ЖОВТНЕВИЙ РАЙОННИЙ СУД
Миколаївської області
Справа №477/530/19
Провадження №2/477/504/19
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 жовтня 2019 року м. Миколаїв

Жовтневий районний суд Миколаївської області в складі:

головуючого судді Козаченка Р.В.,

із секретарем Бітюковою С.В.,

розглянувши в м. Миколаєві у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань Жовтневого районного суду Миколаївської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Шевченківської сільської ради Вітовського району Миколаївської області про визнання права власності на нерухоме майно в порядку спадкування за законом,

В С Т А Н О В И В:

У лютому 2019 року позивачка звернулася до суду із зазначеним позовом, в якому просила визнати за нею в порядку спадкування за законом після смерті матері ОСОБА_2 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 , право власності на не житлову будівлю - майстерню, розташовану за адресою: АДРЕСА_1 .

В обґрунтування своїх вимог вказувала, що після смерті матері залишилося в спадок зазначене нерухоме майно, яке вона не взмозі оформити в нотаріальному порядку через те, що не представила належним чином оформлений правовстановлюючий документ на нерухому власність.

Посилаючись на те, що вона є спадкоємцем за законом після смерті матері і прийняла спадщину, але через зазначену обставину не може оформити її в нотаріальному порядку, хоча мати законно володіла будівлею, тому просила позов задовольнити.

В судове засідання сторони не з`явилися, про його час та місце були повідомлені належним чином, позивачка надала заяву з проханням розглянути справу без її участі та позов задовольнити.

Від відповідача відзиву чи будь-яких інших заяв не надійшло.

Суд, вважаючи за можливе здійснити розгляд справи за відсутності сторін, дослідивши матеріали справи, в межах заявлених позовних вимог та на підставі наданих доказів, дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню виходячи з наступного.

ІНФОРМАЦІЯ_1 померла ОСОБА_2 і після її смерті відкрилася спадщина, в тому числі на нерухоме майно у виді нежитлової будівлі - майстерні, розташованої за адресою: АДРЕСА_1 .

Дану будівлю вона набула відповідно до договору купівлі-продажу від 17 жовтня 2006 року, згідно з яким закрите акціонерне товариство «ім. Шевченка», в особі ліквідатора ОСОБА_3 Вікторії Григорівни передала їй у власність будівлю оплатно за 5000 грн. Того ж дня між сторонами договору було складено акт приймання-передачі будівлі.

Рішенням від 26 листопада 2006 року постійного діючого третейського судді Чорноморської товарної біржі Агропромислового комплексу договір про купівлю майстерні між ОСОБА_2 та закритим акціонерним товариством «ім. Т.Г. Шевченка» визнано дійсним і одночасно рішенням за покупцем ОСОБА_2 визнано право власності на майстерню загальною площею 373,4 кв.м.

Положення ч.ч.1-4 ст. 1268, ч.1 ст. 1269, ч. 1 ст. 1270 ЦК України вказують на те, що спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину шляхом подання відповідної заяви до нотаріальної контори за місцем її відкриття або шляхом проживання разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини.

Відповідно до ст. 1273 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом може відмовитися від прийняття спадщини протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу. Заява про відмову від прийняття спадщини подається до нотаріальної контори за місцем відкриття спадщини.

Відповідно до довідки Шевченківської сільської ради Вітовського району Миколаївської області від 27 листопада 2018 року, яка міститься в спадковій справі, заведеній після смерті ОСОБА_2 приватним нотаріусом Вітовського нотаріального округу Миколаївської області Сапегою О.П., разом з нею на час смерті постійно проживав її чоловік ОСОБА_4 .

Цивільний кодекс України передбачає два види спадкування: за законом і за заповітом (ст. 1217 ЦК України).

Згідно зі ст. 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті; у разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього кодексу; право на спадкування виникає у день відкриття спадщини.

Заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті (ст. 1233 ЦК України).

Заповіту померлої ОСОБА_2 судом не встановлено, тому спадкування після її смерті повинно здійснюватися за законом.

До спадкоємців першої черги за законом згідно зі ст. 1261 ЦК України відносяться чоловік та дружина померлого та його діти.

З тієї ж спадкової справи вбачається, що до нотаріуса із заявами щодо спадщини звернулися ОСОБА_1 , тобто позивачка в справі, та чоловік померлої ОСОБА_4 . При цьому дочка подала заяву про прийняття спадщини, а чоловік про відмову від неї.

Таким чином єдиною спадкоємицею після смерті ОСОБА_2 є її дочка ОСОБА_1

Однак, звернувшись до нотаріуса усно, а під час розгляду справи у суді й письмово, отримала документальне роз`яснення від 19 квітня 2019 року, про неможливість оформлення в нотаріальному порядку будівлі майстерні, оскільки право власності на неї було визнано третейським судом, хоча згідно з вимогами Цивільного кодексу України, Конституції України та інших нормативних актів такий суд не віднесений до системи судів загальною юрисдикції і їх акти не є актами правосуддя та не в їх компетенції вирішувати питання щодо належності особам нерухомого майна.

Тому нотаріусом їй було рекомендовано звернутися до суду.

Відповідно до ст. 328 право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів.

Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Згідно зі ст. 334 ЦК України право власності у набувача майна за договором виникає з моменту передання майна, якщо інше не встановлено договором або законом. Переданням майна вважається вручення його набувачеві або перевізникові, організації зв`язку тощо для відправлення, пересилання набувачеві майна, відчуженого без зобов`язання доставки. До передання майна прирівнюється вручення коносамента або іншого товарно-розпорядчого документа на майно. Право власності на майно за договором, який підлягає нотаріальному посвідченню, виникає у набувача з моменту такого посвідчення або з моменту набрання законної сили рішенням суду про визнання договору, не посвідченого нотаріально, дійсним. Права на нерухоме майно, які підлягають державній реєстрації, виникають з дня такої реєстрації відповідно до закону.

Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. (ст. 626 ЦК України).

Відповідно до ст. 639 ЦК України договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлені законом.

Статтею 655 ЦК України визначено, що за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Згідно зі ст. 627 ЦК України договір купівлі-продажу земельної ділянки, єдиного майнового комплексу, житлового будинку (квартири) або іншого нерухомого майна укладається у письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню, крім договорів купівлі-продажу майна, що перебуває в податковій заставі.

Виходячи з цих положень закону договір купівлі-продажу нежитлової будівлі-майстерні повинен був нотаріально посвідчений. А право власності на неї виникає з моменту державної реєстрації.

При цьому, 22 листопада 2006 року ОСОБА_2 було здійснено державну реєстрацію права власності на своє ім`я на нежитлову будівлю майстерні по АДРЕСА_1 АДРЕСА_1 , на підставі вказаного вище рішення третейського суду.

Тобто в цій частині вимога закону про державну реєстрацію права власності на нерухоме майно виконана.

В той же час, виконати положення законодавства щодо здійснення нотаріального посвідчення договору в теперішній час неможливо: покупець померла, а продавець припинив своє існування.

З врахуванням того, що договір купівлі-продажу нежитлової будівлі був укладений в письмовій формі, і хоча він нотаріально не посвідчений, але право власності на будівлю було зареєстровано належним чином, тому слід виходити з того, що майстерня належала померлій ОСОБА_2 на праві приватної власності.

Таким чином під час розгляду справи доказами було підтверджено, що нежитлова будівля майстерні за життя належала ОСОБА_2 і після її смерті входить до складу спадщини, а тому в порядку спадкування, з врахування встановленого зазначених обставин, повинна відійти спадкоємцям за законом, тобто позивачці в справі.

Враховуючи, що іншим способом, окрім судового порядку, вона не може захистити своє спадкове майнове право, тому відповідно до ст. 16 ЦК України воно підлягає захисту шляхом визнання за нею права власності на нерухомість в порядку спадкування за законом.

Враховуючи викладене, керуючись ст. ст. 258, 259, 263-265 ЦПК України,

У Х В А Л И В:

Позов ОСОБА_1 - задовольнити повністю.

Визнати за ОСОБА_1 право власності в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_2 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 , на не житлову будівлю майстерню, розташовану за адресою: АДРЕСА_1 .

Рішення може бути оскаржене до Миколаївського апеляційного суду через Жовтневий районний суд шляхом подачі апеляційної скарги протягом 30 днів з дня складання повного тексту рішення.

В судовому засіданні було проголошено вступну та резолютивну частину рішення, його повний текст складено на 17 жовтня 2019 року.

Суддя Р.В. Козаченко