Справа № 585/22/19
Номер провадження 2/585/261/19
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 жовтня 2019 року м.Ромни

Роменський міськрайонний суд Сумської області в складі головуючого судді В.О. Шульги, за участю секретаря С.А. Дем`яненко, розглянувши без фіксації судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу у судовому засіданні в залі суду в місті Ромни цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання нерухомого майна спільною частковою власністю та визнання права власності в порядку спадкування за законом на 1/2 частину нерухомого майна, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернулася в суд з позовом до ОСОБА_2 в якому просить: 1. визнати житловий будинок АДРЕСА_1 об`єктом права спільної часткової власності подружжя ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 , в рівних частинах по 1/2 частки за кожним із співвласників; 2. Визнати за ОСОБА_1 в порядку спадкування за законом право власності на 1/2 частину будинку АДРЕСА_1 . В обгрунтування позову вказує, що згідно свідоцтва про народження позивач народилась ІНФОРМАЦІЯ_2 в с.Чеберяки Роменського району Сумської області, її батьки: батько ОСОБА_2 , мати ОСОБА_3 . Останні стали проживати разом у листопаді 1959 року. Шлюб між ними не було зареєстровано, але вони жили разом як чоловік та жінка, вели спільне господарство, мали спільний бюджет та ін. Спочатку свого спільного проживання, тобто з 1959 року, вони проживали в будинку її покійної бабусі (матері батька) ОСОБА_4 в с.Чеберяки Роменського району, а поряд з цим будинком, в одному дворі, у 1960 році почали разом, спільною працею, будувати будинок для себе. Закінчили її батьки будівництво житлового будинку у 1967 році, в якому після цього і стали проживати. Юридично оформили свої сімейні стосунки її батьки лише 13.05.1977 року шляхом офіційного укладення шлюбу, що підтверджується свідоцтвом про укладення шлюбу серії НОМЕР_1 від 13.05.1977 року. Вже після одруження на території господарства побудували і літню кухню ( на підтвердження технічні паспорти від 20.04.1990 та 19.11.2018). Після того, як шлюб між її батьками було зареєстровано у встановленому законом порядку, її батько, ОСОБА_2 був вписаний у її свідоцтво про народження як батько і отримав свідоцтво про встановлення батьківства серії НОМЕР_2 від 23.05.1977 року. 17 липня 1994 року вона вийшла заміж за ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 і змінила прізвище з « ОСОБА_6 » на « ОСОБА_7 », що підтверджується свідоцтвом про укладення шлюбу від 16.07.1994 року. ІНФОРМАЦІЯ_1 померла її мати, ОСОБА_3 . Після її смерті відкрилася спадщина, яка складається з земельних ділянок, розташованих на території Глинської сільської ради Роменського району Сумської області, зокрема площею 0,2077 га з цільовим призначенням для ведення особистого селянського господарства та площею 0,4709 га з цільовим призначенням для ведення особистого селянського господарства, що належали спадкодавиці ОСОБА_3 на підставі Державних актів на право приватної власності на землю серії від 30.09.2002 року. Її батько ОСОБА_2 07.02.2017 року до Глинської сільської ради Роменського району подав заяву, згідно з якою повідомив нотаріальну контору, що майно, яке залишилось після смерті його дружини ОСОБА_3 , належало останній на праві особистої власності і від отримання свідоцтва про право власності на частку в спільному майні подружжя, відмовився, що не суперечить нормам ст. 1268 ПК України. Дана заява була посвідчена секретарем сільської ради 23.05.2017 року і зареєстрована в реєстрі за №57, реєстраційний номер у нотаріуса 50/2017. Вказаною заявою від 07.02.2017 року відповідач добровільно погодився з тим, що будинок, який вони будували разом з її матір`ю, є спільною частковою власністю і не заперечував того, що саме ОСОБА_3 належить 1/2 його частина. На зазначене вище нерухоме майно (земельні ділянки кадастровий номер :02:003:0210 та кадастровий номер :02:003:0100) вона, як спадкоємиця першої черги за законом, 23.01.2018 року отримала свідоцтва про право на спадщину за законом, що підтверджується відповідними свідоцтвами, зареєстрованими в реєстрі за №26 та за №25, Витягами про реєстрацію в Спадковому реєстрі № 50647384 та № 50646915 від 23.01.2018 року та Витягами з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності № 111784119 та № 111783206 від 25.01.2018 року. Однак свідоцтва про право на спадщину за законом були видані їй лише на те майно (земельні ділянки), яке було зареєстроване за померлою. В той же час, до складу спадщини після смерті її матері повинно було входити все майно, в тому числі і майно, що є спільною сумісною ( частковою) власністю її батьків. Зокрема, 1/2 частина житлового будинку з надвірними господарськими будівлями і спорудами за адресою: АДРЕСА_1 , спільно побудованого ними під час перебування у фактичних шлюбних відносинах і яке у зв`язку з тим, що їх відносини не були зареєстровані, було зареєстроване лише на її батька ОСОБА_2 . Оскільки правовідносини, що виникли між її батьками мали місце до набрання чинності нині діючого ЦК України, то вони регулюються законодавством, яке діяло на момент їх виникнення. Отже, під час перебування у фактичних шлюбних відносинах та проживання однією сім`єю, її батьки ОСОБА_2 та ОСОБА_3 побудували житловий будинок з надвірними господарськими будівлями і спорудами, розташованими по АДРЕСА_1 . Оскільки будували вони його спільною працею за спільні грошові кошти, шляхом індивідуальних трудових зусиль, для подальшого облаштування з метою спільного проживання то, з урахуванням вищевказаних норм законодавства, вказане нерухоме майно є об`єктом права спільної часткової власності. А через те, що докази того, яку участь кожен з її батьків приймав у будівництві будинку та в якій мірі, відсутні, то розміри часток кожного з них є рівними, як це і визначено вищевказаними нормами законодавства. Згідно рішення Глинської сільської ради Роменського району Сумської області від 22.11.2018 року «Про впорядкування назв вулиць, провулків та номерів будинків у с. Чеберяки» та додатку до цього рішення: будинку АДРЕСА_1 нову адресу. Центральна будинок АДРЕСА_2 ». Згідно довідки Глинської сільської ради Роменського району від 29.12.2018 року за наявними даними, які маються у погосподарських книгах за 1961-1975 роки та зберігаються в архіві сільської ради (дані за 1959-1960 роки відсутні), громадяни ОСОБА_2 , 1931 року народження та ОСОБА_8 ,1930 року народження проживали разом однією сім`єю, як чоловік та дружина. Так, з указаних погосподарських книг вбачається, що у 1961, 1962, 1963 році ОСОБА_2 , 1931 року народження та ОСОБА_8 ,1930 року доживали у будинку ОСОБА_4 (матері ОСОБА_2 ). ОСОБА_9 з 1964 року останні стали жити у збудованому ними будинку. Зазначене підтверджується і самими витягами з погосподарських книжок. Згідно технічного паспорту від 19.11.2018 року, виготовленого ФОП ОСОБА_10 , зазначений житловий будинок та надвірні будівлі по АДРЕСА_1 має наступні характеристики: житловий будинок літ А-1, загальною площею 53,9 кв.м., житловою площею 22,1 кв.м., допоміжною площею 31,8 кв.м., прибудова літ. «а», ганок літ. «гн»; літня кухня літ. «Б»; сарай літ. «В»; сарай літ. «В-і»; гараж літ. «Г»; погріб літ. «п/г»; вбиральня літ. «У»; огорожа літ. «№». Зазначене вбачається і з виданої 19.11.2018 року ФОП ОСОБА_10 довідки - характеристики об`єкту нерухомого майна № АДРЕСА_3 , за АДРЕСА_4 АДРЕСА_1 згідно з даними технічної інвентаризації від 19.11.2018 року. Згідно довідки ПП «Роменекс - Л» про вартість будинку по АДРЕСА_5 від 28.12.2018 року за №353 - вартість зазначеного будинку становить 30700 грн., тому вартість 1/2 частини будинку - 15350 грн. Як зазначено вище, ІНФОРМАЦІЯ_1 померла її мати, ОСОБА_3 , про що свідчить свідоцтво про смерть серії НОМЕР_3 від 07.02.2017 року, а отже внаслідок її смерті відкрилася спадщина і позивач, як спадкоємиця за законом першої черги, одержала право її успадкувати і своїм правом скористалася. Оскільки її мати ОСОБА_3 , яка мала у спільній частковій власності разом з її батьком ОСОБА_2 житловий будинок по АДРЕСА_5 , за життя не зареєструвала за собою право власності на 1/2 частину указаного житлового будинку, а відповідач на даний час не погоджується на добровільне визначення часток та визнання указаного майна спільною частковою власністю, стверджує те, що за життя складе заповіт, яким заповість указаний будинок сторонній особі, а позивач проживає у цьому житловому будинку, оплачує комунальні послуги, проводить його поточний ремонт і після смерті матері має право на належне їй нерухоме майно як спадкоємець першої черги, захистити свої спадкові права в позасудовому порядку, вона не має можливості, тому і звертається до суду з даним позовом.

12.03.2019 року до суду надійшла заява ОСОБА_2 зі змісту якої вбачається, що разом з ним проживають ОСОБА_11 , ОСОБА_12 та онук ОСОБА_13 . Він не виселяв їх з будинку, але за 88 років наслухався образ. Йому ніхто не варить їжу, не пере. Живе з того, що придбає в магазині. З осені його відділили. Має поганий стан здоров`я, прибути до суду не зможе, просить дати йому спокій (а.с. 77-77).

У судовому засіданні 19.03.2019 позивач позовні вимоги підтримала і прохала їх задовольнити. Суду пояснила, що вона доглядала свою матір та похоронила. В будинку вона жила тривалий час. Після смерті матері вона хоче оформити свою частку на себе як спадкоємиця. Будинок зареєстрований за ОСОБА_2 Мати з батьком одружилися в 1977 році, але проживали вони разом з 1959 року, так як батько був не розлучений. Батько розлучився здається в 1977 році. Точно 27 квітня 1977 року. Будинок збудували десь в 1967 році, почали будувати в 1960 році, а зайшли жити десь у 1967 році. Право власності на будинок за Луцій не зареєстроване, немає свідоцтва про права власності.

Свідок ОСОБА_14 суду пояснила, що в с. Чеберяки проживає з 1959 року. Їй відомо, ОСОБА_15 ОСОБА_16 і мати ОСОБА_17 з 1959 року і жили вдвох доки не померла ОСОБА_18 . Спочатку вони не оформляли шлюб, але згодом розписалися. Їй це відомо, так як вони жили в одному селі. Чи була у Луцій до цього сім`я вона не знає.

Свідок ОСОБА_19 суду пояснила, що проживає в с. Чеберяки, з позивачем і відповідачем у них добросусідські стосунки. Вони жили, будувалися, ростили дітей, все було добре, а потім можливо якісь претенденти з дітей щось сказали дідові. В них було троє дітей, старша дочка в Артюхівці, середня у Глинську, а менша залишилася з батьками і живе там до цього часу. Вони там значно покращили стан будинку, добудували, робили ремонти. ОСОБА_2 спочатку шлюб не реєстрував, вони, жили а пізніше розписалися з ОСОБА_3 ОСОБА_2 деякий час працював на шахті.

В судове засідання 16 жовтня 2019 року сторони не з`явилися.

Представник позивача ОСОБА_20 надав заяву з проханням розгляд справи провести у його відсутності, позовні вимоги ОСОБА_1 задовольнити в повному обсязі.

Позивач ОСОБА_1 , будучи належним чином повідомленою до суду не з з`явилася, причини неявки не повідомила, клопотання про відкладення розгляду справи не надходило.

Відповідач ОСОБА_2 в силу вимог п.4) ч.8 ст. 128 ЦПК України вважається повідомленим про час і місце розгляду справи.

За таких обставин, суд розглядає справу за відсутності осіб, які беруть участь у справі, без здійснення фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

Згідно свідоцтва про встановлення батьківства, виданого 23 травня 1977 року, ОСОБА_2 визнаний батьком, а ОСОБА_21 матір`ю ОСОБА_22 , яка народилася ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с. 11).

Відповідно до свідоцтва про народження, яке видано 23 травня 1977 року, ОСОБА_23 народилася ІНФОРМАЦІЯ_2 , батько: ОСОБА_2 , мати: ОСОБА_3 (а.с. 10).

16 липня 1994 року було укладено шлюб між ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , та ОСОБА_23 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , після укладення шлюбу чоловікова та дружині присвоєно прізвище ОСОБА_7 (а.с. 12).

Відповідно до копії свідоцтва про укладення шлюбу, 13 травня 1977 року було укладено шлюб між ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , та ОСОБА_24 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , після укладення шлюбу прізвище чоловіка та дружини Луцій (а.с.7).

З відмітки в копії паспорта вбачається, що 04.03.1996 року зареєстровано місце проживання ОСОБА_2 в с. Чеберяки Роменського району Сумської області (а.с. 13).

Місце реєстрації в паспорті ОСОБА_3 04.03.1996 року зареєстровано в с. Чеберяки Роменського району Сумської області (а.с. 14).

Згідно свідоцтва про смерть ОСОБА_3 померла ІНФОРМАЦІЯ_7 в с. Чеберяки Роменського району Сумської області (а.с. 15).

23.05.2017 року секретарем Глинської сільської ради Роменського району Сумської області посвідчено заяву ОСОБА_2 про те, що зміст ст. ст. 60, 61 СК України йому роз`яснено. При цьому повідомляє нотаріальну контору, що майно, яке залишилося після смерті його дружини являлося її особистою власністю і від отримання свідоцтва про право власності на частку в спільному майні подружжя, він відмовляється (а.с. 16).

29 травня 2017 року приватним нотаріусом Ільченко Л.І. заведено спадкову справу № 50/2017 після смерті ІНФОРМАЦІЯ_7 ОСОБА_3 , що вбачається з Витягу про реєстрацію в Спадковому реєстрі № 47883189 від 29.05.2017.

23 січня 2018 року приватним нотаріусом Роменського районного нотаріального округу Ільченко Л.І., дочці спадкоємиці ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_7 , - ОСОБА_1 видані свідоцтва про право на спадщину за законом на земельні для ведення особистого селянського господарства, а саме площею 0,2077 га (кадастровий номер :02:003:0210) та площею 0,4709 га (кадастровий номер :02:003:0100), що розташовані на території Глинської сільської ради Роменського району Сумської області. Право власності ОСОБА_1 на зазначені земельні ділянки 23.01.2018 зареєстровано у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності, що підтверджується копією Витягу з реєстру. (а.с. 17-22).

Згідно довідки від 22.11.2018, виданої виконавчим комітетом Глинської сільської ради, відповідно із записом у погосподарській книзі № 19 Глинської сільської ради, особовий рахунок № 0694-1, гр. ОСОБА_2 на праві особистої власності належить житловий будинок з відповідними господарчими спорудами, розташований в АДРЕСА_1 , за номером 28 (а.с. 23, 97).

Відповідно до Державного акту на право власності на земельну ділянку серії НОМЕР_4 № 350393, виданого 15 січня 2009 року, ОСОБА_2 на підставі рішення Глинської сільської ради від 02 квітня 2008 року є власником земельної ділянки площею 0,1500 га, розташованої в АДРЕСА_1 , з цільовим призначенням для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (а.с. 24).

Згідно Державного акту на право власності на земельну ділянку серії НОМЕР_4 № 350392, виданого 15 січня 2009 року, ОСОБА_2 на підставі рішення Глинської сільської ради від 02 квітня 2008 року є власником земельної ділянки площею 0,5459 га, розташованої в АДРЕСА_1 , з цільовим призначенням для ведення особистого селянського господарства (а.с. 25).

В копії Технічного паспорта на житловий будинок індивідуального житлового фонду УРСР, Сумська область, с. Чеберяки, який складено МБТІ 20.04.1990 року, власником зазначений ОСОБА_2 . В експлікації до плану будинку загальна площа 37,2 кв.м, житлова 19,5 кв.м, допоміжна, 13,6 кв.м. В розділі «Характеристика будівель і споруд» зазначені: А будинок житловий, а сіни, Б сарай, В сарай, В1 сарай, Г погріб, N - огородження штахетне, N- ворота (а.с. 26 - 28).

19 листопада 2018 року ФОП ОСОБА_10 , за замовленням ОСОБА_1 , виготовлено технічний паспорт на садибний (індивідуальний) житловий будинок по АДРЕСА_5 . В розділі «Характеристика будинку, допоміжних будівель та споруд» зазначені: житловий будинок літ. «А-1» - рік побудови 1967, літ. «а» прибудова, літ «гн» - ганок, літ. «Б» - літня кухня, літ. «В» - сарай, літ. «В1» - сарай, літ. «Г» - гараж, літ. «п/г» - погріб, літ. «У» - вбиральня, літ. «N» - огорожа. Згідно експлікації приміщень до плану будинку загальна площа будинку 53,9 кв.м., житлова - 22,1 кв.м, допоміжна 31,8 кв.м. (а.с. 31 33).

ПП «РОМЕНС-Л» на запит адвоката Цимбала В.І. 28.12.2018 повідомило, що ринкова вартість зазначеного житлового будинку може складати 30700,00 грн. (а.с. 29).

Рішенням тридцятої сесії сьомого скликання Глинської сільської ради Роменського району Сумської області від 22.11.2018 «Про впорядкування назв вулиць, провулків та номерів будинків у селі Чеберяки» за заявою ОСОБА_2 стару адресу будинку АДРЕСА_5 змінено на нову адресу АДРЕСА_5 (а.с. 34).

Згідно довідки Глинської сільської ради від 29.12.2018 за наявними даними, які маються у погосподарських книгах за 1961-1975 роки та зберігаються в архіві сільської ради (дані за 1959-1960 роки відсутні) ОСОБА_2 , 1931 року народження та ОСОБА_25 , 1930 року народження проживали разом однією сім`єю, як чоловік та дружина. Так, з указаних погосподарських книг вбачається, що у 1961, 1962, 1963 році ОСОБА_2 , 1931 року народження та ОСОБА_25 , 1930 року проживали у будинку ОСОБА_4 (матері ОСОБА_2 ). З 1964 року останні стали жити у збудованому ними будинку (а.с. 35).

З копії погосподарської книги за 1961-1963 роки особистий рахунок № 988 вбачається наступне: голова сім`ї ОСОБА_4 , син - ОСОБА_2 , 1931 р.н., невістка - ОСОБА_24 , 1930 р.н., онука ОСОБА_26 , ІНФОРМАЦІЯ_8 , ОСОБА_27 , ІНФОРМАЦІЯ_9 (а.с. 36).

Згідно записів у погосподарській книзі за 1964 рік, особистий рахунок № НОМЕР_5 головою сім`ї зазначена ОСОБА_4 . Мається запис про те, що син - ОСОБА_2 , 1931 р.н., невістка - ОСОБА_24 , 1930 р.н., онука ОСОБА_26 , ІНФОРМАЦІЯ_8 , ОСОБА_28 , ІНФОРМАЦІЯ_9 вибули в № НОМЕР_6 (а.с. 37-38).

Згідно записів у погосподарській книзі за 1964-1966 роки, особистий рахунок № НОМЕР_6 голова сім`ї ОСОБА_2 , жінка ОСОБА_24 , 1930 р.н., дочки: ОСОБА_26 , ІНФОРМАЦІЯ_8 , ОСОБА_28 , ІНФОРМАЦІЯ_9 (а.с. 39).

Відповідно до записів у погосподарській книзі за 1967-1969 з особистим рахунком № НОМЕР_7 (а.с. 40, 100), за 1971-1973 роки з особистим рахунком № НОМЕР_8 (а.с. 41), за 1974-1976 роки з особистим рахунком № НОМЕР_9 (а.с. 42) голова сім`ї ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , жінка ОСОБА_24 , 1930 р.н., дочки: ОСОБА_26 , ІНФОРМАЦІЯ_8 , ОСОБА_28 , ІНФОРМАЦІЯ_9 , ОСОБА_21 , ІНФОРМАЦІЯ_4 .

Згідно облікової картки об`єкта погосподарського обліку на 2016-2020 роки, № об`єкта 0694-1 по АДРЕСА_6 , голова домогосподарства ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , дружина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_8 померла ІНФОРМАЦІЯ_7 , дочка ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , зять ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , онук ОСОБА_29 , ІНФОРМАЦІЯ_10 (а.с. 98-99)

Станом на 01.01.2013 р. реєстрація права власності на житловий будинок, який знаходиться в АДРЕСА_5 не проводилася, що вбачається з довідки КП «Роменське МРБТІ» № 59 від 22.05.2019 (а.с. 101).

Вирішуючи спір, суду керується наступним.

Відповідно до частини першої статті 58 Конституції України закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи.

Згідно із частиною першою Прикінцевих положень СК України цей Кодекс набрав чинності з 1 січня 2004 року.

До правовідносин, які виникли до набрання чинності СК України, слід застосовувати норми КпШС України, який був чинний на момент виникнення спірних правовідносин.

Відповідно до ч.1 ст. 22 КпШС УРСР майно, нажите подружжям за час шлюбу, є його спільною сумісною власністю.

Майно, яке належало кожному з подружжя до одруження, а також одержане ним під час шлюбу в дар або в порядку успадкування, є власністю кожного з них (ч. 1 ст. 24 КпШС УРСР).

Відповідно до ч.1 ст. 100 ЦК УРСР в о особистій власності громадян може бути, зокрема житловий будинок.

У подружжя, яке проживає спільно, та його неповнолітніх дітей може бути тільки один жилий будинок (або частина його), що належить на праві особистої власності одному з них або є в їх спільній власності (ч.2 ст. 101 ЦК УРСР).

Згідно роз`яснень у п.8 постанови Верховного Суду України № 6 від 15.06.1973 року «Про деякі питання, що виникли в судовій практиці по застосуванню Кодексу про шлюб та сім`ю України», правила статей 22, 28, 29 КпШС не можуть застосовуватись до спорів про поділ майна осіб, які живуть однією сім`єю, але не перебувають у зареєстрованому шлюбі. Такі спори мають розв`язуватись відповідно до п.1 ст.17 Закону України "Про власність" за нормами ЦК про спільну сумісну власність, якщо майно було набуте внаслідок спільної праці і інше не визначалось письмовою угодою між сторонами, а в інших випадках за нормами цього Кодексу про спільну часткову власність, з урахуванням ступеню участі цих осіб коштами і особистою працею в придбанні майна.

За змістом п.5 постанови Пленуму ВС від 22.12.95 №29 «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності», розглядаючи позови, пов`язані з спільною власністю громадян, суди повинні виходити з того, що відповідно до чинного законодавства спільною сумісною власністю є не лише майно, нажите подружжям за час шлюбу (ст.16 закону «Про власність», ст.22 КпШС), а й майно, придбане внаслідок спільної праці членів сім`ї, або майно, придбане внаслідок спільної праці громадян, що об`єдналися для спільної діяльності, коли укладеною між ними письмовою угодою визначено, що воно є спільною сумісною власністю (п.1 ст.17, ст. 18, п.2 ст.17 закону «Про власність»).

Закон України № 885-XII «Про власність» прийнято 26 березня 1991 року та введено в дію постановою ВР УРСР від 15.04.1991 року, а відповідно, може застосовуватися лише до правовідносин, які виникли після введення в дію цього Закону.

За таких обставин, вислухавши пояснення позивача, допитавши свідків, дослідивши зібрані в справі докази, надаючи оцінку зібраним у справі доказам в цілому, оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності суд вважає позов необґрунтованим і таким, що не підлягає задоволенню.

Як встановлено судом, спірний житловий будинок збудовано 1967 року, про що зазначено в технічному паспорті в розділі «характеристика будинку….» (а.с. 31, 33).

Шлюб між ОСОБА_2 та ОСОБА_24 було зареєстровано 13 травня 1977 року (а.с.7), тобто через десять років після будівництва житлового будинку.

За змістом п. 62 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій державними нотаріальними конторами Української РСР підтвердженням приналежності будинку, який знаходиться в сільському населеному пункті, можуть бути відповідні довідки виконавчого комітету сільської Ради депутатів трудящих, які видавалися в тому числі і на підставі записів у погосподарських книгах.

Згідно довідки виконавчого комітету Глинської сільської ради від 22.11.2018 року, відповідно із записом у погосподарській книзі № 19 Глинської сільської ради, особовий рахунок № 0694-1 ОСОБА_2 на праві особистої власності належить житловий будинок з відповідними господарчими спорудами, розташований в АДРЕСА_1 . (а.с. 23, 97).

Відтак, враховуючи, що вищевказаний житловий будинок збудовано до реєстрації шлюбу ОСОБА_24 (після шлюбу прізвище Луцій) з ОСОБА_2 , саме останній в силу вимог ч. 1 ст. 24 КпШС УРСР є власником цього житлового будинку.

Безпідставними є посилання позивача на норми Закону України «Про власність», оскільки спірні правовідносини виникли з 1967 року, в той час як зазначений закон введено в дію значно пізніше, а саме 15.04.1991 року.

Крім того, відповідно до правової позиції, викладеної у постанові ВСУ Верховного Суду України від 25.12.2013 року у справі №6-135цс13 сам факт перебування у фактичних шлюбних відносинах без установлення ведення спільного господарства, побуту та бюджету не є підставою для визнання права власності на половину майна за кожною зі сторін. Тільки в разі встановлення цих фактів положення ч.1 ст.17 закону «Про власність» вважається правильно застосованим.

В той же час, надані позивачем витяги з погосподарських книг лише підтверджують спільне проживання ОСОБА_24 з ОСОБА_2 в період з 1961 року і до реєстрації шлюбу в 1977 році (а.с. 33-39, 40, 42). Проте, відсутні належні доказів ведення спільного господарства, побуту та бюджету в зазначений період, оскільки погосподарські книги не містять такої інформації. Довідка сільської ради від 29.12.2018 в якій зазначено, що ОСОБА_2 , 1931 року народження та ОСОБА_25 , 1930 року з 1964 року стали жити у збудованому ними будинку (а.с. 35) не є належним доказом, оскільки не відомо з якого джерела отримані відомості щодо будівництва будинку і якого саме будинку, враховуючи, що житловий будинок який є предметом спору збудовано у 1967 році.

Хибним є твердження позивача про те, що ОСОБА_2 в заяві посвідченій секретарем сільської ради 23.05.2017 року погодився з тим, що житловий будинок є спільною власністю подружжя, оскільки зазначена заява таких відомостей взагалі не містить (а.с. 16)

Вимога про визнання житлового будинку об`єктом права спільної часткової власності подружжя є безпідставною, враховуючи, що житловий будинок на праві особистої власності належить ОСОБА_2 . Також визнання будинку об`єктом часткової власності померлої ОСОБА_3 не узгоджується із положеннями статей 4, 46, 47 ЦПК України, оскільки померла особа не має цивільної процесуальної правосуб`єктності на час вирішення спору.

Враховуючи викладене у сукупності, цивільний позов задоволенню не підлягає. Такого висновку суд дійшов з тих підстав, що оскільки спірний житловий будинок, власником якого є ОСОБА_2 , збудовано у 1967 році, тобто до реєстрації ним шлюбу з ОСОБА_3 , відповідно цей будинок належить йому на праві особистої власності, про що зазначено і в довідці сільської ради від 22.11.2018 (а.с.97), а тому ОСОБА_3 права власності на нього не набула, відповідно, не набула таке право в порядку спадкування і її дочка ОСОБА_1 .

Керуючись ст.ст. 10, 12,13, 18, 81, 258, 259, 263-265, 352, 354, 355 ЦПК України, -

У Х В А Л И В:

У задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання нерухомого майна спільною частковою власністю та визнання права власності в порядку спадкування за законом на 1/2 частину нерухомого майна - відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом 30 днів з дня його проголошення в порядку передбаченому п.15.5) Перехідних положень ЦПК України. Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя: підпис…

Копія вірна:

СУДДЯ РОМЕНСЬКОГО МІСЬКРАЙОННОГО СУДУ В. О. Шульга