Справа № 309/1725/17
П О С Т А Н О В А

Іменем України

12 березня 2019 року м. Ужгород

Закарпатський апеляційний суд у складі:

головуючої - судді Кожух О.А.,

суддів - Собослоя Г.Г., Куштана Б.П.,

за участі секретаря - Балаж Г.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Хустського районного суду від 26 червня 2018 року (головуючий суддя Довжанин М.М.) у справі за позовом ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 до виконавчого комітету Хустської міської ради, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог: ОСОБА_1 про визнання незаконним та скасування рішення виконавчого комітету Хустської міської ради, -

в с т а н о в и в :

У червні 2017 року ОСОБА_2, ОСОБА_5, ОСОБА_3, ОСОБА_4 звернулися в суд із позовом до виконавчого комітету Хустської міської ради, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог - ОСОБА_1, в якому просили визнати незаконним та скасувати рішення виконавчого комітету Хустської міської ради від 24.12.2014 № 565 «Про надання дозволу гр. ОСОБА_1 на розробку проектно-кошторисної документації реконструкції підвального приміщення під магазин продовольчих і промислових товарів по АДРЕСА_1».

Позов мотивовано тим, що вони є власниками квартир № 1,2,4 у багатоквартирному житловому будинку АДРЕСА_1, а власником квартир № № 3, 5, 6 у цьому будинку є ОСОБА_1

У березні 2017 року з відповіді міської ради позивачі дізнались, що рішенням виконавчого комітету Хустської міської ради від 24.12.2014 ОСОБА_1 надано дозвіл на розробку проектно-кошторисної документації реконструкції підвального приміщення в багатоквартирному будинку АДРЕСА_1 під магазин продовольчих і промислових товарів.

Відповідно до цього рішення ОСОБА_1 було отримано вихідні дані на проектування від 13.01.2015 № 002/15 і розроблено проектну документацію з реконструкції підвальних приміщень житлового будинку під магазин продовольчих і промислових товарів.

Вказували, що зазначені підвальні приміщення знаходяться у спільній сумісній власності, перейшли до позивачів разом із відчуженням квартири, що право володіння, користування та розпорядження підвальними приміщеннями, на їх погляд, мають усі співвласники житлового будинку.

Тому вважають рішення виконавчого комітету Хустської міської ради від 24.12.2014 незаконним, оскільки воно прийняте без згоди усіх співвласників.

Ухвалою Хустського районного суду від 26.06.2018 позов ОСОБА_5 залишено без розгляду на підставі його заяви (а.с.109).

Рішенням Хустського районного суду від 26.06.2018 позов ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 задоволено. Визнано незаконним та скасовано рішення виконавчого комітету Хустської міської ради від 24.12.2014 року № 565 «Про надання дозволу гр. ОСОБА_1 на розробку проектно-кошторисної документації реконструкції підвального приміщення під магазин продовольчих і промислових товарів по АДРЕСА_1». Вирішено питання про судові витрати.

На це рішення подала апеляційну скаргу ОСОБА_1 Посилаючись на невідповідність висновків суду обставинам справи, неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи та порушення судом норм матеріального й процесуального права, просить скасувати рішення місцевого суду, та ухвалити нове про відмову в задоволенні позову.

Доводи апеляційної скарги зводяться до того, що права позивачів не порушені, оскільки вони не були співвласниками підвальних приміщень; такі підвальні приміщення не були приміщеннями загального користування, а належали до квартир № 3 та № 6, які належали на праві власності ОСОБА_1 із 07.07.2013; дана обставина підтверджується свідоцтвами про право власності ОСОБА_1 на квартири № 3 (загальною площею 168,8 кв.м.) та № 6 (загальною площею 170,4 кв.м.), а також технічними паспортами на квартири, згідно яких до квартири № 3 належать підвальні приміщення площею 85,2 кв.м., до квартири № 6 належать підвальні приміщення площею 85,3 кв.м. Крім того, апелянт зазначала, що по суті оспорюється право ОСОБА_1 на вчинення дій, визначених оскаржуваним рішенням виконкому Хустської міської ради, а тому вона повинна була виступати в даній справі відповідачем. Суд першої інстанції проігнорував посилання, викладені у клопотанні ОСОБА_1, та невірно визначив її процесуальний статус.

Сторони та інші учасники справи в судове засідання не з?явились, про дату, час і місце розгляду справи були повідомлені належним чином, що підтверджується повідомленнями про вручення поштових відправлень (а.с. 1490154). Відповідно до ч. 2 ст. 372 ЦПК України колегія суддів розглянула справу за відсутності сторін та їх представників. Відповідно до ч. 2 ст. 147 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, судова колегія вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено та вбачається з матеріалів справи, що відповідно до договорів дарування від 09.07.2013 № 6427 та купівлі-продажу від 13.10.2014 № 9470 і від 13.12.2013 № 2247, укладених з ОСОБА_1, позивачі ОСОБА_2, ОСОБА_4, ОСОБА_3, є власниками квартир № 2, № 4, № 1, відповідно, в багатоквартирному житловому будинку АДРЕСА_1 Закарпатської області (а.с.6-10, 13-15). Право власності позивачів зареєстровано в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно (а.с.8 (зворот, 11,15).

У свою чергу ОСОБА_1 є власницею квартир №№ 3, 5, 6 у багатоквартирному житловому будинку АДРЕСА_1, що стверджується інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. Причому, станом на 07.07.2013 площа квартири № 3 становила 168,8 кв. м.: житлова площа (дві кімнати) - 40,9 кв. м., кухня - 12,8 кв.м., ванна кімната - 4,7 кв. м., вбиральня - 1,7 кв.м., коридор 15,8 кв. м., підвальне приміщення - 85,2 кв. м., маральна клітка - 5.0 кв.м. (а.с.31-35). Також станом на 07.07.2013 площа квартири № 6 становила 170,4 кв. м.: житлова площа (дві кімнати) - 44,2 кв. м., кухня - 11,0 кв.м., ванна кімната - 4,7 кв. м., вбиральня - 1,7 кв.м., коридор 15,8 кв. м., підвальне приміщення - 85,3 кв. м., маральна клітка - 5.0 кв.м. (а.с.36-40).

Рішенням виконавчого комітету Хустської міської ради № 565 від 24.12.2014 ОСОБА_1 надано дозвіл на розробку проектно-кошторисної документації реконструкції підвального приміщення під магазин продовольчих і промислових товарів по АДРЕСА_1 (а.с.29-30). Відповідно до даного рішення ОСОБА_1 було отримано вихідні дані на проектування від 13.01.2015 № 002/15, на основі яких розроблено проектну документацію та розпочато реконструкцію підвального приміщення.

25 листопада 2015 року за ОСОБА_1 було зареєстровано: право власності на квартиру № 3 загальною площею 91,3 кв. м., житлова площа - 40,9 кв. м.,; право власності на квартиру № 6 загальною площею 94,3 кв. м., житлова площа - 44,2 кв. м. (а.с.19-20).

Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з того, що позивачі ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 - власники квартир №№ 2, 1, 4, у багатоквартирному будинку АДРЕСА_1 Закарпатської області, та третя особа ОСОБА_1 - власниця квартир №№ 3, 5, 6 у цьому ж будинку - фактично є співвласниками житлового багатоквартирного будинку АДРЕСА_1 Закарпатської області. Допоміжні (в тому числі, підвальні) приміщення, що знаходяться у спільній власності, є невід'ємною частиною будинку, а тому переходять до набувача разом з відчуженням самої квартири, право володіння, користування та розпорядження допоміжними приміщеннями мають усі співвласники житлового будинку. А прийняття виконавчим комітетом Хустської міської ради рішення від 24.12.2014 року № 565 «Про надання дозволу гр. ОСОБА_1 на розробку проектно-кошторисної документації реконструкції підвального приміщення під магазин продовольчих і промислових товарів по АДРЕСА_1» без згоди усіх співвласників багатоквартирного житлового будинку порушує конституційні права позивачів на володіння, користування і розпорядження своєю власністю та обмежує встановлене ч. 2 ст. 382 Цивільного кодексу України право власників квартир у багатоквартирному будинку щодо володіння, користування та розпорядження спільним майном.

Звертаючись до суду з позовом, позивачі визначили відповідачем виконавчий комітет Хустської міської ради, а ОСОБА_6 - третьою особою. Місцевий суд розглянув справу з таким колом учасників справи. Причому, представник ОСОБА_1 подавав до суду клопотання про залучення ОСОБА_1 як співвідповідача, мотивуючи тим, що по суті оспорюється право ОСОБА_1 на вчинення дій, визначених оскаржуваним рішенням виконкому Хустської міської ради (а.с.75). Суд першої інстанції ухвалою від 07.11.2017 відмовив у задоволенні такого клопотання та виходив з того, що клопотання подано неналежним суб'єктом, оскільки, відповідно до норм ЦПК України, з таким клопотанням вправі звернутись до суду лише позивач як сторога у справі (а.с.78-79).

Відповідно до ст. 30 ЦПК України (в редакції, що діяла до 15.12.2017) та ст. 48 ЦПК України в діючій редакції, сторонами у цивільному процесі є позивач і відповідач. Позивачем і відповідачем можуть бути фізичні і юридичні особи, а також держава.

Позивач - це особа, на захист суб'єктивних прав і охоронюваних інтересів якої порушено цивільний процес, а відповідач - це особа, на яку вказує позивач, як на порушника своїх прав.

Процесуальний статус ОСОБА_1 визначено як третя особа без самостійних вимог. Треті особи - це учасники процесу, на чиї права або обов'язки щодо однієї із сторін може вплинути рішення у справі. У розглядуваному спорі процесуальне положення ОСОБА_1 як третьої особи не відповідає суті спору, оскільки рішення суду стосується безпосередньо її інтересів. Позивачі оспорюють право ОСОБА_1 на реконструкцію підвальних приміщень, які були зареєстровані за нею на праві власності, вважаючи, що такі приміщення належали до спільної власності співвласників багатоквартирного будинку, а отже її слід було залучити до участі у справі як співвідповідача із відповідним обсягом процесуальних прав та обов'язків.

Розглядаючи справу, місцевий суд, відмовивши у задоволенні клопотання про залучення ОСОБА_1 як співвідповідача за неналежністю суб'єкта звернення з таким клопотанням, не виконав вимоги ч. 4 ст. 10 ЦПК (в редакції, що діяла до 15.12.2017), не вирішив питання про залучення до участі у справі належного відповідача (ОСОБА_1) за правилами ст. 33 ЦПК України та не попередив позивачів про наслідки невчинення даної процесуальної дії.

Апеляційний суд, відповідно до основних принципів цивільного процесу, не має права залучати відповідачів на стадії апеляційного провадження.

Встановивши, що позов пред'явлено не до тієї особи, яка має відповідати за позовом, суд за відсутності клопотання позивача про заміну первісного відповідача належним відповідачем повинен ухвалити рішення про відмову у позові до неналежного відповідача, що не позбавляє позивача права на звернення до суду із самостійним позовом до особи, яка має відповідати за цим позовом.

Зважаючи на вказані порушення процесуального права, судова колегія вважає, що рішення суду підлягає скасуванню з підстав, передбачених ч. 1 п. 4 ст. 376 ЦПК України, з ухваленням нового рішення про відмову в задоволенні позову.

При поданні апеляційної скарги ОСОБА_1 було сплачено судовий збір в сумі 775,28 грн. (а.с.117). Відповідно до ст. 141 ЦПК України з позивачів на користь апелянта підлягає стягненню судовий збір, сплачений останнім за подання апеляційної скарги - по 258,42 грн. з кожного.

Керуючись ст. 368, п. 2 ч. 1 ст. 374, п.4 ч. 1 ст. 376 ст. 381, 382 - 384 ЦПК України, апеляційний суд, -

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - задовольнити.

Рішення Хустського районного суду від 26 червня 2018 року скасувати та ухвалити нове рішення.

У задоволенні позову ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 про визнання незаконним та скасування рішення виконавчого комітету Хустської міської ради від 24 грудня 2014 року № 565 «Про надання дозволу гр. ОСОБА_1 на розробку проектно-кошторисної документації реконструкції підвального приміщення під магазин продовольчих і промислових товарів по АДРЕСА_1» - відмовити.

Стягнути на користь ОСОБА_1 із ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 по 258,42 грн. із кожного судових витрат, понесених у зв'язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття. Касаційну скаргу на постанову апеляційного суду може бути подано безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 18 березня 2019 року.

Головуюча:

Судді: