АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 жовтня 2019 року

м. Чернівці

Справа №726/1114/15-ц

провадження 822/812/19

Чернівецький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого Кулянди М.І.,

суддів Владичана А.І., Половінкіної Н.Ю.

секретар Ковальчук Н.О.

учасники справи:

позивач Акціонерне товариство Комерційний Банк «ПриватБанк», представник Бацей Т.М.

відповідачі ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , представник ОСОБА_4

апеляційна скарга Акціонерного товариства Комерційний Банк «Приватбанк» на рішення Садгірського районного суду м.Чернівці від 21 травня 2019 року,

головуючий в суді першої інстанції суддя Байцар Л.В.

Описова частина

Короткий зміст позовних вимог

В травні 2015 року Акціонерне товариство Комерційний Банк «Приватбанк» (далі- АТ КБ «Приватбанк») звернулося в суд з позовом до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про стягнення заборгованості.

З урахуванням заяви про збільшення позовних вимог, просив стягнути з ОСОБА_2 , ОСОБА_3 на його користь заборгованість за кредитним договором № CVRSGA00000031 від 8 липня 2008 року в розмірі 101 815 доларів США 87 центів, яка складається з наступного: простроченої суми заборгованості за кредитом в розмірі 41653 доларів США 86 центів; процентів за користування кредитом в розмірі 12 836 доларів США 64 центів.; комісії в розмірі 3489 долара США 06 центів; пені в розмірі 43852 доларів США 79 центів та вирішити питання про судові витрати.

Посилався на те, що внаслідок неналежного виконання умов кредитного договору від 08 липня 2008 року, укладеного між ОСОБА_2 та АТ КБ «Приватбанк», у відповідача та його поручителя ОСОБА_3 , яка уклала з позивачем договір поруки від 08 липня 2008 року №CVRSGA00000031 утворилась заборгованість станом на 08 липня 2018 року в розмірі 101 815 доларів США 87 центів.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Рішенням Садгірського районного суду Чернівецької області від 21 травня 2019 року позов задоволено частково.

Стягнуто солідарно з ОСОБА_2 , ОСОБА_3 на користь АТ КБ «ПриватБанк» заборгованість за кредитним договором CVRSGA00000031 від 08 липня 2008 року в розмірі 6 834 доларів США 33 центи, що за курсом 2783,7123 відповідно до службового розпорядження НБУ від 17 грудня 2018 року складає 190 248 гривень 08 коп. Вирішено питання про судові витрати.

Рішення суду першої інстанції мотивовано тим, що відсотки, комісія та пеня донараховані позивачем неправомірно.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги

В апеляційній скарзі АТ КБ «Приватбанк» просить рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове рішення про задоволення позову в повному обсязі.

Узагальнені доводи особи, яка подала апеляційну скаргу

АТ КБ «Приватбанк» у своїй апеляційній скарзі посилається на те, що суд першої інстанції допустив порушення норм матеріального та процесуального права.

Апелянт вказував на те, що суд першої інстанції при ухвалені рішення належним чином не перевірив доводи, які мають значення для правильного вирішення справи, не надав належної оцінки наявним у справі доказам, зокрема умовам договору.

Узагальнені доводи та заперечення інших учасників справи

ОСОБА_4 , яка діє в інтересах ОСОБА_2 , подала до суду відзив на апеляційну скаргу. Просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.

Вважає, що аргументи апелянта, викладені в апеляційній скарзі, є безпідставними.

Мотивувальна частина

Обставини справи, встановлені судом першої та апеляційної інстанції

Матеріалами справи встановлено, що 08 липня 2008 року між АТ КБ «Приватбанк» та ОСОБА_6 ( ОСОБА_2 ) укладено кредитний договір №CVRSGA00000031. Відповідно до умов якого позивач надав відповідачу кредит в розмірі 72 992 доларів США 43 центи з процентною ставкою у розмірі 15 відсотків річних, винагороди, комісії та пені в розмірі та в порядку визначених в п.8.1. кредитного договору з терміном повернення до 08 липня 2018 року (а. с. 14 т.1).

08 липня 2008 року між АТ КБ «Приватбанк» та ОСОБА_3 укладено договір поруки. Відповідно до умов вказаного договору поручитель відповідає перед кредитором за виконання зобов`язань за кредитним договором в тому ж розмірі, що і боржник. Договір поруки діє з моменту його підписання і до повного виконання зобов`язань за кредитним договором (а. с. 18 т.1).

З розрахунку заборгованості за кредитним договором від 08 липня 2008 року №CVRSGA00000031 вбачається, що банком нарахована заборгованість в розмірі 101815 доларів США 87 центів, в тому числі 41637 доларів США 38 центів заборгованість за кредитом, 12836 доларів США 64 центи заборгованість по відсотках, 3489 доларів США 06 центів заборгованість по комісії, 43852 доларів США 79 центів заборгованість по пені (т.4. а. с 79).

07 травня 2015 року АТ КБ "Приватбанк" зверталося до відповідачів з вимогою про дострокове погашення кредиту та просило погасити прострочену заборгованість за кредитним договором від 08 липня 2008 року №CVRSGA00000031, яка складалася із заборгованості за простроченим кредитом в розмірі 3382 доларів США 25 центів, заборгованості по відсотках в розмірі 2556 доларів США 14 центів, заборгованості по комісії 692 доларів США 70 центів та заборгованості по пені в розмірі 556 доларів США 74 центи (т. 1 а. с. 9).

Згідно п. п. 91-93 постанови Великої Палати Верховного Суду від 28 березня 2018 року у справі №444/9519/12-ц зроблено висновок, що після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги, згідно з ч.2 ст.1050 ЦК України право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється.

Велика Палата Верховного Суду в постанові від 31 жовтня 2018 року справа №202/4494/16-ц дійшла висновку, що право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за користування кредитом, а також обумовлену в договорі неустойку припиняється після спливу визначеного цим договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з ч.2 ст. 1050 ЦК України. Саме такі висновки містяться у постановах Великої Палати Верховного Суду від 28 березня 2018 р. (справа № 14-10цс 18) та від 04 липня 2018 року (справа № 14-154цс18).

Як вбачається з матеріалів справи, на момент пред`явлення позову, ОСОБА_6 сплачено банку 109829 доларів США 03 центи, в тому числі : тіла кредиту - 34 803 доларів США 05 центів; процентів - 56 745 доларів США 60 центів; комісії за резервування ресурсів - 16 073,89 доларів США 89 центів; пені - 2 206 доларів США 49 центів, в тому числі, комісії за видачу кредиту -2100 доларів США.

Постановою Апеляційного суду Чернівецької області від 09 серпня 2018 року, якою розглянуто апеляційну скаргу АТ КБ "Приватбанк" на рішення Садгірського районного суду м. Чернівці від 29 травня 2018 року у справі за позовом ОСОБА_6 до ПАТ КБ «ПриватБанк» про захист прав споживача, визнання недійсним кредитного договору, встановлено, що умови передбачені пунктом 8.1 кредитного договору від 08 липня 2008 року за №CVRSGA00000031 щодо винагороди в розмірі трьох відсотків від суми виданого кредиту в момент надання кредиту складає 2100 доларів США; щомісячної сплати винагороди за резервування ресурсів у розмірі 4,08 процентів річних від суми зарезервованих ресурсів є нікчемними.

З урахуванням висновку Великої Палати Верховного Суду викладеного в постанові від 28 березня 2018 року справа №444/9519/12-ц та висновку у постанові Верховного Суду від 19 грудня 2018 року у справі №359/3435/15-ц суд першої інстанції правильно здійснив зарахування сум винагороди за надання фінансового інструменту та винагороди за резервування ресурсів, що сплачені ОСОБА_6 в рахунок погашення кредиту за період з 08 липня 2008 року по 07 травня 2015 року (дата повідомлення про дострокове повернення кредиту).

Позиція апеляційного суду, застосовані норми права та мотиви, з яких виходить суд при прийнятті постанови

Заслухавши доповідача, обговоривши доводи скарги та перевіривши матеріали справи, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що апеляційну скаргу АТ КБ "Приватбанк" слід задовольнити частково з наступних підстав.

Відповідно до вимог статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Задовольняючи частково позов суд першої інстанції виходив з того, що відсотки, комісія та пеня донараховані позивачем неправомірно, а умова пункту 8.1 кредитного договору щодо сплати винагороди у розмірі трьох відсотків від суми виданого кредиту та щомісячної сплати винагороди за резервування ресурсів є нікчемною.Також суд прийшов до висновку, що розмір заборгованості по тілу кредиту підлягає частковому задоволенню, а саме, в розмірі 6 834 доларів США 33 центи.

Апеляційний суд не може повністю погодитись із вказаним висновком суду першої інстанції, виходячи з наступних підстав.

Так, за змістом ст. ст. 525, 526, 530 ЦК України зобов`язання мають виконуватися належним чином та у встановлений строк. Одностороння відмова від виконання зобов`язань не допускається.

Відповідно до частини 1 статті 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.

Згідно частини 1 статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України.

Частиною першою статті 627 ЦК України встановлено, що відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору.

Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Особливості регулювання відносин за договором про надання споживчого кредиту встановлені також Законом України «Про захист прав споживачів» та Законом України «Про споживче кредитування».

За положеннями частини п`ятої статті 11, частин першої, другої, п`ятої, сьомої статті 18 Закону України «Про захист прав споживачів» до договорів зі споживачами про надання споживчого кредиту застосовуються положення цього Закону про несправедливі умови, зокрема положення, згідно з якими передбачаються зміни в будь-яких витратах за договором, крім відсоткової ставки.

Отже, послугою з надання споживчого кредиту є діяльність банку або іншої фінансової установи з передачі споживачу коштів на придбання продукції для його особистих потреб, а тому встановлення кредитором будь-яких зборів, відсотків, комісій, платежів за інші дії, ніж надання коштів на придбання продукції, є незаконним.

Постановою Апеляційного суду Чернівецької області від 09 серпня 2018 року скасовано рішення Садгірського районного суду м. Чернівці від 29 травня 2018 року у справі за позовом ОСОБА_6 до ПАТ КБ «ПриватБанк» про захист прав споживача, визнання недійсним кредитного договору і встановлено, що умови п.8.1. кредитного договору від 08 липня 2008 року за №CVRSGA00000031, в частині комісії у розмірі трьох відсотків від суми виданого кредиту в момент надання кредиту та щомісячної сплати винагороди за резервування ресурсів у розмірі 4,08 процентів річних від суми зарезервованих ресурсів, є нікчемними.

Апеляційний суд погоджується із висновком суду першої інстанції, що винагорода у розмірі трьох відсотків від суми виданого кредиту, в момент надання кредиту та щомісячна сплата винагороди за резервування ресурсів, нараховані позивачем АТ КБ «ПриватБанк» неправомірно, і заборгованість підлягала перерахунку без врахуванням вказаних складових боргу за увесь період дії кредитного договору.

Однак, судом першої інстанції не враховано, що згідно розрахунку заборгованості та виписок, наданих банком, сума коштів, що сплачена ОСОБА_6 по відсотках за користування кредитом зарахована банком в розмірі 56745 доларів США 60 центів, замість 46540 доларів США 67 центів. Надлишок коштів, які неправомірно спрямовані на відсотки, складає 10204 долари США 93 центи, і відповідно заборгованість по відсотках відсутня.

З урахуванням тієї обставини, що на момент пред`явлення позову заборгованість ОСОБА_6 , без врахування неправомірних винагород, становить 113089 доларів США 81 цент, яка складається: із відсотків за користування кредитом - 46540 доларів США 67 центів; -тіла кредиту - 66549 доларів США 14 центів.

Сума сплачена банку ОСОБА_6 ,. на момент пред`явлення позову, складає 109829 доларів США 03 центи.

Отже, наявна заборгованість по простроченому тілу кредиту становить 3 260 доларів США 78 центів (113089,81 - 109829,03 доларів США).

Однак, після пред`явлення позову банком останнім списано кошти з пенсійної картки ОСОБА_6 в сумі 16, 48 доларів США та спрямував їх на погашення кредиту.

Таким чином, заборгованість по простроченому тілу кредиту становить 3 244 доларів США 30 центів ( 3 260 доларів США 78 центів - 16, 48 доларів США).

Непрострочене тіло кредиту на момент пред`явлення позову, без врахування неправомірних винагород, становить 7282 доларів США 10 центів.

Отже, загальна сума заборгованості, яка підлягає стягненню складає 10526 доларів США 40 центів (7282,10 доларів США+3244,30 доларів США).

Висновки апеляційного суду за результатами розгляду апеляційної скарги

Відповідно до п. 1 ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судових рішень повністю або частково і ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Враховуючи вищенаведене, рішення Садгірського районного суду м.Чернівці від 21 травня 2019 року в частині визначення суми заборгованості підлягає зміні.

В решті рішення суду підлягає залишенню без змін.

Щодо судових витрат

Відповідно до правил статті 141 ЦПК України слід змінити розподіл судових витрат.

Згідно з п.3 ч.2 ст.141 ЦПК України у разі часткового задоволення позову судовий збір покладається на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

З мотивувальної частини постанови вбачається, що апеляційний суд приходить до висновку про часткове задоволення позову та стягнення заборгованості з відповідача на користь позивача за кредитним договором в розмірі 10526 доларів США 40 центів, що становить 10,33 % від ціни позову (10526,4*100/101815,87).

З платіжних доручень від 19 травня 2015 року та 07 грудня 2018 року вбачається, що позивач за подання до суду позовної заяви сплатив судовий збір в розмірі 28930 гривень 22 копійки, а повинен був сплатити лише 26186 гривень 17 копійок (т.1 а.с.1, т.4 а. с. 90, 91).

З платіжного доручення від 08 липня 2019 року вбачається, що позивач за подання до суду апеляційної скарги сплатив судовий збір в розмірі 39279 гривень 26 копійок (т.4 а. с. 187).

Отже, з ОСОБА_2 та ОСОБА_3 на користь АТ КБ «ПриватБанк» підлягає стягненню по 1352 гривні 36 копійки з кожного (26183,17*10,33/100)=2704,72/2) в рахунок відшкодування судових витрат понесених на оплату судового збору за подання до суду позовної заяви та по 2028 гривень 11 копійок з кожного (39279,26*10,33/100)= 4054,54/2) в рахунок відшкодування судових витрат понесених на оплату судового збору за подання до суду апеляційної скарги.

Керуючись ст. ст. 367, 368, 374, 376, 381, 382 ЦПК України, апеляційний суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства Комерційний Банк «Приватбанк» задовольнити частково.

Рішення Садгірського районного суду м.Чернівці від 21 травня 2019 року змінити в частині визначення суми заборгованості за кредитним договором.

Стягнути солідарно з ОСОБА_2 , ОСОБА_3 на користь Акціонерного товариства Комерційний Банк «Приватбанк» заборгованість за кредитним договором в розмірі 10526 доларів США 40 центів.

В решті рішення суду залишити без змін.

Стягнути з ОСОБА_2 та ОСОБА_3 на користь Акціонерного товариства Комерційний Банк «Приватбанк» по 1352 гривні 36 копійки з кожного в рахунок відшкодування судових витрат понесених на оплату судового збору за подання до суду позовної заяви.

Стягнути з ОСОБА_2 та ОСОБА_3 на користь Акціонерного товариства Комерційний Банк «Приватбанк» по 2028 гривень 11 копійок з кожного в рахунок відшкодування судових витрат понесених на оплату судового збору за подання до суду апеляційної скарги.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття.

На постанову може бути подана касаційна скарга до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту постанови.

Дата складання повного тексту постанови 14 жовтня 2019 року.

Головуючий (підпис) М.І. Кулянда

Судді (підпис) А.І. Владичан

(підпис) Н.Ю. Половінкіна

З оригіналом згідно: