УХВАЛА

Іменем України

11 березня 2019 року

м. Київ

справа № 752/9179/18

провадження № 61-3841ск19

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду: КоротунаВ. М. (суддя-доповідач), Курило В. П.,

Червинської М. Є.,

розглянув касаційну скаргу ОСОБА_4 на ухвалу Голосіївського районного суду м. Києва від 05 травня 2018 року та постанову Київського апеляційного суду від 22 січня 2019 року в справі за поданням старшого державного виконавця Голосіївського відділу державної виконавчої служби м. Києва Головного територіального управління юстиції у м. Києві про видачу дубліката виконавчого листа,

ВСТАНОВИВ:

У квітні 2018 року старший державний виконавець Голосіївського районного відділу державної виконавчої служби м. Києва Головного територіального управління юстиції у м. Києві (далі - Голосіївський районний ВДВС м. Києва ГТУЮ у м. Києві) звернувся до суду з поданням про видачу дубліката виконавчого листа в справі за позовом публічного акціонерного товариства акціонерного банку «Укргазбанк» (далі - ПАТ АК «Укргазбанк») до ОСОБА_4, закритого акціонерного товариства «Трансроуд Груп» (далі - ЗАТ «Трансроуд Груп») про стягнення кредитної заборгованості та звернення стягнення на предмет застави.

Державний виконавець свої вимоги обґрунтував тим, що на примусовому виконанні у відділі обліковується виконавче провадження за виконавчим листом, виданим на підставі рішення Голосіївського районного суду м. Києва від 14 грудня 2009 року № 2-3315 про стягнення з ОСОБА_4 на користь ПАТ АК «Укргазбанк» заборгованості у розмірі 54 298,98 дол. США, проте в матеріалах відсутній виконавчий лист.

У зв'язку з викладеним, просив видати дублікат виконавчого листа, виданого Голосіївським районним судом м. Києва від 14 грудня 2009 року № 2-3315.

Ухвалою Голосіївського районного суду м. Києва від 05 травня 2018 року, залишеною без змін постановою Київського апеляційного суду від 22 січня

2019 року, подання старшого державного виконавця Голосіївського районного ВДВС м. Києва ГТУЮ у м. Києві Маріуца Т. В. задоволено.

Видано дублікат виконавчого листа від 14 грудня 2009 року № 2-3315,

на підставі рішення Голосіївського районного суду м. Києва про стягнення

з ОСОБА_4 на користь ПАТ АБ «Укргазбанк» заборгованості у

розмірі 54 298,98 доларів США.

До Верховного Суду надійшла касаційна скарга ОСОБА_4 на ухвалу Голосіївського районного суду м. Києва від 05 травня 2018 року та постанову Київського апеляційного суду від 22 січня 2019 року, у якій просить скасувати рішення суду першої та апеляційної інстанцій та відмовити в задоволенні подання державного виконавця.

У відкритті касаційного провадження слід відмовити з таких підстав.

Відповідно до частини третьої статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до вимог частини другої статті 389 ЦПК України підставами для касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Із оскаржуваних судових рішень, доданих до скарги матеріалів убачається, що вона є необґрунтованою, а наведені в ній доводи не дають підстав для висновків щодо його незаконності.

Відповідно до статті 124 Конституції України та статті 18 ЦПК України, судові рішення, що набрали законної сили, обов'язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України. Невиконання судового рішення є підставою для відповідальності, встановленої законом.

Згідно з підпунктом 17.4 пункту 1 Перехідних положень ЦПК України у разі втрати виконавчого документа суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, незалежно від того, суд якої інстанції видав виконавчий документ, може видати його дублікат, якщо стягувач або державний виконавець, приватний виконавець звернувся із заявою про це до закінчення строку, встановленого для пред'явлення виконавчого документа до виконання.

Приймаючи оскаржуване рішення, суд першої інстанції, з висновками якого погодився й апеляційний суд, виходив із того, що довідкою головного державного виконавця від 25 квітня 2018 року встановлено відсутність оригіналу виконавчого листа від 14 грудня 2009 року № 2-3315, виконавчий лист не виконано, в добровільному порядку ОСОБА_4 заборгованість не погашена, тому дійшов правильного висновку про задоволення вимог старшого державного виконавця Голосіївський районний ВДВС м. Києва ГТУЮ у м. Києві Маріуца Т. В.

Правильними є висновки апеляційного суду про те, що та обставина, що заявником звернення до суду оформлено у вигляді подання не впливає на правильність судового рішення і не може бути підставою для скасування ухвали суду.

Згідно з положеннями пункту 5 частини другої статті 394 ЦПК України суд у порядку, передбаченому частинами четвертою, п'ятою цієї статті, відмовляє у відкритті касаційного провадження, якщо касаційна скарга є необґрунтованою.

За змістом пункту 2 частини четвертої статті 394 ЦПК України у випадку оскарження ухвали (крім ухвали, якою закінчено розгляд справи) суд може визнати касаційну скаргу необґрунтованою та відмовити у відкритті касаційного провадження, якщо правильне застосовування норми права є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо її застосування чи тлумачення.

З огляду на викладене, у відкритті касаційного провадження слід відмовити, оскільки касаційна скарга є необґрунтованою, а правильне застосовування судами першої та апеляційної інстанцій норм права є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо їх застосування чи тлумачення.

З урахуванням того, що доводи касаційної скарги, є ідентичними доводам апеляційної скарги, яким суд надав належну оцінку, вони є достатньо аргументованими, Верховний Суд доходить висновку про відсутність підстав повторно відповідати на ті самі аргументи заявника, при цьому Верховний Суд враховує, що як неодноразово вказував Європейський суд з прав людини, право на вмотивованість судового рішення сягає своїм корінням більш загального принципу, втіленого в Конвенції, який захищає особу від сваволі; рішення національного суду повинно містити мотиви, які достатні для того, щоб відповісти на істотні аспекти доводів сторони (рішення у справі «Руїз Торія проти Іспанії», §§ 29-30). Це право не вимагає детальної відповіді на кожен аргумент, використаний стороною; більше того, воно дозволяє судам вищих інстанцій просто підтримати мотиви, наведені судами нижчих інстанцій, без того, щоб повторювати їх (§ 2 рішення у справі «Хірвісаарі проти Фінляндії»).

Керуючись пунктом 5 частини другої, пунктом 2 частини четвертої статті 394 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду

У Х В А Л И В:

У відкритті касаційного провадження за поданням старшого державного виконавця Голосіївського відділу державної виконавчої служби м. Києва Головного територіального управління юстиції у м. Києві про видачу дубліката виконавчого листа, за касаційною скаргою ОСОБА_4 на ухвалу Голосіївського районного суду м. Києва від 05 травня 2018 року та постанову Київського апеляційного суду від 22 січня 2019 року, відмовити.

Копію ухвали разом з доданими до скарги матеріалами повернути особі, яка подавала касаційну скаргу.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: В. М. Коротун

В. П. Курило

М. Є.Червинська