Справа № 464/2725/19
пр.№ 2/464/1169/19
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

07.10.2019 Сихівський районний суд м. Львова

в складі: головуючого судді Горбань О.Ю.

секретаря судових засідань Мельник А.І.,

за участю: представника позивача ОСОБА_1 ,

представника відповідача Шиманської Т.Л.,

третьої особи ОСОБА_2

представника третьої особи Жук Р.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Львові в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до Обслуговуючого кооперативу «Кооперативний автогараж легкових автомобілів «Автобусник», третя особа ОСОБА_2 про визнання незаконним та скасування рішення правління обслуговуючого кооперативу «Кооперативний автогараж легкових автомобілів «Автобусник» від 02.02.2013, -

в с т а н о в и в :

позивач ОСОБА_3 звернувся до суду з позовом про визнання незаконним та скасування рішення правління обслуговуючого кооперативу «Кооперативний автогараж легкових автомобілів «Автобусник» від 02.02.2013.

Обґрунтовує позов тим, що колишній голова правління кооперативу ОСОБА_4 звернувся із заявою до правління кооперативу від 22.01.2013 про виділення йому вільного гаражного боксу № НОМЕР_1 , що знаходиться на АДРЕСА_1 та прийняття в члени кооперативу.

02.02.2013 правління кооперативу в особі голови ОСОБА_4 та двох членів ОСОБА_5 та ОСОБА_6 , розглянувши вищевказану заяву, прийняло рішення про передачу голові правління гаражного боксу №15 площею 17,3 кв.м, який знаходиться на АДРЕСА_1 . В подальшому на цей гаражний бокс ОСОБА_4 оформив право власності.

Зазначає, що питання про прийняття ОСОБА_4 в члени кооперативу правлінням не розглядалось, рішення з цього питання Загальними зборами членів кооперативу не приймалось. Всупереч Статуту кооперативу та Закону України «Про кооперацію» ОСОБА_4 став власником гаражного боксу № АДРЕСА_2 .

На даний час власником вищевказаного гаражного боксу є син померлого ОСОБА_4 ОСОБА_2 , який є третьою особою по справі.

Позивач зазначає, що про прийняття оскаржуваного рішення в частині виділення ОСОБА_4 гаражного боксу, він як член кооперативу дізнався лише в липні 2017 року, до цього часу він не володів інформацією про наявність такого, а тому не мав можливості звернутись до суду за захистом порушених прав та законних інтересів.

Вважає, що правління кооперативу не наділено правом розпоряджатись майном кооперативу гаражним боксом, прийняте рішення правління є незаконне і прийняте всупереч Статуту, оскільки такі питання вирішуються лише загальними зборами.

Просить визнати незаконним та скасувати рішення правління від 02.02.2013, оскільки цим рішенням порушено його право на участь в господарській діяльності кооперативу, порушено його право як члена кооперативу на отримання спірного гаражного боксу у володіння, користування чи розпорядження.

Ухвалою суду від 20.05.2019 позов прийнято та відкрито провадження у справі. Ухвалою суду від 17.07.2019 частково задоволено клопотання третьої особи про проведення письмового опитування учасників справи як свідків, зобов`язано відповідача надати письмові відповіді на запитання.

Відповідач 21.08.2019 надіслав на адресу суду відзив на позовну заяву, суть якого зводиться до наступного. Так, позовні вимоги відповідач формально не визнає, вважає, що задоволення позовних вимог про незаконність рішення, що приймається правлінням кооперативу, може створити негативну репутацію кооперативу. Разом з тим, зазначають, що викладені в позовній заяві факти дійсно мали місце і обставини, зазначені в позові відповідають фактичним.

Зокрема, обслуговуючий кооператив створено на основі колишнього кооперативу по будівництву і експлуатації гаражів «Автобусник», зареєстровано 13.10.1970 у Ленінському райвиконкомі м.Львова, належним чином зареєстровано 05 липня 2001 року. Спірний гаражний бокс №15 був наданий для користування гр. ОСОБА_7 , що підтверджується списками Членів кооперативу станом на 22.02.1977 і 01.03.1989. Крім того, книгою обліку пайових внесків підтверджується сплата ОСОБА_7 відповідних коштів та зазначено номер його боксу - №15.

Щодо ОСОБА_4 , то у зв`язку з тим, що з членів кооперативу ніхто не виявив бажання бути головою кооперативу, тому на посаду голови кооперативу запрошено ОСОБА_4 Той факт, що померлий ОСОБА_4 не був членом кооперативу підтверджується оскаржуваним рішенням та його заявою, в якій він просить прийняти його в члени кооперативу та надати в користування гараж, а в рішенні зазначено тільки про виділення йому гаражу, хоч насправді правління кооперативу не вправі вирішувати такі питання як розпорядження майном кооперативу, оскільки це повноваження виключно Загальних зборів.

Зазначає, що померлий ОСОБА_4 не сплатив пайові внески до кооперативу, що є ще одним підтвердженням відсутності його членства в ньому, а тому йому не могли бути надані будь-які права на майно кооперативу. Зазначає, що гаражні бокси кооперативу були побудовані в 1970-х роках, в експлуатацію на той час не вводились та не реєструвались в органах БТІ, тобто кооператив фактично був власником майнових прав на новозбудоване майно. Відомостей про власників гаражних боксів, зокрема і гаражного боксу № НОМЕР_1 в органах БТІ не було на момент його реєстрації за ОСОБА_4 , що і було використано останнім в процесі оформлення гаражу.

Вважають, що права та інтереси Обслуговуючого кооперативу «Кооперативний автогараж легкових автомобілів «Автобусник» оскаржуваним рішенням правління від 02.02.2013 порушено, так як в такий спосіб гаражний бокс №15 незаконно вибув з володіння кооперативу, а кооператив втратив майнове право, зокрема пайового фонду. Крім того, власником гаражного боксу № НОМЕР_1 стала особа, яка ніколи не була членом кооперативу. На думку відповідача, ОСОБА_4 намагаючись приховати наведені факти, надалі подарував гараж сину ОСОБА_2 , третій особі по справі. У вирішенні позову покладаються на розсуд суду.

Ухвалою від 12.09.2019 підготовче провадження закрито і призначено справу до судового розгляду.

В судовому засіданні представник позивача ОСОБА_1 , діючи згідно ордеру на надання правової допомоги (а.с.43) позов підтримав, вважає, що майнові права позивача як члена кооперативу порушені оскаржуваним рішенням правління, оскільки гаражний бокс №15 вибув незаконно з володіння кооперативу. Померлий ОСОБА_4 не був членом кооперативу, а був керівником головою правління, написав заяву про прийняття його в члени на своє ім`я, рішення прийнято стосовно передачі гаражного боксу не Загальними зборами, а правлінням під головуванням ОСОБА_4 Вважає, що всупереч ст.19-1 Закону України «Про кооперацію» позивач мав право скористатись правом викупу цього гаражного боксу № НОМЕР_1 , котрий незаконно вибув з володіння кооперативу. Просить позов задовольнити.

Представник відповідача ОСОБА_8 , діючи згідно ордеру на надання правової допомоги (а.с.60) позов не визнала. Разом з тим, вважає, що Статутом не передбачено повноважень Правління кооперативу приймати оскаржуване рішення, зокрема, надавати у власність гаражний бокс №15 ОСОБА_4 як особі, котра не є членом кооперативу.

Представник третьої особи ОСОБА_9 (а.с.32,33) в судовому засіданні вважає, що позов не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства, оскільки предмет носить характер корпоративних прав, а саме оскарження одним із учасників суб`єтом господарювання рішення керівного органу. Вважає, що у позивача відсутній законний інтерес, такий є абстрактним, відтак не підлягає судовому захисту. Вказав, що ні позивач, ні кооператив КАЛА «Автобусник» ніколи не були власником гаражного боксу № НОМЕР_1 . ОСОБА_4 сплатив на користь КАЛА «Автобусник» первинний внесок, про що є докази у третьої особи, в подальшому оформив право власності у встановленому законом порядку. Просить врахувати, що в кооперативі у зв`язку з великою кількістю членів кооперативу протоколи загальних зборів не вели, а в подальшому скликати згальні збори членів впродовж тривалого часу було не можливо. Вважає, що доводи про невнесення первинного внеску ОСОБА_4 є припущенням позивача.

Третя особа ОСОБА_2 в судовому засіданні позов не визнав з покликанням на обставини, викладені його представником. Вказав, що є власником гаражного боксу № НОМЕР_1 , який подарований йому батьком ще у 2015 році. Його батько ОСОБА_10 був головою правління кооперативу з 2010 року до 2016 року, помер ще 22.05.2017. Зазначив, що протягом тривалого часу його батько як голова правління не міг скликати Загальні збори членів кооперативу, в тому числі стосовно обрання нового голови правління.

З`ясувавши обставини справи, заслухавши вступні слова учасників судового розгляду та перевіривши їх доказами, суд прийшов до висновку, що у задоволенні позову слід відмовити за безпідставністю, виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 85 ЦК України непідприємницькими товариствами є товариства, які не мають на меті одержання прибутку для його наступного розподілу між учасниками. Особливості правового статусу окремих видів непідприємницьких товариств встановлюється законом.

Правовідносини сторін внормовані Законом України «Про кооперацію», згідно із статтею 2 якого обслуговуючий кооператив - це кооператив, який створюється шляхом об`єднання фізичних та/або юридичних осіб для надання послуг, переважно членам кооперативу, а також іншим особам з метою здійснення їх господарської діяльності.

Відповідно до завдань та характеру діяльності кооперативи поділяються на такі типи: виробничі, обслуговуючі та споживчі. За напрямами діяльності кооперативи можуть бути житлово-будівельними, садово-городніми, гаражними, торговельно-закупівельними, транспортними, освітніми, туристичними, медичними тощо.

Кооператив є юридичною особою, має самостійний баланс,розрахунковий та інші рахунки в установах банків, печатку із своїм найменуванням.

Відповідно до Статуту колективного автогаражу легкових автомобілів «Автобусник» метою його утворення є забезпечення власників автомобілів індивідуальними гаражами для стоянки і зберігання автомобілів, які належать їм на правах особистої власності і зареєстровані в ДАЇ УВС, а також подальша експлуатація гаражів.

Згідно Статуту, членами кооперативу можуть бути громадяни України, які досягли 18 років і проживають у м.Львові. Член кооперативу, який повністю вніс вступний (пайовий) внесок за гараж наданий йому у користування, або збудував гараж власними силами, одержує на цей гараж право власності і особисто несе відповідальність за протипожежну безпеку та санітарний стан гаражу.

Судом з`ясовано, що у статуті КАЛА «Автобусник» частки членів у статутному капіталі не визначено.

Встановлено, що позивач є членом кооперативного автогаражу, йому належить гаражний бокс № НОМЕР_2 . Гаражний бокс № НОМЕР_1 на час звернення позивача до суду належить третій особі ОСОБА_2 , що стверджується копією витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. Право власності ОСОБА_2 на гаражний бокс оформлено на підставі договору дарування від 27.11.2015.

З копії заяви від 22.01.2013 вбачається, що ОСОБА_4 просить виділити йому вільний гаражний бокс №15 з подальшою можливістю оформлення права власності на нього. Одночасно просить прийняти його в члени кооперативу. У власності ОСОБА_4 є автомобіль "ВАЗ 21013», держ. номер НОМЕР_3 .

Відповідно до статті 11 Закону України «Про кооперацію» вступ до кооперативу здійснюється на підставі письмової заяви. Особа, яка подала заяву про вступ до кооперативу, вносить вступний внесок і пай у порядку та розмірах, визначених його статутом. Рішення правління чи голови кооперативу про прийняття до кооперативу підлягає затвердженню загальними зборами його членів. Порядок прийняття такого рішення та його затвердження визначається статутом кооперативу.

Частиною 1 статті 4 ЦПК України врегульовано що кожен має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Як встановлено, рішенням правління від 02 лютого 2013 року, яке оспорює в судовому порядку позивач, вирішено: 1. Затвердити звіт голови правління кооперативу. 2. Розробити та впровадити механізми щодо погашення заборгованостей перед кооперативом власниками гаражних боксів. 3. Враховуючи багаторічні позитивні результати роботи на посаді голови правління кооперативу, за сумлінність, старанність, добросовісність, оперативне вирішення поточних питань роботи кооперативу; наведення порядку на території; врегулювання процедури контролю заїзду та виїзду транспорту та його перебування на території кооперативу, відстоювання інтересів кооперативу в органах влади та інших державних і комунальних підприємствах, задовольнити прохання п. ОСОБА_4 та виділити йому гаражний бокс № НОМЕР_1 у користування з подальшим правом оформлення права власності з виплатою суми в розмірі 12 000 грн. первинного внеску.

З`ясовано, що будь-якого рішення, яке б стосувалося прав, свобод чи законних інтересів самого позивача, правління кооперативу 02.02.2013 не приймало, станом на 22.01.2013 гаражний бокс № НОМЕР_1 був вільним, позивач цим гаражем не користувався. При цьому, встановлено, що попереднім володільцем гаражного боксу № НОМЕР_1 був ОСОБА_7 , а не позивач.

Відповідно до ч.1 ст.81 ЦПК кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно з ч.1 ст.80 ЦПК достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Оскільки в ході розгляду справи з`ясовано, що позивач ніколи не був ні користувачем гаражного боксу № НОМЕР_1 , не був володільцем, як член кооперативу володів іншим гаражним боксом, будь-яких доказів того, що порушено право позивача матеріали справи не містять.

Відповідно до статті 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до частини 1 статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно частини 2 статті 78 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Відповідно до статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом.

Враховуючи вище наведене, суд приходить до висновку, що відсутні підстави для задоволення позову, оскільки встановлена відсутність у позивача суб`єктивного права, про захист якого ним подано позов про визнання незаконним та скасування рішення правління кооперативу. На переконання суду, позовні вимоги спрямовані на захист неіснуючого суб`єктивного права чи охоронюваного законом інтересу і не ґрунтуються на законі, оскільки такий спосіб захисту права, як визнання незаконним і скасування рішення правління кооперативу, не передбачений законом.

Відповідно до п.2 ч.2 ст.141 ЦПК України судові витрати у разі відмови в позові покладаються на позивача.

Керуючись ст.ст.258, 259, 263-265,266,268Цивільного процесуального кодексу України, суд,-

у х в а л и в:

У позові ОСОБА_3 до Обслуговуючого кооперативу «Кооперативний автогараж легкових автомобілів «Автобусник», третя особа ОСОБА_2 про визнання незаконним та скасування рішення відмовити.

Рішення може бути оскаржене в загальному порядку, шляхом подання апеляційної скарги протягом 30 днів з дня виготовлення повного його тексту, безпосередньо до Львівського апеляційного суду.

Повний текст рішення виготовлено та підписано 16.10.2019.

Суддя О.Ю.Горбань