Справа № 458/1114/18
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(ЗАОЧНЕ)

15 жовтня 2019 року м.Турка

Турківський районний суд Львівської області в складі:

головуючого - судді: Кріль Л.М.

з участю секретаря: Козловської С.М.

розглянувши у підготовчому засіданні в залі суду в місті Турці цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Верхньовисоцької сільської ради Турківського району Львівської області про визнання права власності на житловий будинок та господарські споруди в порядку спадкування за законом, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 звернулася до Турківського районного суду Львівської області із позовною заявою до Верхньовисоцької сільської ради Турківського району Львівської області про визнання права власності на житловий будинок та господарські споруди у порядку спадкування за законом, посилаючись на те, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер її рідний брат ОСОБА_2 . Їхній батько ОСОБА_3 помер ІНФОРМАЦІЯ_2 , мати ОСОБА_4 - ІНФОРМАЦІЯ_3 .

У батьків було лише двоє дітей - позивач та її покійний брат ОСОБА_2 .

Після смерті брата позивача залишилося спадкове майно - житловий будинок, будівля для худоби та окремо збудований погріб, що знаходяться за адресою: АДРЕСА_1 , загальною вартістю 56642 грн.

Вищевказаний будинок було збудовано батьками позивача на законних підставах в 1965 році.

Будівельний паспорт на вказаний житловий будинок не виготовлявся, оскільки не був передбачений на той час чинним законодавством, однак будинок був облікованим в погосподарських книгах Верхньовисоцької сільської ради Турківського району Львівської області у відповідності до "Переліку правовстановлюючих документів, на підставі яких провадиться реєстрація будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР", затвердженого Міністерством комунального господарства УРСР 31.01.1966 року та погодженого з Верховним Судом УРСР 15.01.1966 року.

Позивач ОСОБА_1 являється спадкоємицею другої черги спадкування за законом після смерті свого брата, оскільки заповіту її брат не залишив.

Спадкоємців першої черги спадкування немає, інших спадкоємців, в тому числі тих, які б мали право на обов`язкову частку у спадщині, немає, оскільки при житті брат був неодружений та не мав дітей.

Вказаний житловий будинок належав її брату ОСОБА_2 , оскільки після смерті їхнього батька, у володіння та управління спадковим майном в порядку п.1 ч.1 ст.549 ЦК УРСР 1963 року вступила їхня мати ОСОБА_4 .

Після смерті матері - ІНФОРМАЦІЯ_3 , брат позивача - ОСОБА_2 , хоч і не оформив своїх спадкових прав, однак у відповідності до ч.3 ст.1268 ЦК України вважається таким, що прийняв спадщину, оскільки на час відкриття спадщини постійно проживав зі спадкодавцем, тобто з їхньою матір`ю.

В установленому законом порядку позивач звернулася з письмовою заявою до нотаріуса про прийняття спадщини за законом та видачу їй свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті її брата, однак у видачі їй свідоцтва про право на спадщину їй було відмовлено у зв`язку з тим, що відсутні правовстановлюючі документи на житловий будинок, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 .

Оскільки при житті батьки позивача та її брат вищевказаного свідоцтва не виготовили, позивач змушена звернутися до суду з вказаною позовною заявою.

Хоча свідоцтво про право на спадщину позивачу не видали, фактично спадщину вона прийняла, постійно користується житловим будинком та господарськими спорудами, доглядає за ними, утримує їх в належному стані.

Нікому іншому на праві приватної власності вказаний будинок не належить.

Земельна ділянка за адресою: АДРЕСА_1 , загальною площею 0,10 га під ОЖБ до дня смерті знаходилася в постійному користуванні брата позивача.

Вказаний житловий будинок знаходиться в задовільному стані, придатний до експлуатації, відповідає вимогам надійності та безпечної експлуатації та чинним будівельним нормам і правилам.

Спору щодо спадкового майна немає.

Позивач просить суд визнати за нею право власності у порядку спадкування за законом після смерті її брата ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , на житловий будинок та господарські споруди, що знаходяться за адресою: АДРЕСА_1 , відповідно до технічного паспорта на вказаний житловий будинок від 31.08.2017 року.

У підготовче засідання позивач ОСОБА_1 не з`явилася, хоч була належним чином судом повідомлена про дату, час та місце проведення підготовчого засідання у цивільній справі відповідно до закону.

15.10.2019 року позивач ОСОБА_1 подала через канцелярію суду заяву про розгляд справи без її участі, позов підтримує у повному обсязі, просить суд його задовольнити та не заперечує проти заочного розгляду справи та ухвалення заочного рішення у справі.

У підготовче засідання представник відповідача Верхньовисоцької сільської ради Турківського району Львівської області не з`явився, хоч був належним чином судом повідомлений про дату, час та місце проведення підготовчого засідання у справі відповідно до закону.

15.10.2019 року на електронну пошту суду надійшов лист від сільського голови Верхньовисоцької сільської ради Турківського району Львівської області Черепанина Б.М. про розгляд справи без його участі, позов визнає.

Згідно ч.2 ст.247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Справа розглядається, на підставі ст.280 ЦПК України, заочно.

Згідно ч.8 ст.178 ЦПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений законом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами.

Враховуючи, що в матеріалах справи достатньо даних про права та взаємовідносини сторін, суд вважає можливим вирішити справу на підставі наявних у ній матеріалів та ухвалити заочне рішення, у зв`язку з неподанням відповідачем відзиву та відсутністю заперечень представника позивача щодо заочного розгляду справи, що відповідає положенням ст.280 ЦПК України.

Відповідно до ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

В тому числі, суд враховує вимоги ст.80 ЦПК України, зокрема достатність доказів для вирішення справи, наданих суду.

Відповідно до ч.3 ст.200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем.

Розглянувши матеріали цивільної справи за позовом ОСОБА_1 до Верхньовисоцької сільської ради Турківського району Львівської області про визнання права власності на житловий будинок та господарські споруди в порядку спадкування за законом, з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи та вирішення спору по суті, суд прийшов до висновку, що позовна заява підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 після одруження з ОСОБА_6 присвоєне прізвище " ОСОБА_1 ", що підтверджується свідоцтвом про друження серії НОМЕР_1 від 06.02.1968 року.

ІНФОРМАЦІЯ_1 помер рідний брат позивача - ОСОБА_2 , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_2 від 26.10.2017 року.

Батьки позивача: ОСОБА_3 помер ІНФОРМАЦІЯ_2 , мати ОСОБА_4 померла ІНФОРМАЦІЯ_3 , що підтверджується свідоцтвами про смерть серії НОМЕР_3 від 27.11.2001 року та серії НОМЕР_4 від 22.01.2008 року відповідно. У батьків було лише двоє дітей - позивач та її покійний брат ОСОБА_2 .

Після смерті брата позивача залишилося спадкове майно - житловий будинок, будівля для худоби та окремо збудований погріб, що знаходяться за адресою: АДРЕСА_1 , загальною вартістю 56642 грн., що підтверджується технічним паспортом на

(садибний) житловий будинок від 31.08.2017 року та довідкою про технічну характеристику об`єктів нерухомого майна від 11.06.2018 року. Вищевказаний будинок було збудовано батьками позивача на законних підставах в 1965 році, що підтверджується записами в технічному паспорті, копією картки об`єкта погосподарського обліку, технічним звітом на вказаний житловий будинок, у висновку якого вказано, що житловий будинок 1965 року побудови і відповідає чинним будівельним нормам і правилам.

Будівельний паспорт на вказаний житловий будинок не виготовлявся, оскільки не був передбачений на той час чинним законодавством, однак будинок був облікованим в погосподарських книгах Верхньовисоцької сільської ради Турківського району Львівської області у відповідності до "Переліку правовстановлюючих документів, на підставі яких провадиться реєстрація будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР", затвердженого Міністерством комунального господарства УРСР 31.01.1966 року та погодженого з Верховним Судом УРСР 15.01.1966 року.

Позивач ОСОБА_1 являється спадкоємицею другої черги спадкування за законом після смерті свого брата, оскільки заповіту її брат не залишив.

Спадкоємців першої черги спадкування немає, інших спадкоємців, в тому числі тих, які б мали право на обов`язкову частку у спадщині, немає, оскільки при житті брат був неодружений та не мав дітей.

Вказаний житловий будинок належав її брату ОСОБА_2 , оскільки після смерті її батька, у володіння та управління спадковим майном в порядку п.1 ч.1 ст.549 ЦК УРСР 1963 року вступила її мати ОСОБА_4 .

Після смерті матері - ІНФОРМАЦІЯ_3 , брат позивача - ОСОБА_2 , хоч і не оформив своїх спадкових прав, однак у відповідності до ч.3 ст.1268 ЦК України вважається таким, що прийняв спадщину, оскільки на час відкриття спадщини постійно проживав зі спадкодавцем, тобто з їхньою матір`ю, що підтверджується довідкою по формі спадкування №2084 від 07.11.2017 року.

В установленому законом порядку позивач звернулася з письмовою заявою до нотаріуса про прийняття спадщини за законом та видачу їй свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті її брата, однак у видачі їй свідоцтва про право на спадщину їй було відмовлено у зв`язку з тим, що відсутні правовстановлюючі документи на житловий будинок, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , що підтверджується постановою приватного нотаріуса Турківського нотаріального округу Федаша М.М. від 29.05.2018 року про відмову у вчиненні нотаріальної дії.

Оскільки при житті батьки позивача та її брат вищевказаного свідоцтва не виготовили, позивач змушена звернутися до суду з вказаною позовною заявою. Хоча свідоцтво про право на спадщину позивачу не видали, фактично спадщину вона прийняла, постійно користується житловим будинком та господарськими спорудами, доглядає за ними, утримує їх в належному стані.

Нікому іншому на праві приватної власності вказаний будинок не належить, що підтверджується Інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та реєстру прав власності на нерухоме майно №125627928 від 30.05.2018 року. Земельна ділянка за адресою: АДРЕСА_1 , загальною площею 0,10 га під ОЖБ до дня смерті знаходилася в постійному користуванні брата позивача, що підтверджується довідкою №1078 від 29.05.2018 року, виданою Верхньовисоцькою сільською радою Турківського району Львівської області. Вказаний житловий будинок знаходиться в задовільному стані, придатний до експлуатації, відповідає вимогам надійності та безпечної експлуатації та чинним будівельним нормам і правилам, що підтверджується висновком у технічному звіті за результатами технічного огляду будівельних конструкцій та інженерних мереж на відповідність державним стандартам, будівельним нормам і правилам житлового будинку на АДРЕСА_1 .

Спору щодо спадкового майна немає.

У відповідності до 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Згідно ст.392 ЦК України, власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Відповідно до ст.1258 ЦК України, спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово.

Згідно ч.1 ст.1262 ЦК України, у другу чергу право на спадкування за законом мають рідні брати та сестри спадкодавця, його баба та дід як з боку батька, так і з боку матері.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.549 ЦК УРСР від 1963 року, визнається, що спадкоємець прийняв спадщину, якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном.

Згідно ч.ч.3, 5 ст.1268 ЦК України, спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.

Вказаний житловий будинок з господарськими спорудами у АДРЕСА_1 належав брату позивачу - ОСОБА_2 , оскільки після смерті їхнього батька, у володіння та управління спадковим майном в порядку п.1 ч.1 ст.549 ЦК УРСР 1963 року вступила їхня мати ОСОБА_4 .

Після смерті матері - ІНФОРМАЦІЯ_3 , брат позивача - ОСОБА_2 , хоч і не оформив своїх спадкових прав, однак у відповідності до ч.3 ст.1268 ЦК України вважається таким, що прийняв спадщину, оскільки на час відкриття спадщини постійно проживав зі спадкодавцем, тобто з матір`ю, що підтверджується довідкою по формі спадкування №2084 від 07.11.2017 року.

Враховуючи те, що вищевказаний житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами зареєстрований у Верхньовисоцькій сільській раді Турківського району Львівської області за батьком позивача - ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 , то саме він являвся власником нерухомого майна за вищевказаною адресою, але при цьому не зареєстрував право власності на вказане нерухоме майно в установленому законом порядку через те, що не виготовив до дня своєї смерті документи, які б підтверджувала належність йому зазначеного майна.

Відповідно до ст.ст.1216, ч.1 ст.1222, ст.1261 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до іншої особи (спадкоємця) та позивач має право на визнання права власності в порядку спадкування за законом.

Суд приходить до висновку, що позивач ОСОБА_1 фактично спадщину прийняла, вступила у володіння та управління вказаним нерухомим майном, постійно користується житловим будинком та господарськими будівлями та спорудами, доглядає за ними, утримує їх в належному стані, а тому її слід вважати такою, що спадщину прийняла та їй перейшло право власності на дане спадкове майно в порядку спадкування за законом після смерті брата, ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Керуючись ст.ст.12, 76, 81, 247, 263-265, 280-282 ЦПК України, ст.ст.328, 392, 1258, 1262 ЦК України, ст.549 ЦК УРСР, суд, -

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_1 - задовольнити повністю.

Визнати за ОСОБА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_5 , право власності на житловий будинок (позначений у технічному паспорті літ.А-1), господарські будівлі та споруди: будівлю для худоби (позначену у технічному паспорті літ.Б), погріб окремо збудований (позначений у технічному паспорті літ.В), що знаходяться у АДРЕСА_1 , у порядку спадкування за законом після смерті рідного брата ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Заочне рішення може бути переглянуте судом шляхом подання відповідачем заяви про перегляд заочного рішення протягом тридцяти днів з дня його підписання. Учасник справи, якому заочне рішення суду не було вручене у день його підписання, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому заочного рішення суду. Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене до Львівського апеляційного суду через Турківський районний суд Львівської області на підставі п.15.5 ч.1 Розділу ХІІІ «Перехідні положення» ЦПК України шляхом подання апеляційної скарги протягом 30 днів з дня його підписання.

Головуючий: