікул за місцем проживання батька, дитина категорично відмовилась.

Отже, висновок грунтується на бажанні дитини щодо тривалості спілкування з батьком, а тому твердження у скарзі про порушення працівниками служби у справах неповнолітніх та дітей Тернопільської міської ради законодавства та зловживання ними службовими повноваженнями є безпідставним.

Рішення суду є законним, обгрунтованим, підстав для його скасування не має.

Стосовно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст. ст. 35 ч.1, 259 ч.1.2.8, 374 ч.1 п.1, 375, 381 ч.1,3, 382 - 384, 389 ч.1 п. 2, 390 ЦПК України, суд апеляційної інстанції,

ПОСТАНОВИВ :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Тернопільського міськрайонного суду від 16 листопада 2018 року залишити без змін.

Судові витрати, понесені у зв'язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції, покласти на сторони в межах ними понесених.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 18 березня 2019 року.

Головуючий -

Судді -