Справа № 183/7112/18
№ 2/183/1234/19
19 вересня 2019 року Новомосковський міськрайонний суд Дніпропетровської області, у складі:
головуючої судді Сороки О.В.,
за участю секретаря судового засідання Устименко М.О.,
розглянувши в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Вільненської сільської ради Новомосковського району Дніпропетровської області, третя особа - Новомосковська районна державна нотаріальна контора про встановлення факту належності правовстановлюючого документу та визнання права власності в порядку спадкування за заповітом, -

ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до Вільненської сільської ради Новомосковського району Дніпропетровської області, в якому просить встановити факт належності правовстановлюючого документу, а саме той факт, що заповіт складений ОСОБА_2 на користь спадкоємця ОСОБА_1 дійсно складений ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , а також визнати за ОСОБА_1 право власності на житловий будинок, розташований за адресою: АДРЕСА_1 та на земельну ділянку площею 6,420 га розташовану на території Вільненської сільської ради Новомосковського району Дніпропетровської області для ведення товарного сільськогосподарського виробництва в порядку спадкування за заповітом після смерті ОСОБА_2 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 .
В обґрунтування своїх позовних вимог позивач зазначає, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла її свекруха ОСОБА_2 , яка за життя набула право власності на житловий будинок, розташований за адресою: АДРЕСА_1 та на земельну ділянку площею 6,420 га розташовану на території Вільненської сільської ради Новомосковського району Дніпропетровської області для ведення товарного сільськогосподарського виробництва. Спадкове майно, що залишилося на день смерті ОСОБА_2 , прийняла позивач по справі. Для оформлення спадщини після смерті свекрухи позивач звернулася з заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину до Новомосковської районної державної нотаріальної контори, однак державний нотаріус Крутько Л.П. відмовила їй у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом, оскільки спадкоємцем надані свідоцтво про смерть ОСОБА_2 та заповіт від імені ОСОБА_2 в яких відмінні прізвища спадкодавця і заповідача. Між тим, позивач зазначає, що дійсно являється невісткою померлої ОСОБА_2 , однак при оформленні заповіту померлою в сільській раді було допущено помилку в написанні прізвища спадкодавця та замість вірного ОСОБА_3 зазначено ОСОБА_4 , що унеможливило видачу свідоцтва про право на спадщину за заповітом на її ім`я. У зв`язку з наведеним позивач позбавлена можливості отримати свідоцтво про право спадщину після смерті свекрухи ОСОБА_2 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 , тому і звернулася до суду з зазначеним позовом.
Позивач ОСОБА_1 в судове засідання не з`явилася, представник позивача надала суду заяву про розгляд справи у її відсутність, позов підтримала, не заперечувала проти заочного розгляду справи.
Представник відповідача в судове засідання не з`явився повторно, відзив на позов не подав, причини неявки суду не відомі, тому суд, з погодження позивача, відповідно до вимог ст. 280 ЦПК України, провів заочний розгляд справи.
Представник третьої особи Новомосковської районної державної нотаріальної контори також в судове засідання не з`явився, був повідомлений належним чином.
Ухвалою суду від 14 листопада 2018 року відкрите провадження по справі.
Ухвалою суду від 25 січня 2019 року зобов`язано Новомосковську районну державну нотаріальну контору Дніпропетровської області надати копію спадкової справи після смерті ОСОБА_2 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 .
Фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося, на підставі ч.2 ст. 247 ЦПК України, у зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи.
Суд, дослідивши матеріали справи, дійшов до наступного висновку.
Суду надане свідоцтво про смерть ОСОБА_2 , у відповідності до якого остання померла ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с.13).
Після смерті ОСОБА_2 державним нотаріусом Новомосковської районної державної нотаріальної контори Дніпропетровської області Крутько Л.П. заведено спадкову справу № 43/2013, у відповідності до якої ОСОБА_1 прийняла спадщину після смерті ОСОБА_2 , як спадкоємець за заповітом (а.с.30).
У відповідності до ч.1 ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.
Матеріали спадкової справи свідчать про те, що у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом їй було відмовлено, оскільки спадкоємцем надані свідоцтво про смерть ОСОБА_2 та заповіт від імені ОСОБА_2 в яких відмінні прізвища спадкодавця і заповідача (а.с.9).
У відповідності до п.6 ч.1 ст. 315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з прізвищем, ім`ям, по батькові, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті.
Суду надано копію паспорта ОСОБА_2 , копію довідки про присвоєння реєстраційного номера облікової картки платника податків ОСОБА_2 , копію свідоцтва про смерть ОСОБА_2 (а.с. 11,13).
Матеріали справи містять копію свідоцтва про укладення шлюбу між ОСОБА_5 та ОСОБА_6 позивачем (а.с.12), копію свідоцтва про народження ОСОБА_5 , в якому батьками записані ОСОБА_7 та ОСОБА_2 (а.с.16), які вказують на родинні відносини між спадкодавцем та чоловіком позивача. Свідоцтво про народження останнього свідчить про те, що на момент його народження прізвище матері та батька було записано ОСОБА_4 .
Згідно довідки № 721 виданої виконавчим комітетом Вільненської сільської ради Новомосковського району Дніпропетровської області ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 проживала в АДРЕСА_1 з 1917 року по ІНФОРМАЦІЯ_1 по день смерті. На день смерті проживала одна (а.с.32).
Детальний аналіз зазначених вище документів, виданих компетентними органами та зареєстрованими у встановленому порядку, свідчить про те, що ОСОБА_1 являється спадкоємцем померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 .
Крім того, надано копію свідоцтва про право власності на житловий будинок від 02 липня 1987 року виданого Новомосковською районною радою на ім`я ОСОБА_2 на підставі рішення виконкому Новомосковської районної Ради народних депутатів № 96 від 17 березня 1987 року, зареєстрованого в Новомосковському БТІ за № 131-2 та копію державного акту про право приватної власності на земельну ділянку серія IV-ДП № 054368 виданого ОСОБА_8 Маврі ОСОБА_9 Новомосковською районною державною адміністрацією 27 листопада 2002 року на підставі розпорядження голови Новомосковської районної державної адміністрації № 1018 від 18 жовтня 2002 року (а.с. 10,14).
Також в матеріалах справи міститься копія заповіту складеного ОСОБА_2 , проживаючою в АДРЕСА_1 , згідно якого вона заповідала все своє майно на ім`я ОСОБА_1 , посвідченого секретарем виконкому Вільненської сільської ради Новомосковського району Дніпропетровської області Рудченко Н.М. 30 березня 2001 року, зареєстрованого в реєстрі за № 98 (а.с.15).
Згідно з роз`ясненнями, які містяться в п.12 постанови Пленуму Верховного Суду України №5 від 31.03.1995 року "Про встановлення фактів, що мають юридичне значення" при розгляді справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я по батькові, місце і час народження якої зазначені в документі, не збігаються з ім`ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, вказаними у свідоцтві про народження або в паспорті, у тому числі, факту належності правовстановлюючого документа, в якому допущені помилки у прізвищі, імені, по батькові або замість імені чи по батькові зазначені ініціали, суд повинен запропонувати заявникові надати докази про те, що правовстановлюючий документ належить йому і що організація, яка видала документ, не має можливості внести до нього відповідні виправлення.
Відповідно листа ВСУ 01 січня 2012 року "Про судову практику розгляду справ про встановлення фактів, що мають юридичне значення" коли установи, які видали ці документи, не можуть виправити допущені в них помилки, відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 256 ЦПК громадяни мають право звернутися до суду із заявою про встановлення факту належності правовстановлюючого документа. Проте сам по собі факт належності документа не породжує для його власника жодних прав, юридичне значення має той факт, що підтверджується документом. Таким чином, для позивача важливо не так саме одержання документа, як оформлення особистих чи майнових прав, що випливають із цього факту. Це означає, що в судовому порядку можна встановити належність громадянину такого документа, який є правовстановлюючим.
Судом встановлено, що при оформленні заповіту померлою в сільській раді було допущено помилку в написанні прізвища спадкодавця та замість вірного « ОСОБА_3 » зазначено « ОСОБА_4 ». Протягом життя останньої її прізвище, в досліджених документах було записано по різному, однак смерть спадкодавця наступила під прізвищем ОСОБА_3 .
При цьому суду в достатній мірі доведено, що ОСОБА_2 та ОСОБА_2 є однією і тією ж особою.
При цьому, невідповідність в написанні прізвища спадкодавця в посвідченому заповіті перешкоджає реалізації прав позивача на спадкування.
Відповідно зі ст. 1220 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою.
У відповідності до вимог ст.1218 ЦК України до складу спадщини входять всі права та обов`язки, що належали спадкодавцю на момент відкриття спадщини та не припинилися внаслідок його смерті.
Відповідно до вимог ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, не заборонених законом.
У відповідності до ст.392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності, а спадкоємець, який прийняв спадщину, в розумінні ч.1 ст. 1218 ЦК України, має право вимагати визнання за ним права власності на спадкове майно в судовому порядку.
Аналізуючи викладене, суд приходить до висновку, що позов ОСОБА_1 обґрунтований, однак підлягає частковому задоволенню, суду доведений факт складання заповіту на ім`я позивача саме ОСОБА_2 , померлою ІНФОРМАЦІЯ_1 , оскільки для позивача важливо не так саме одержання документа, як оформлення особистих чи майнових прав, що випливають із цього факту.
Між тим, загальні вимоги щодо набуття права власності та вимоги ч.1 ст. 1218 ЦК України надають суду всі підстави для задоволення позову в частині визнання права власності на житловий будинок, розташований за адресою: АДРЕСА_1 та на земельну ділянку площею 6,420 га розташовану на території Вільненської сільської ради Новомосковського району Дніпропетровської області для ведення товарного сільськогосподарського виробництва в порядку спадкування за заповітом після смерті ОСОБА_2 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 .
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 392, 1216, 1218, 1220, 1223 ЦК України ст.ст. 12,76,81,89, 200, 263, 265, 315 ЦПК України, суд, -
Позов ОСОБА_1 до Вільненської сільської ради Новомосковського району Дніпропетровської області, третя особа - Новомосковська районна державна нотаріальна контора про встановлення факту належності правовстановлюючого документу та визнання права власності в порядку спадкування за заповітом задовольнити частково.
Визнати за ОСОБА_1 право власності на житловий будинок, розташований за адресою: АДРЕСА_1 в порядку спадкування за заповітом після смерті ОСОБА_2 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 .
Визнати за ОСОБА_1 право власності на та на земельну ділянку площею 6,420 га, розташовану на території Вільненської сільської ради Новомосковського району Дніпропетровської області, цільове призначення - ведення товарного сільськогосподарського виробництва, в порядку спадкування за заповітом після смерті ОСОБА_2 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 .
В іншій частині позову ОСОБА_1 відмовити.
Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_1 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_2 .
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Суддя О.В. Сорока.