Справа № 357/4723/19
Д О Д А Т К О В Е Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
11 жовтня 2019 року Білоцерківський міськрайонний суд Київської області у складі:
головуючого судді Ярмола О. Я. ,
при секретарі Сінчук О. С.,
розглянувши заяву про ухвалення додаткового рішення щодо судових витрат по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за договором позики, -
24.09.2019 року рішенням Білоцерківського міськрайонного суду позов ОСОБА_1 про стягнення боргу було задоволено частково. Суд ухвалив стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 (ІПН НОМЕР_1 ) суму заборгованості в розмірі 132 786 грн. 21 коп. Вирішено питання судових витрат та стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 розмір судових витрат по справі пропорційно до розміру задоволених вимог в сумі 1327 грн. В задоволенні іншої частини позовних вимог було відмовлено.
Під час судових дебатів, представник позивача повідомив суд про надання в подальшому доказів в підтвердження розміру понесених ОСОБА_1 судових витрат на правничу допомогу.
Представник позивача Мочинський А ОСОБА_3 . 01.10.2019 року направив суду заяву про ухвалення додаткового рішення щодо судових витрат та посилаючись на положення ст. ст. 133,137, 141 ЦПК України, зазначив, що в зв`язку з розглядом даної справи позивач поніс судові витрати на загальну суму 8 250, 00 грн.. Із змісту Акту про надання правничої допомоги слідує, що вивчення, аналіз позовної заяви, ознайомлення та вивчення матеріалів справи, проведення консультації клієнта щодо можливих варіантів вирішення існуючого спору з врахуванням чинного законодавства України, судової практики щодо існуючого спору, обрання тактики та стратегії захисту та законних інтересів клієнта коштує 3250 грн.; участь представника у судовому засіданні 2500,00 грн.; підготовка клопотань до суду з приводу судового розгляду 2000 грн.; підготовка до судового розгляду -1000 грн. А тому, ОСОБА_1 просить стягнути з ОСОБА_2 , на свою користь понесені ним судові витрати у розмірі 8 250, 00 грн.
Представник позивача зазначив, що розмір витрат на професійну правничу допомогу визначені умовами договору №73 від 17.08.2019 року, додатком №1 до нього від 17.08.2019 року, детальний їх опис визначений розрахунком витрат на правничу допомогу від 17.08.2019 року, а факт їх надання і понесення витрат підтверджується актом про надання правничої допомоги від 25.09.2019 року та квитанціями про оплату від 17.08.2019 року.
Сторони в судове засідання не з`явились, про день, час та місце розгляду заяви повідомлені належним чином.
Суд, дослідивши матеріали справи, вважає за необхідне ухвалити додаткове рішення, виходячи з наступного.
Відповідно до п. 3 ч.1 ст. 270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати.
Статтею 246 ЦПК України передбачено, якщо сторона з поважних причин не може подати докази, що підтверджують розмір понесених нею судових витрат до закінчення судових дебатів у справі, суд за заявою такої сторони, поданою до закінчення судових дебатів у справі, може вирішити питання про судові витрати після ухвалення рішення по суті позовних вимог. Для вирішення питання про судові витрати суд призначає судове засідання, яке проводиться не пізніше двадцяти днів з дня ухвалення рішення по суті позовних вимог. У випадку, визначеному частиною другою цієї статті, суд ухвалює додаткове рішення в порядку, передбаченому статтею 270 цього Кодексу.
Згідно з ч. ч. 1, 2 ст. 15 ЦПК України учасники справи мають право користуватися правничою допомогою. Представництво у суді як вид правничої допомоги здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків встановлених законом.
За змістом ч. 1 п. 1 ч. 3 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.
Відповідно до ч. 1-4 с. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.
Порядок розподілу судових витрат між сторонами визначений ст. 141 ЦПК України, у відповідності до ч. ч. 1, 2 якої судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, повязані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Відповідно до вимог ч. 8 ст. 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.
Згідно ч.4 ст. 137 ЦПК України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
Неспівмірність витрат на правничу допомогу із передбаченими законом критеріями є підставою для подання стороною-опонентом клопотання про зменшення розміру витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. При цьому, обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка подає таке клопотання.
Склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входять до предмету доказування у справі. Стороною відповідача не надано жодного доказу в спростування розміру витрат на правничу допомогу отриману позивачем, а також, не заявлено клопотання про зменшення розміру витрат на правничу допомогу.
Відповідно до ст. 26 Закону України «Про адвокатуру і адвокатську діяльність», адвокатська діяльність здійснюється на підставі договору про надання правової допомоги. За приписами ч.3 ст. 27 ЗУ «Про адвокатуру і адвокатську діяльність», до договору про надання правової допомоги застосовуються загальні вимоги договірного права.
Договір про надання правової допомоги за своєю правовою природою є договором про надання послуг, який в свою чергу врегульовано Главою 63 Цивільного Кодексу України.
Зокрема, ст. 903 ЦК України передбачає, що якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов`язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку , що встановлені договором.
Стаття 632 ЦК України регулює поняття ціни договору; за приписами вказаної статті ціна в договорі встановлюється за домовленістю сторін, зміна ціни після укладення договору допускається лише у випадку і на умовах, встановлених договором або законом, а якщо ціна в договорі не встановлена і не може бути визначена виходячи з його умов, вона визначається із звичайних цін, що склалися на аналогічні товари, роботи або послуги на момент укладення договору.
Згідно ст. 30 ЗУ «Про адвокатуру і адвокатську діяльність», гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару, підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначається в договорі про надання правової допомоги.
Відсутність в договорі про надання правової допомоги розміру та/або порядку обчислення адвокатського гонорару не дає, як суду, так і іншій стороні спору, можливості пересвідчитись у дійсній домовленості сторін щодо розміру адвокатського гонорару. Визначаючи розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації гонорару адвоката іншою стороною, суди мають виходити з встановленого у самому договорі розміру та/або порядку обчислення таких витрат, що узгоджується з приписами статті 30 Закону України «Про адвокатуру і адвокатську діяльність».
Такий правовий висновок було зроблено Верховним Судом в постанові від 06.03.2019 року у справі № 922/1163/18.
Згідно ч.4 ст. 263 ЦПУ України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.
На підставі вищевикладеного та, враховуючи встановлений ст. 12 ЦПК України принцип змагальності сторін, суд вважає за необхідне ухвалити додаткове рішення у справі №357/4723/19, яким заяву задоволити частково, вирішити питання про судові витрати, та стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судові витрати в розмірі 5 250, 00 грн., в іншій частині заявлених вимог відмовти, оскільки вимоги предстваника позивача щодо стягнення коштів за участь представника у судовому засіданні на суму 2500,00 грн. та підготовка до судового розгляду -1000 грн. не обгрунтовані і не підлягають до задоволення. Ні позивач, ні представник позивача жодного разу не були присутніми в судовому засіданні, подали заяву про розгляд справи за їх відсутності.
Керуючись Законом України «Про адвокатуру і адвокатську діяльність», ст.ст. 15, 133, 137, 141, 246, 270 ЦПК України, суд,-
Заяву задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_2 (РНОКПП не відомий, проживаючого АДРЕСА_1 , на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 , проживаючого за адресою АДРЕСА_2 ) судові витрати по справі в розмірі 5250 грн.00 коп. (п`ять тисяч двісті п`ятдесят гривень 00 копійок).
Додаткове рішення суду може бути оскаржене шляхом подання апеляційної скарги до Київського апеляційного суду через Білоцерківський міськрайонний суд Київської області протягом тридцяти днів з дня складання додаткового судового рішення. Учасник справи, якому додаткове рішення не було вручено в день його складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження протягом тридцяти днів з дня вручення повного рішення.
СуддяО. Я. Ярмола