Справа № 206/1007/19
Провадження № 2/206/543/19
У Х В А Л А

11.09.2019року у залі суду в м. Дніпрі суддя Самарського районного суду м. Дніпропетровська Сухоруков А.О., за участю представника відповідача ОСОБА_1 А, розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , третя особа Восьма дніпровська державна нотаріальна контора, про визнання недійсним свідоцтва про право на спадщину за заповітом, про вселення,

встановив:

На розгляді в Самарському районному судді м. Дніпропетровська перебуває дана цивільна справа.

Позовні вимоги позивач обґрунтував тим, що він з 2010 року постійно проживав в квартирі АДРЕСА_1 , коли повернувся з Росії та отримав посвідку на проживання в Україні за цією адресою. В цій квартирі проживала його мати ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Він вимушений був повернутися на постійне місце проживання в Україну в зв`язку з тим, що після смерті батька мати залишилася сам, за станом здоров`я вона потребувала стороннього догляду та нагляду, а відповідач ОСОБА_3 заявив йому про те, що він не має можливості доглядати матір. З 2010 року він постійно проживав за адресою спірної квартири, був в цій квартирі зареєстрований 23.05.2011 року, з 2010 року повністю опікувався матір`ю ОСОБА_4 , доглядати за матір`ю йому допомагала його дружина, яка мешкала окремо. А в травні 2015 року коли йому стало важко одному доглядати матір, дружина запропонувала йому забрати матір до неї додому за адресою: АДРЕСА_2 , за цією адресою його матір і померла. Після смерті матері він постійно проживав в спірній квартирі за адресою: АДРЕСА_3 . Після смерті матері з`ясувалося, що вона залишила заповіт на ім`я відповідача. Він звернувся до суду з позовом про визнання заповіту недійсним і рішенням Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 01.10.2018 року по справі №206/977/18 в задоволенні позовних вимог було відмовлено, з рішенням суду не погодився та оскаржив його, але відповідачу судом було видано копію рішення суду з відміткою про те, що воно набрало чинності. Зараз йому стало про те, що на підставі рішення суду, яке фактично не набрало чинності, відповідач ОСОБА_3 отримав 16 листопада 2018 року свідоцтво про право на спадщину за заповітом на спірну квартиру. Свідоцтво про право на спадщину за заповітом на ім`я відповідача ОСОБА_5 є недійсним, так, як нотаріус не мав права видавати це свідоцтво до набрання рішення суду про визнання заповіту недійсним законної сили. Таким чином, свідоцтво про право на спадщину за заповітом видано нотаріусом передчасно.

В прохальній частині позову позивач просить суд визнати недійсним свідоцтво про право на спадщину за заповітом від 16 листопада 2018 року на ім`я ОСОБА_3 на квартиру АДРЕСА_1 , видане Восьмою дніпровською державною нотаріальною конторою за реєстровим №2-1533, зі скасуванням реєстрації права власності. Вселити ОСОБА_2 в квартиру АДРЕСА_1 .

04.07.2019 до канцелярії суду від позивача надійшла заява, в якій він просить суд закрити провадження по справі за №206/1007/19.

В судовому засіданні позивач подану заяву підтримав та просив її задовольнити.

Представник відповідача проти задоволення заяви не заперечувала.

Вислухавши думку позивача та представника відповідача, суд приходить до висновку, що заява позивача про закриття провадження підлягає задоволенню.

Відповідно до ст. 206 ЦПК України позивач може відмовитися від позову, а відповідач - визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. До ухвалення судового рішення у зв`язку з відмовою позивача від позову або визнанням позову відповідачем суд роз`яснює сторонам наслідки відповідних процесуальних дій, перевіряє, чи не обмежений представник відповідної сторони у повноваженнях на їх вчинення. У разі відмови позивача від позову суд постановляє ухвалу про закриття провадження у справі.

Згідно п. 4 ч. 1, ч. 2, 3 ст. 255 ЦПК України суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, зокрема якщо позивач відмовився від позову і відмова прийнята судом. Про закриття провадження у справі суд постановляє ухвалу, а також вирішує питання про розподіл між сторонами судових витрат, повернення судового збору з державного бюджету. Ухвала суду про закриття провадження у справі може бути оскаржена.

У відповідності до ч. 2 ст. 256 ЦПК України у разі закриття провадження у справі повторне звернення до суду з приводу спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав не допускається. Наявність ухвали про закриття провадження у зв`язку з прийняттям відмови позивача від позову не позбавляє відповідача в цій справі права на звернення до суду за вирішенням цього спору.

Оскільки позивачем особисто подано заяву про відмову від позову, в судовому засіданні він її підтримав та просив задовольнити, заява відповідає його волевиявленню, суд вважає за можливе прийняти відмову від позову та закрити провадження по справі.

Керуючись ст.ст. 206, 255, 256, 258-261, 353 ЦПК України,

У Х В А Л И В:

Закрити провадження по цивільній справі за позовною заявою ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , третя особа Восьма дніпровська державна нотаріальна контора, про визнання недійсним свідоцтва про право на спадщину за заповітом, про вселення.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду або через суд першої інстанції, що відповідає приписам пункту 15, підпункту 15.5 Розділу ХІІІ «Перехідні положення» ЦПК України.

Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя А.О. Сухоруков