Справа № 337/1080/19
Провадження №2/337/1266/2019
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 жовтня 2019 року Хортицький районний суд м. Запоріжжя

у складі: головуючого судді Кучерук І.Г.

з участю секретаря Нетяга М.І.

позивача ОСОБА_1

представника позивача ОСОБА_2

відповідача ОСОБА_4

представника відповідача ОСОБА_5

розглянувши в порядку загального позовного провадження у відкритому судовому засіданні в залі суду цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_4 про розірвання шлюбу та стягнення аліментів

в с т а н о в и в :

25.03.2019 року ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом у якому вказала, що 30 квітня 2016 року вона та відповідач реєстрували шлюб. Від шлюбу мають малолітню дитину ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Спору з відповідачем про місце проживання дитини не має, дитина проживає разом з нею та перебуває на її утриманні. Підставою для розірвання шлюбу є ті обставини, що відсутні спільні інтереси, наявні різні погляди на життя, відсутнє взаєморозуміння, втратили почуття любові та поваги один до одного. З відповідачем спільного господарства не ведеться. Подальше спільне життя і збереження шлюбу не можливе. Дитині повинен бути забезпечений належний рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Належний рівень життя у будь-якому разі не повинен бути меншим, ніж прожитковий мінімум. Такий рівень вона одна не зможе забезпечити, з врахуванням того, що дитина часто хворіє, і тому батько, який є здоровим та працездатним, хоча офіційно і не працевлаштований, однак працює в сімейному бізнесі, тому зможе щомісячно сплачувати аліменти на рівні 2000 грн. Відповідач інших осіб на утриманні не має, він працездатний, отримує дохід від сімейного бізнесу, має транспортний засіб, його стан здоров`я дозволяє працювати, а тому вважає, що він може сплачувати такий розмір аліментів. Також, в зв`язку з частими захворюваннями дитини та необхідністю її щорічного оздоровлення, вважає за необхідне заявити вимогу про стягнення додаткових витрат на оздоровлення дитини в розмірі 6000 грн. на рік. Просить суд розірвати шлюб, стягнути з ОСОБА_4 аліменти в твердій грошовій сумі в розмірі 2000 гривень, стягнути додаткові витрати на оздоровлення дочки в розмірі 6000 грн. щорічно з подальшою індексацією відповідно до закону, та вирішити питання розподілу судових витрат.

Ухвалою суду від 02.04.2019 року відкрито провадження по справі, та встановлено розглядати справу за правилами загального позовного провадження, і призначено підготовче судове засідання.

01.07.2019 року до суду від відповідача ОСОБА_4 надійшов відзив на позов, у якому вказано, що він повністю не згодний з позовною вимогою щодо стягнення аліментів у твердій грошовій сумі у 2000 гривень.В позовній заяві позивач зазначає, що відповідач працює у сімейному бізнесі і може сплачувати аліменти в сумі 2000 гривень щомісячно, та не надано суду жодних належних доказів, які б підтверджували у відповідача рівень доходів, що надавав би останньому можливість сплачувати аліменти в сумі 2000 гривень щомісячно.Дійсно, відповідач з 17.02.2019 р. офіційно працевлаштований у свого батька - ОСОБА_7 , який є фізичною особою - підприємцем. Але відповідач отримує лише заробітну плату і не приймає участь в розподілі доходу, який роботодавець отримує від підприємницької діяльності.Транспортного засобу у відповідача немає і жодних належних доказів його наявності у відповідача суду не надано.Відповідно до довідки про заробітну плату від 29.06.2019 р., відповідач отримує заробітну плату у сумі 4200 гривень щомісячно і більше не має ніяких додаткових доходів. Тому, з урахуванням саме цієї суми доходу відповідача суду слід встановлювати розмір аліментів.Щодо стягнення додаткових витрат на оздоровлення дитини в сумі 6000 гривень щорічно, відповідач зазначає, що ні в якому разі не відмовляючись приймати участь у додаткових витратах на дитини, відповідач звертає увагу суду на тій обставині, що позивач не надав суду жодних належних доказів того, що дитина взагалі потребує додаткового грошового утримання у зв`язку з захворюванням, а також потребує фінансування лікувальних заходів саме у тій сумі, яку вимагає позивач. Також не надано жодних належних доказів того, що позивач вже поніс будь-які додаткові витрати з лікування дитини.Відсутність належних доказів того, що дитина потребує додаткових витрат на лікування свідчить про те, що на відповідача фактично може бути безпідставно покладений тягар у вигляді додаткових аліментів, який, разом з присудженими аліментами, не буде співмірним з доходами відповідача.

01.08.2019 року ухвалою суду було закрито підготовче провадження у справі.

12.08.2019 року до суду від позивачки надійшла відповідь на відзив.

У судовому засіданні позивачка підтримала позовні вимоги з мотивів викладених у позові та відповіді на відзив. Просить розірвати шлюб, стягнути аліменти у розмірі 2000 грн., та витрати на оздоровлення так як дитина кожне літо повинна відвідувати санаторій так як у неї слабкий імунітет. Також пояснила, що зверталась до відповідача у травні з приводу додаткових витрат і він надав у загальній сумі 1500 грн.

У судовому засіданні відповідач проти позовних вимог у частині розірвання шлюбу не заперечував. З приводу аліментів вважає, що сума повинна становити 1000 грн. З приводу додаткових витрат не згоден, вказав, що не відмовляється від їх сплати однак наперед платити не згоден. Також пояснив, що його дохід складає 4200 грн.

Суд, розглянувши надані документи, вислухавши пояснення, з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються заявлені вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення справи по суті, встановив наступні факти та відповідні до них правовідносини.

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (справа «Серявін проти України», § 58, рішення від 10 лютого 2010 року).

Судом встановлено, щосторони перебувають у шлюбі зареєстрованому 30.04.2016 року Запорізьким міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області, актовий запис № 234(а.с. 5).

Сторони мають неповнолітню дитину ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с 6).

Шлюбні відносини між сторонами фактично припинені, через відсутність взаєморозуміння.

Сторони не заперечують проти розірвання шлюбу.

Відповідно до ст. 18, 27 Конвенції ООН про права дитини, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батько (батьки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Згідно з ч.3 ст. 181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків, разом з яким проживає дитина.

Згідно з ст.182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров`я та матеріальне становище дитини, стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатного чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина, інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини.

Сторонами не оспорюється, що дитина проживає з позивачкою.

Суду не надано доказів того, що відповідач має утриманні інших дітей, або непрацездатних батьків, та має захворювання, які впливають на розмір аліментів.

Відповідно до наданої суду відповідачем довідки про доходи, він отримує заробітну плату у розмірі 4200 грн.(а.с 25).

08 липня 2017 року набрав чинності Закон України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо посилення захисту права дитини на належне утримання шляхом вдосконалення порядку стягнення аліментів», яким внесені зміни у ч.2 ст.182 СК України та зазначено, що мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний розмір аліментів для дитини віком до 6 років, станом на день розгляду справи, становить у твердій грошовій сумі 849,5 грн. (1699 грн./ 2 = 849,5 грн.), який протягом року буде зростати виходячи із змісту ЗУ України «Про державний бюджет України на 2019 рік».

Таким чином, суд вважає, що позовні вимоги позивача про стягнення аліментів з відповідача є обґрунтованими та законними, і при визначені їх розміру суд враховує матеріальне становище, стан здоров`я сторін, а тому вважає за необхідне позов у цій частині, задовольнити частково, стягнувши аліменти у розмірі 1500 грн. щомісячно, зважаючи на рівний обов`язок батьків щодо їх участі у утриманні дитини, на те, що розмір стягуваних аліментів не буде становити чи перевищувати половини заробітку (доходу) відповідача, і такий розмір аліментів на дитину забезпечить можливість подальшого утримання, та не ускладнить матеріальний стан відповідача.

Частиною 2 ст. 184 СК України визначено, що розмір аліментів, визначений судом у твердій грошовій сумі, підлягає індексації відповідно до закону.

Таким чином обов`язок проведення індексації розміру аліментів, який визначений судом у твердій грошовій сумі, прямо передбачений законом, а саме положеннями ст.184 СК України, що зобов`язує державного виконавця проводити таку індексацію автоматично, тобто без додаткового судового рішення.

Щодо тверджень відповідача про сплачені аліменти у період з 18.03.2019 року, то при наявності документального підтвердження сплати аліментів, суми повинні враховуватися при виконанні рішення суду в частині сплати аліментів.

Статтею 185 СК України передбачено, що той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов`язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо). Розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору визначається за рішенням суду, з урахуванням обставин, що мають істотне значення. Додаткові витрати на дитину можуть фінансуватися наперед або покриватися після їх фактичного понесення разо во, періодично або постійно.

У пунктах 18, 19 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» від 15 травня 2006 року № 3 зазначено, що до передбаченої ст. 185 СК України участі в додаткових витратах на утримання дитини можуть залучатися батьки, а додаткові витрати це такі, які викликані особливими обставинами: розвитком здібностей дітей, хворобою, каліцтвом тощо.

Доказами, що підтверджують наявність особливих обставин, що спричинили додаткові витрати на дитину, являються документи, які свідчать, про витрати на придбання спеціальних інструментів, призначених для розвитку здібностей дитини (музичного інструменту або спортивного спорядження тощо), витрати на навчання дитини у платному навчальному закладі, на заняття у музичних, мистецьких або спортивних закладах, на додаткові заняття, висновки МСЕК, довідки медичних закладів та інші документи, що підтверджують відповідний стан здоров`я дитини (хвороба, каліцтво), і свідчать про необхідність додаткових витрат на лікування (на придбання ліків, спеціальний медичний догляд, санаторно-курортне лікування тощо).

Згідно положень ст. 12, 13 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до наданих документів дитина ОСОБА_6 хворіє, потребує диспансерного обліку, курсів лікування, оздоровлення у літній період(а.с. 7, 36-37, 47-49).

Позивачем підтверджено документально сплату грошової суми у загальному розмірі 1730,46 грн., які суд вважає такими, що витрачені на лікування дитини(а.с. 50-53), так як заперечень проти цього відповідачем не надано.

За поясненнями відповідача, які підтверджені позивачкою у судовому засіданні, він надав матеріальну допомогу, у якості додаткових витрат, на загальну суму в 1500 грн.

Суду не надано підтверджень, відповідними висновками лікарських комісій, за яким витрати мають здійснюватися постійно.

Відсутність належних доказів на підтвердження наявності у дитини саме стійкого хронічного захворювання, підтвердженого відповідним висновком лікарської комісій, не надає можливості вирішувати питання про стягнення щорічних додаткових витрат.

Крім того, всі заявлені позивачем витрати, є такими що нібито передбачаються наперед на кілька років щомісячно, до повноліття дитини, без жодного доведення необхідності здійснення таких щомісячних витрат протягом років.

Фактично вимоги позивача про регулярність платежів, і необхідність задоволення позову у повному обсязі зводиться до недоцільності кожен раз звертатися до суду про стягнення коштів на покриття витрат, та недостатністю розміру стягуваних за рішенням суду аліментів.

Таким чином суд вважає, що доведені позивачкою витрачені грошові кошти, як додаткові витрати, у розмірі 230,46 грн.(1730,46 грн.-1500 грн.), повинні бути стягнуті одноразово з відповідача,

Зазначена обставина не перешкоджає позивачці у разі здійснення нею фактичних додаткових витрат, необхідності здійснення таких щомісячних витрат впродовж років, за умови доведення їх доцільності, звертатися з позовом про їх стягнення.

Оскільки позивачка звільнена від сплати судового збору при подачі позову про стягнення аліментів, то відповідно до приписів ст. 141 ЦПК України ці витрати підлягають стягненню з відповідача.

Згідно зі ст.430 ЦПК України суд вважає можливим допустити негайне виконання рішення суду в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць.

Керуючись ст. 76-82, 89, 141, 229, 264-265, 354, 430 ЦПК України, суд,-

ВИРІШИВ :

Позовні вимоги задовольнити частково.

Розірвати шлюб між ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , іпн. НОМЕР_1 , АДРЕСА_1 ) та ОСОБА_4 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 , іпн. НОМЕР_2 , АДРЕСА_2 ), зареєстрований 30.04.2016 року Запорізьким міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області, актовий запис № 234.

Стягнути з ОСОБА_4 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 , іпн. НОМЕР_2 , АДРЕСА_2 )на користь ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , іпн. НОМЕР_1 , АДРЕСА_1 )аліменти на утримання неповнолітньої ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 в розмірі 1500(одна тисяча п`ятсот) грн. щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 25.03.2019 року, і до досягнення повноліття, до ІНФОРМАЦІЯ_4 .

Рішення, в частині стягнення аліментів,підлягає негайному виконаннюв межах суми платежу за один місяць.

Стягнути з ОСОБА_4 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 , іпн. НОМЕР_2 , АДРЕСА_2 )на користь ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , іпн. НОМЕР_1 , АДРЕСА_1 ) додаткові витрати у розмірі 230(двісті тридцять)грн. 46 коп.

Стягнути з ОСОБА_4 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 , іпн. НОМЕР_2 , АДРЕСА_2 )на користь ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , іпн. НОМЕР_1 , АДРЕСА_1 ) сплачені судові витрати у розмірі 768(сімсот шістдесят вісім)грн. 40 коп.

В іншій частині позову відмовити.

Стягнути з ОСОБА_4 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 , іпн. НОМЕР_2 , АДРЕСА_2 )на користьдержави судовий збір у розмірі 768(сімсот шістдесят вісім) грн. 40 коп.

Рішення може бути оскаржене в Запорізький апеляційний суд протягом 30 днів.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому відповідного рішення суду.

Суддя:

Повний текст рішення складений 11.10.2019 року.

Суддя: