ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/4972/19 Справа № 211/6324/18 Суддя у 1-й інстанції - Ніколенко Д. М. Суддя у 2-й інстанції - Зубакова В. П.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 жовтня 2019 року м.Кривий Ріг

Справа № 211/6324/18

Дніпровський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді - Зубакової В.П.,

суддів - Барильської А.П., Бондар Я.М.,

секретар судового засідання: Євтодій К.С.

сторони

позивач: ОСОБА_2 , на теперішній час ОСОБА_2 ,

відповідач: ОСОБА_3 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадженняапеляційну скаргу відповідача ОСОБА_3 на рішення Довгинцівського районного суду м. Кривого Рогу від 22 лютого 2019 року, яке ухвалене суддею Ніколенко Д.М. у місті Кривому Розі Дніпропетровської області та повне судове рішення складено 22 лютого 2019 року, -

ВСТАНОВИВ:

У грудні 2018 року ОСОБА_2, на теперішній час ОСОБА_2 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_3 про розірвання шлюбу.

В обґрунтування позову зазначила, що вона з 30 червня 2018 року перебуває з відповідачем у зареєстрованому шлюбі. Спільних дітей не мають. Сімейні відносини припинились з серпня 2018 року через втрату взаєморозуміння, різницю поглядів на сімейне життя, виникнення конфліктів. Вважає, що сім`я з відповідачем розпалась остаточно і не може бути відновлена, тому просить суд розірвати шлюб.

Рішенням Довгинцівського районного суду м. Кривого Рогу від 22 лютого 2019 року позов задоволено.

Шлюб між ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , місце проживання за адресою: АДРЕСА_1 , та ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП суду невідомий, останнє відоме місце проживання за адресою: АДРЕСА_1 , зареєстрований 30 червня 2018 року Металургійним районним у місті Кривому Розі відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області, актовий запис № 274 - розірвано.

Після розірвання шлюбу ОСОБА_2 відновлено дошлюбне прізвище - « ОСОБА_2 ».

Стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 судовий збір в сумі 704 (сімсот чотири) гривні 80 коп. та витрати на правничу допомогу в сумі 2100 (дві тисячі сто) гривень 00 коп.

В апеляційній скарзі відповідач ОСОБА_3 просить скасувати рішення суду та провадження по справі закрити, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права. Так, на думку відповідача, суд помилково визначив підсудність справи, оскільки він ніколи не мешкав у місті Кривому Розі, акт, наданий позивачем, є фіктивним. Він зареєстрований у м. Одеса, що підтверджується його посвідкою на тимчасове проживання. До суду його ніхто не викликав та не повідомляв. Крім того, зазначає, що в Сімейному кодексі України мається категорична умова про неможливість розірвання шлюбу під час вагітності дружини. Зазначає, що його дружина вагітна, вони очікують народження їх першої спільної дитини у травні місяці, а її позов до суду викликаний емоційною нестабільністю в зв`язку з вагітністю. Вказує, що вони мешкали за його місцем мешкання, сварок у них не було. Йому не відомо чому дружина не повідомила суд про свою вагітність. На його думку, адвокатові було відомо про стан дружини та він мав роз`яснити їй про неможливість розірвання шлюбу. У зв`язку з тим, що він оспорює правомірність розірвання шлюбу, тому і вимога про відшкодування витрат на оплату судового збору та правову допомогу також не підлягають задоволенню. Вважає, як би він був повідомлений про розгляд справи, то суду були б відомі всі обставини справи і не було б постановлено помилкового рішення.

Відзив на апеляційну скаргу не подано.

Заслухавши суддю-доповідача, відповідача ОСОБА_3 у присутності перекладача - Басем Аль -Кадасі, та його представника - адвоката Сілкіну М.В., які, кожен окремо, підтримали доводи апеляційної скарги, просили її задовольнити, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах заявлених позовних вимог, доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до вимог ч.1 ст.367 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Ухвалюючи рішення про задоволення позову ОСОБА_2 , суд першої інстанції виходив з доведеності заявлених вимог, наявності законних підстав для розірвання шлюбу, оскільки подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам подружжя.

Проте, колегія суддів не погоджується з таким висновком суду першої інстанції з наступних підстав

За вимогами ст.ст. 263,264 ЦПК України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Рішення є законним тоді, коли суд, виконавши всі вимоги цивільного процесуального законодавства і всебічно перевіривши обставини, вирішив справу відповідно до норм матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, а за їх відсутності на підставі закону, що регулює подібні відносини, або керуючись загальними засадами і змістом законодавства України.

Обґрунтованим визнається рішення, у якому повно відображені обставини, що мають значення для цієї справи, висновки суду про встановлені обставини і правові наслідки є вичерпними, відповідають дійсності і підтверджуються достовірними доказами, дослідженими в судовому засіданні.

При ухваленні рішення суд зобов`язаний з`ясувати питання, зокрема, щодо: наявності обставин (фактів), якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та навести докази на їх підтвердження; наявності інших фактичних даних, які мають значення для вирішення справи; правовідносин, зумовлених встановленими фактами. У рішенні суду обов`язково повинні бути зазначені встановлені судом факти і відповідні їм правовідносини.

Суд першої інстанції ухвалюючи рішення названих вимог закону не дотримався.

Судом встановлено, що сторони зареєстрували шлюб 30 червня 2018 року, про що Металургійним районним у місті Кривому Розі відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області, зроблено відповідний актовий запис № 274.

Шлюбні відносини між сторонами припинені.

Стаття 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантує право на справедливий судовий розгляд.

Кожна особа має право в порядку, встановленому ЦПК України, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів (ч.1 ст.4 ЦПК).

Частинами 1 та 3 статті 13 ЦПК встановлено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності.

Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом (ч.ч. 1, 2 ст. 12 ЦПК).

Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Відповідно до статті 51 Конституції України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Кожен із подружжя має рівні права і обов`язки у шлюбі та сім`ї.

Відповідно до частини 1 статті 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається.

У частині першій статті 55 СК України встановлено, що дружина та чоловік зобов`язані спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім`ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги.

Частинами третьою, четвертою статті 56 СК України передбачено право кожного з подружжя припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом.

Згідно з частиною другою статті 104, частиною третьою статті 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання, у тому числі за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 СК України.

Відповідно до частини першої статті 110, статті 112 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення.

У частині другій статті 110 СК України зазначено, що позов про розірвання шлюбу не може бути пред`явлений протягом вагітності дружини та протягом одного року після народження дитини, крім випадків, коли один із подружжя вчинив протиправну поведінку, яка містить ознаки злочину, щодо другого з подружжя або дитини.

Колегією суддів встановлено, що згідно свідоцтва про народження від 04 червня 2019 року Серії НОМЕР_2 позивач ОСОБА_2 , на теперішній час ОСОБА_2 є матір`ю ОСОБА_8 ІНФОРМАЦІЯ_3 ( а.с. 70).

За таких обставин, висновок суду першої інстанції про наявність підстав для задоволення позову не відповідає вимогам закону та фактичним обставинам справи.

В зв`язку з чим, колегія суддів бере до уваги посилання відповідача в апеляційній скарзі на те, що в Сімейному кодексі України мається категорична умова про неможливість розірвання шлюбу під час вагітності дружини.

Турбота про сім`ю та дитинство є пріоритетним завданням держави. Всіляко створюючи умови для повноцінного виховання дитини та полегшення праці матері, підтримання матері у період її тимчасової непрацездатності, держава встановлює певні обмеження щодо реалізації подружжям права на безперешкодне розірвання шлюбу.

У частині другій статті 110 СК України зазначено, що позов про розірвання шлюбу не може бути пред`явлений протягом вагітності дружини та протягом одного року після народження дитини.

Вказана норма закону спрямована на захист прав майбутньої дитини і народженої дитини, якій не виповнилося одного року після пологів, а також на право дружини на утримання під час вагітності. Після народження дитини це право матері переросло у право на утримання у зв`язку з доглядом за дитиною.

Зокрема, позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлено протягом вагітності дружини, якщо батьківство зачатої дитини визнано іншою особою, а також до досягнення дитиною одного року за умови, якщо батьківство щодо неї визнано іншою особою або за рішенням суду відомості про чоловіка, як батька дитини, виключено із актового запису про народження дитини (частини 3, 4 ст. 110 СК).

Доказів вищевикладеного матеріали справи не містять, що не позбавляє позивачку, за наявності вищезазначених підстав, звернутись до суду з повторним позовом про розірвання шлюбу або після досягнення дитиною однорічного віку за наявності підстав для розірванні шлюбу.

Відповідно до п. 10 Постанови Пленуму Верховного Суду України №11 від 21.12.2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», проголошена Конституцією України ( 254к/96-ВР ) охорона сім`ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Із цією метою суди повинні уникати формалізму при вирішенні позовів про розірвання шлюбу, повно та всебічно з`ясовувати фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, враховувати наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя.

Зважаючи на вказане слід вважати, що при вирішенні спору про розірвання шлюбу суду слід уникати формалізму та встановити ряд обставин, які мають істотне значення та, лише за наявності яких, суд вправі ухвалити рішення про розірвання шлюбу.

Так, суду слід з`ясувати взаємовідносини, які існують між сторонами, наявність дітей, можливість збереження сім`ї, зокрема, і в інтересах дитини, інші обставини, що мають істотне значення.

Крім цього, суду слід з`ясувати чи дружина не перебуває у стані вагітності та чи дитина, народжена у шлюбі досягла один рік, оскільки вирішення питання про розірвання шлюбу у цьому випадку можливо за виняткових обставин.

Частиною 3 статті 82 ЦПК України передбачено, що обставини, визнані судом загальновідомими, не потребують доказування.

Загальновідомим є той факт, що в середньому кожна вагітність протікає за 280 днів, що дорівнює 40 тижнях, або 9 місяцям.

Отже, як встановлено апеляційним судом, позивачка народила дитину ІНФОРМАЦІЯ_4 , тобто на день пред`явлення позову - 27 грудня 2018 року вона була вагітною, суд першої інстанції у свою чергу не здійснив заходи для з`ясування, будь-яких відомостей, які б підтверджували або спростовували вагітність позивачки чи перебування такої на обліку з приводу вагітності.

Посилання відповідача в апеляційній скарзі на те, що суду першої інстанції не підсудна ця справа, колегія суддів не бере до уваги, оскільки у позивачки є малолітня дитина ІНФОРМАЦІЯ_5 , що надає їй право звертатись з позовом про розірвання шлюбу за своїм зареєстрованим місцем проживання, згідно ст. 28 ЦПК України.

З урахуванням зазначеного, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, у зв`язку з чим скасовує рішення суду з підстав невідповідності висновків суду обставинам справи та невірного застосування норм матеріального права, згідно п. п. 3,4 ч. 1 ст. 376 ЦПК України, та приймає нове рішення про відмову у задоволені позовних вимог.

Керуючись ст. ст. 367, 369, 374, п.п. 3, 4 ч. 1 ст. 376, ст. ст. 381, 382 ЦПК України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу відповідача ОСОБА_3 - задовольнити частково.

Рішення Довгинцівського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 22 лютого 2019 року скасувати та ухвалити нове судове рішення.

В задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 , на теперішній час ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про розірвання шлюбу відмовити.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 15 жовтня 2019 року.

Головуючий:

Судді: