_____ХЕРСОНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД_____
Єдиний унікальний номер справи:654/719/16-ц Головуючий у першій інстанції Сіянко В.М.
Номер провадження: 22-ц-вп/819/598/19 Доповідач Базіль Л.В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 березня 2019 року Херсонський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді (суддя - доповідач) Базіль Л.В.,

суддів: Бугрика В.В., Приходько Л.А.,

секретар Давиденко І.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Херсоні цивільну справу за позовом Публічного акціонерного товариства Комерційний Банк «Приват Банк» до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором за апеляційною скаргою Публічного акціонерного товариства Комерційний Банк «ПриватБанк» на рішення Голопристанського районного суду Херсонської області від 10 травня 2016 року ухваленого у складі судді Сіянко В.М.

В С Т А Н О В И В:

15 лютого 2016 року Публічне акціонерне товариство Комерційний Банк «ПриватБанк» звернулося до суду з позовом до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості.

Позовні вимоги мотивовано тим, що 30.11.2011 року між банком та ОСОБА_3 укладено кредитний договір, за умовами якого банк надав відповідачу кошти у розмірі 5000,00 грн у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку, за умовами сплати відсотків за користування кредитом у розмірі 30,00% річних на суму залишку заборгованості та кінцевим терміном повернення коштів, що відповідає строку дії картки.

Посилаючись на неналежне виконання відповідачем умов кредитного договору, внаслідок чого станом на 31 грудня 2015 року існує заборгованість в загальній сумі 12985,40 грн, яка складається із заборгованості за кредитом у сумі 3564,21 грн, заборгованості по відсоткам за користування кредитом у сумі 6434,09 грн, заборгованості по комісії за користування кредитом та пенею у сумі 1892,56 грн, а також штрафу (фіксована частина) у сумі 500,00 грн та штрафу (процентна складова) у сумі 594,54 грн, позивач просив стягнути з ОСОБА_3 на свою користь вказану заборгованість за кредитним договором.

Рішенням Голопристанського районного суду Херсонської області від 10 травня 2016 року в задоволенні позовних вимог АТ КБ «Приват Банк» до ОСОБА_3 відмовлено.

В апеляційній скарзі ПАТ КБ «Приват Банк» з посиланням на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права просить рішення суду скасувати і ухвалити нове рішення, яким задовольнити позовну заяву в повному обсязі.

Зазначає, що суд першої інстанції відмовляючи у задоволенні позовних вимог помилково дійшов висновку, що банком пропущено загальний строк позовної давності на звернення до суду з вимогами до відповідача, при цьому поза увагою суду залишилась та обставина, що кінцевий термін повернення кредиту за кредитним договором від 30.08.2011 року відповідає строку дії картки, а саме до 10.2014 року, з позовом позивач звернувся 15.02.2016 року, тобто, у межах строку позовної давності.

ОСОБА_3 у письмових запереченнях на апеляційну скаргу зазначила, що позивач не надав вагомих та грунтовних підстав для скасування рішення суду першої інстанції, а тому просила скаргу залишити без задоволення.

Заслухавши доповідь судді доповідача, пояснення представника позивача, на підтримку доводів апеляційної скарги, пояснення представника відповідача, який заперечив проти задоволення скарги, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції дійшов висновку про те, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, виходячи з таких підстав.

Із матеріалів справи вбачається, що 30 серпня 2011 року між ПАТ КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_3 було укладено кредитний договір від 30 серпня 2011 року №б/н, відповідно до умов якого остання отримала кредит в розмірі 5000,00 грн у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30,00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитним лімітом та кінцевим строком повернення коштів, що відповідає строку дії картки.

ОСОБА_3 підтвердила свою згоду на те, що підписана нею заява разом з Умовами та правилами надання банківських послуг складає між нею та банком договір.

У зв'язку з невиконанням ОСОБА_3 умов вказаного договору, ПАТ КБ «ПриватБанк» звернулося до суду із позовом про стягнення кредитної заборгованості в сумі 12985.40 грн, яка складається із заборгованості за кредитом у сумі 3564,21 грн, заборгованості по відсоткам за користування кредитом у сумі 6434,09 грн, заборгованості по комісії за користування кредитом та пенею у сумі 1892,56 грн, а також штрафу (фіксована частина) у сумі 500,00 грн та штрафу (процентна складова) у сумі 594,54 грн.

Із розрахунку заборгованості наданого позивачем вбачається, що останній платіж відповідачкою на погашення кредитної заборгованості здійснено 23.08.2012 року.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог про стягнення кредитної заборгованості, суд першої інстанції виходив з того, що позивачем пропущений загальний строк позовної давності, оскільки останній платіж відповідачкою здійснено 23.08.2012 року, з позовом банк звернувся лише 15.02.2016 року.

Проте повністю погодитися з таким висновком суду не можна з огляду на наступне.

Частиною першою статті 526 ЦК України, передбачено, що зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ч.1 ст.1048 та ч.1 ст. 1054 ЦК України кредитодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми кредиту розмір і порядок одержання яких встановлюється договором.

Відповідно до ст.634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

З матеріалів справи вбачається, що спірні правовідносини виникли з приводу кредитних коштів, отриманих відповідачем відповідно до кредитного договору від 30.11.2011 року, укладеного між сторонами у справі.

ОСОБА_3 підтвердила свою згоду на те, що підписана нею заява - анкета від 30.08.2011 року разом з Умовами та Правилами надання банківських послуг, Правилами користування платіжною карткою складає між нею та банком договір про надання банківських послуг.

Відповідно до п.2.1.1.12.4 Умов і правил надання банківських послуг, затверджених наказом від 06.03.2010 року СП-2010-256 строк повернення кредиту в повному обсязі визначено не пізніше останнього дня місяця, указаного на платіжній картці. В разі наявності простроченого кредиту строком повернення кредиту в повному обсязі є 211- й день з моменту виникнення такої заборгованості. Нарахування процентів за користування кредитними коштами після настання строку повернення кредиту в повному обсязі умовами кредитного договору не передбачено.

Із долученого до апеляційної скарги та дослідженого в судовому засіданні апеляційного суду знімку екрану в частині зазначення прізвища ОСОБА_3, вбачається, що строк дії картки відповідача є 10.2014 року (а.с.53)

Відповідно до розрахунку заборгованості по кредитному договору, останній платіж на здійснення оплати заборгованості по кредитному договору відповідачка здійснила 23.08.2012 року, після цього жодного платежу на погашення кредитної заборгованості не здійснювала.

Зазначені обставини визнанні представником відповідача.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що строком повернення кредиту в повному обсязі, з врахуванням умов і правил надання банківських послуг, є 211 -й день з моменту виникнення заборгованості, яким є 14.03.2013 року, банк звернувся з позовом 15.02.2016 року, тобто в межах строку загальної позовної давності.

Таким чином, суд першої інстанції, помилково визначив дату перебігу строку позовної давності з 23.08.2012 року, залишив поза увагою положення умов кредитного договору, відповідно до яких у разі виникнення заборгованості і непогашення її протягом 210 днів, днем повернення кредиту в повному обсязі є 211-й день з моменту виникнення такої заборгованості, внаслідок чого дійшов помилкового висновку про пропуск банком строку позовної давності до позовних вимог про стягнення заборгованості за кредитом та заборгованості по відсоткам за користування кредитом, яка мала місце на 211-й день (14.03.2013 року).

Відповідно до розрахунку заборгованості проведеного позивачем, поточна та прострочена заборгованість ОСОБА_3 за тілом кредиту станом на 14.03.2013 року становить 3564,21 грн; заборгованість по відсоткам за користування кредитом становить 705,56 грн.

За наведених обставин, колегія суддів погоджується з доводами апеляційної скарги в наведеній частині та наявність визначених ст.376 ЦПК України підстав для скасування рішення суду в частині відмови у стягненні заборгованості за кредитом у розмірі 3564,21 грн та відсотками у розмірі 705,56 грн, яка утворилась станом на 14.03.2013 року з ухваленням нового судового рішення про задоволення позову в цій частині.

Щодо заявлених позовних вимог про стягнення процентів за користування кредитом за період з 15.03.2013 року по 31.12.2015 рік, то в задоволенні цих вимог слід відмовити, оскільки після дати повернення кредиту в повному обсязі (14.03.2013 року), право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється. Право та інтереси кредитодавця в охоронних правовідносинах забезпечується ч.2 ст.625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов'язання.

Помилкове застосування судом норми матеріального права про наслідки спливу строку позовної давності не вплинуло на правильність висновків суду про відмову у задоволенні позовних вимог про стягнення з відповідача заборгованості по відсоткам за користування кредитом за період з 15.03.2013 року по 31.12.2015 рік, тому колегія суддів вважає за можливе залишити рішення суду першої інстанції в цій частині без змін.

Що ж стосується вимог позивача в частині стягнення з ОСОБА_3 пені та штрафу, то колегія суддів при їх вирішенні погоджується з висновками суду першої інстанції про те, що зазначені вимоги заявлені позивачем поза межами спеціального строку позовної давності, встановленого ст.258 ЦК України.

Рішення суду в цій частині є законним і скасуванню не підлягає.

У зв'язку із скасуванням рішення суду першої інстанції в частині відмови у стягненні заборгованості по кредиту та відсоткам за користування кредитом, яка виникла станом на 14.03.2013 року та ухваленням нового рішення в цій частині, із відповідача на користь позивача підлягають стягненню понесені ним витрати на сплату судового збору, розмір яких пропорційно до розміру задоволених позовних вимог становить 951,48 грн, виходячи із того, що позовні вимоги задоволенні на 32,88% із витребуваних 12985,40 грн. (а.с.1,2,54)

На підставі викладеного, керуючись статтями 374, 376 ЦПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства Комерційний Банк «Приват Банк» задовольнити частково.

Рішення Голопристанського районного суду Херсонської області від 10 травня 2016 року в частині відмови у стягненні заборгованості по кредиту та відсоткам за користування кредитом станом на 14.03.2013 рік скасувати і ухвалити в цій частині нове судове рішення.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь Публічного акціонерного товариства Комерційний Банк «Приват Банк» заборгованість за кредитним договором № б/н від 30 серпня 2011 року, яка виникла станом на 14.03.2013 року в загальній сумі 4269 грн 77 коп., яка складається із заборгованості за кредитом у сумі 3564 грн 21 коп., заборгованості по відсоткам за користування кредитом у сумі 705 грн 56 коп.

В іншій частині рішення суду залишити без змін.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь Публічного акціонерного товариства Комерційний Банк «Приват Банк» судові витрати в розмірі 951,48 грн.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення, шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий _ _ _ _ _ _ _ _ _ _ Л.В. Базіль

судді: _ _ _ _ _ _ _ _ _ _ В.В. Бугрик

_ _ _ _ _ _ _ _ _ _ Л.А. Приходько

Повне судове рішення складено 18 березня 2019 року

Головуючий Л.В. Базіль