Єдиний унікальний номер: 223/94/19
Провадження номер: 2/223/126/2019
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 березня 2019 р. м. Вугледар

Вугледарський міський суд Донецької області в складі: головуючого - судді Дочинець С.І., при секретарі Лифенко Н.Г., розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Вугледарського міського суду Донецької області цивільну справу за позовомОСОБА_1 до Державного підприємства «Шахта ім. М.С. Сургая» про стягнення моральної шкоди у звязку з виробничою травмою та професійним захворюванням,

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду із позовною заявою до Державного підприємства «Шахта ім. М.С. Сургая» про стягнення моральної шкоди у звязку з виробничою травмою та професійним захворюванням.

Позовні вимоги позивач мотивує тим, що він з 01.08.2005 року по 29.11.2017 року працював на ДП «Шахта ім. М.С. Сургая» в якості гірничого робітника очисного забою з повним робочим днем в шахті. Перебуваючи на робочому місці і виконуючи роботу по укріпленню верхнього зєднання 12 східної лави, приблизно о 16 годині 00 хвилин 11 грудня 2010 року позивача було травмовано деревяною стійкою в кість лівої руки. В результаті отриманої травми позивачу було визначено 10 % втрати професійної працездатності у звязку з травмою на виробництві. В подальшому ОСОБА_1 продовжив працювати у відповідача за вищезазначеною професією. За весь час роботи на зазначеному підприємстві позивач працював в підземних гірничих виробках і на нього постійно діяли важкі гірничо-геологічні умови, фізичне перевантаження та шкідливі професійні фактори: недосконалість технології, механізмів, робочого інструменту, неефективність роботи системи вентиляції, захисних засобів, механізмів, тощо. Починаючи з липня 2017 року ОСОБА_1 став почувати себе зле у звязку з чим був змушений отримувати амбулаторне та стаціонарне лікування, але медичні засоби не дали бажаних результатів і 25 лютого 2014 року позивач був змушений пройти курс стаціонарного лікування в клініці професійних захворювань ДУ «Інститут медицини праці НАМН України», де йому було вперше встановлено професійне захворювання: хронічний бронхіт ІІ ст. в стадії затихаючого загострення, прикорневий та базальний пневмосклероз. Відповідно до медичного висновку МСЕК від 05 липня 2018 року позивачу вперше була встановлена стійка втрата професійної працездатності внаслідок професійного захворювання на 25% та 10% стійка втрата професійної працездатності внаслідок виробничої травми, а за сукупністю 35% втрати професійної працездатності безстроково та встановлена ІІІ група інвалідності.

Внаслідок втрати професійної працездатності на 35 % та ставши інвалідом ІІІ групи, позивач більше ніж на чверть втратив можливість повністю реалізовувати свої можливості, постійно змушений приймати лікарські препарати, постійно відчувати наслідки професійного захворювання, стан здоровя останнього став незадовільний, що обумовлює необхідність позивача пристосовуватись та організовувати своє повсякденне життя. Враховуючи вказані обставини позивач просить стягнути з ДП «Шахта ім. М.С. Сургая» на його користь 15000,00 гривень в порядку відшкодування моральної шкоди.

Позивач в судове засідання не з'явився, про місце, дату та час розгляду справи був повідомлений належним чином, надав до суду письмову заяву, якою просив суд справу розглядати за його відсутні, а вимоги позову задовольнити.

Представник відповідача в судове засідання не з'явився, про місце, дату та час розгляду справи був повідомлений належним чином, надав до суду письмову заяву про розгляд справи за його відсутності, заперечував проти задоволення вимог позову посилаючись на раніше наданий до суду відзив на позовну заяву, згідно з яким відповідно до узагальненого аналізу судової практики у справах про відшкодування моральної шкоди роботодавцем завданої робітнику у зв'язку з ушкодженням здоров'я під час виконання трудових обов'язків розмір моральної шкоди визначається відповідно до відсотків втрати працездатності, так сума стягнення за кожні 10% втрати працездатності складає по 3000,00 гривень. А тому, розмір відшкодування позивачу моральної шкоди мав би бути 10500,00 гривень. Окрім того, позивачем не доведено у чому саме полягає заподіяна йому моральна шкода з боку відповідача та чи є причинно-наслідковий зв'язок між винними діями відповідача та моральними стражданнями, які переніс позивач.

Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що позивач з 01 серпня 2005 року по 29 листопада 2017 року працював на ДП «Шахта ім. М.С. Сургая», що підтверджується копією трудової книжки серії БТ-ІІ №6415765 (а.с. 4-6).

Згідно виписки із акту огляду МСЕК про результати визначення ступеня втрати професійної працездатності у відсотках серії 10 ААА №032188 від 07 лютого 2011 року позивачу була встановлена втрата професійної працездатності у розмірі 10 % у звязку з трудовим каліцтвом (а.с. 8).

Відповідно до довідки про результати визначення ступеня втрати професійної працездатності у відсотках серії 12 ААА №066952 від 05 липня 2018 року ОСОБА_1 за сукупністю встановлено 35% втрати професійної працездатності: первинно 25% - за професійним захворюванням та повторно 10% - за трудовим каліцтвом (а.с. 9).

Згідно акту №62 про нещасний випадок, пов'язаний з виробництвом від 13 грудня 2010 року ОСОБА_1 внаслідок нещасного випадку, який стався 11 грудня 2010 року о 16 годині 00 хвилин на ДП «Шахта ім. М.С. Сургая», отримав травму у вигляді перелому головки четвертого пятной кістки лівої кісті без зміщення (а.с. 10).

Відповідно до Акту розслідування причин виникнення хронічного професійного захворювання від 22 травня 2018 року професійне захворювання ОСОБА_1 виникло внаслідок недосконалості технологічного процесу (а.с. 13-15).

Відповідно до виписки із медичної карти стаціонарного хворого №249, Медичного висновку лікарсько-експертної комісії про наявність професійного характеру захворювання №8/190 від 06 березня 2018 року ОСОБА_1 встановлено діагноз: хронічний бронхіт ІІ ст. в фазі затихаючого загострення, прикореневий та базальний пневмосклероз, ЛН І-ІІ ст. (один-два) (а.с. 7, 11, 12, 16).

Відповідно до вимог ст. 23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку із пошкодженням здоров'я.

Відповідно до ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала за наявності її вини. Моральна шкода відшкодовується незалежно від вини юридичної особи, яка її завдала, якщо шкоди завдано каліцтвом, іншим ушкодженням здоровя внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки.

Відповідно до ч. 1 ст. 1168 ЦК України моральна шкода, завдана каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я, може бути відшкодована одноразово або шляхом здійснення щомісячних платежів.

Відповідно до ч. 2 ст. 153 КЗпП України забезпечення безпечних і нешкідливих умов праці покладається на власника або уповноважений ним орган.

Згідно зі ст. 237-1 КЗпП України відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику провадиться у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв'язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя.

Відповідно до п. 9 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 року №4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров'я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану, добровільне - за власною ініціативою чи за зверненням потерпілого - спростування інформації редакцією засобу масової інформації. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості.

Згідно з п. 13 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» відповідно до ст. 237-1 КЗпП (набрала чинності 13 січня 2000 р.) за наявності порушення прав працівника у сфері трудових відносин (незаконного звільнення або переведення, невиплати належних йому грошових сум, виконання робіт у небезпечних для життя і здоров'я умовах тощо), яке призвело до його моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв'язків чи вимагає від нього додаткових зусиль для організації свого життя, обов'язок по відшкодуванню моральної (немайнової) шкоди покладається на власника або уповноважений ним орган незалежно від форми власності, виду діяльності чи галузевої належності.

Згідно з п.4.1 Рішення Конституційного Суду України від 27.01.2004 р. №1-9 рп/2004 моральна шкода потерпілого від нещасного випадку на виробництві чи професійного захворювання полягає, зокрема, у фізичному болю, фізичних та душевних стражданнях, яких він зазнає у зв'язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я. Як наслідок, моральна шкода, заподіяна умовами виробництва, спричинює порушення таких особистих немайнових прав, як право на життя, право на охорону здоров'я тощо. У випадку втрати потерпілим працездатності він зазнає значно більше моральної шкоди, ніж яка заподіяна працівникові, який не втратив професійної працездатності.

В судовому засіданні встановлено, що внаслідок нещасного випадку повязаного з виробництвом, а також недосконалості умов праці на виробництві, пошкоджено здоров'я позивача, чим завдано моральну шкоду, яка обумовлена моральними та фізичними стражданнями з приводу пошкодження здоров'я, погіршення життєвих умов, що потребує від нього додаткових зусиль для організації свого життя. Викладене є підставою для відшкодування позивачеві моральної шкоди відповідачем у відповідності зі ст. 237-1 КЗпП.

Також, встановлено, що відповідач не заперечує проти того, що позивач отримав втрату професійної працездатності підчас роботи на ДП «Шахта ім. М.С. Сургая».

Вирішуючи питання щодо суми відшкодування матеріальної шкоди суд, враховує вимоги розумності та справедливості, постійний характер негативних наслідків.

При цьому, суд звертає увагу, що позивач в обґрунтуванні свого позову зазначає, що моральна шкода обумовлена погіршенням життєвих умов, хвороба порушує нормальні життєві звязки, життєдіяльність позивача обмежена, у останнього змінився звичайний спосіб життя, однак ОСОБА_1 не конкретизує в чому саме виразились погіршення його життєвих умов, способу життя та порушення життєвих звязків.

З огляду на викладене, суд вважає за можливе та необхідне стягнути з відповідача Державного підприємства «Шахта ім. М.С. Сургая» на користь позивача ОСОБА_1 в порядку відшкодування моральної шкоди 10500,00 (десять тисяч пятсот) гривень, що буде цілком еквівалентним завданим моральним стражданням.

Згідно зі ч. 6 ст. 141 ЦПК України якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави.

Згідно ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового засідання технічним засобом здійснює секретар судового засідання. У разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 23,1167,1168 ЦК України, ст.ст. 153, 237-1 КЗпП України, ст. ст. 12, 13, 76, 77, 141, 247, 258, 263-265 ЦПК України, -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до Державного підприємства «Шахта ім. М.С. Сургая» про стягнення моральної шкоди у звязку з виробничою травмою та професійним захворюванням, задовольнити частково.

Стягнути з Державного підприємства «Шахта ім. М.С. Сургая» на користь ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця ІНФОРМАЦІЯ_2, ідентифікаційний номер НОМЕР_1, одноразово, 10500 (десять тисяч пятсот) гривень 00 копійок моральної шкоди.

Стягнути з Державного підприємства «Шахта ім. М.С. Сургая» на користь держави в особі Державної судової адміністрації України судовий збір у розмірі 537 (пятсот тридцять сім) гривень 88 (вісімдесят вісім) копійок.

В задоволенні іншої частини вимог позову відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Донецького апеляційного суду через Вугледарський міський суд Донецької області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя Вугледарського

міського суду Донецької області ОСОБА_2