РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

ун. № 759/4468/19

пр. № 2-о/759/295/19

19 березня 2019 року Святошинський районний суд м. Києва у складі: головуючого судді Коваль О.А. при секретарі Слепець Є.С. розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за заявою ОСОБА_1, яка діє в інтересах неповнолітньої ОСОБА_2, заінтересована особа: Святошинський районний у місті Києві Відділ державної реєстрації актів цивільного стану ГТУЮ у місті Києві, про встановлення факту смерті ОСОБА_3,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1, яка є законним представником (матір'ю) неповнолітньої ОСОБА_2, звернулася до суду із заявою про встановлення факту смерті її колишнього чоловіка ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, який помер на непідконтрольній органам влади України території в м. Ялта АР Крим ІНФОРМАЦІЯ_2

В обґрунтування власної заяви ОСОБА_4 посилається на те, що померлий ОСОБА_2 є її колишнім чоловіком та рідним батьком неповнолітньої ОСОБА_2 Наявними документами, що підтверджують факт смерті на непідконтрольній державній владі України території, є «свідоцтво про смерть НОМЕР_1». Встановлення факту смерті у судовому порядку необхідно заявнику для подальшої реєстрації цього факту в органах державної реєстрації актів цивільного стану та отримання відповідного документу, згідно чинного законодавства України.

Відповідно до ч. 2 ст. 317 ЦПК України справи про встановлення факту народження або смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, розглядаються невідкладно з моменту надходження відповідної заяви до суду.

Законний представник заявника ОСОБА_1 у судовому засіданні 15.03.2019 року заяву підтримала, просила задовольнити.

Представник заінтересованої особи в судове засідання не прибув. Про проведення судового розгляду повідомлявся належним чином. Заяв та клопотань по суті справи не подав.

Ознайомившись із наданими матеріалами та дослідивши долучені докази, суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення заявлених вимог з наступних підстав.

Згідно ч. 1 ст. 317 ЦПК України заява про встановлення факту смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, може бути подана родичами померлого або їхніми представниками до суду за межами такої території України.

Відповідно до ч. 1 ст. 17 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану», державна реєстрація смерті проводиться органом державної реєстрації актів цивільного стану на підставі документа встановленої форми про смерть, виданого закладом охорони здоров'я або судово-медичною установою; або рішення суду про встановлення факту смерті особи в певний час або про оголошення її померлою.

Відповідно до п. 1 Розділу 5 «Правил державної реєстрації актів цивільного стану в Україні», затверджених наказом Міністерства юстиції України № 52/5 від 18 жовтня 2000 року, підставою для державної реєстрації смерті є: лікарське свідоцтво про смерть (форма №106/о), форма якого затверджена наказом Міністерства охорони здоров'я України від 08.08.2006 р. № 545, зареєстрованим у Міністерстві юстиції України 25.10.2006 р. за №1150/13024 (далі - лікарське свідоцтво про смерть); фельдшерська довідка про смерть (форма №106-1/о), форма якої затверджена наказом Міністерства охорони здоров'я України від 08.08.2006 р. № 545, зареєстрованим у Міністерстві юстиції України 25.10.2006 р. за №1150/13024 (далі - фельдшерська довідка про смерть); лікарське свідоцтво про перинатальну смерть; рішення суду про оголошення особи померлою; рішення суду про встановлення факту смерті особи в певний час; повідомлення державного архіву або органів Служби безпеки України у разі реєстрації смерті осіб, репресованих за рішенням несудових та судових органів; повідомлення установи виконання покарань або слідчого ізолятора, надіслане разом з лікарським свідоцтвом про смерть.

Відповідно до п.13 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 5 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» заяви про встановлення факту смерті особи в певний час приймаються до провадження суду і розглядаються за умови подання заявниками документів про відмову органів реєстрації актів громадянського стану в реєстрації події смерті. Заявник зобов'язаний обґрунтувати свою заяву посиланнями на докази, що достовірно свідчать про смерть особи у певний час і за певних обставин. При цьому слід мати на увазі, що встановлення з зазначених підстав факту смерті відрізняється від встановлення факту реєстрації смерті (яке провадиться на підставі п. 4 ст. 273 ЦПК і полягає у з'ясуванні, насамперед, обставин не самої події смерті, а її реєстрації в органах реєстрації актів громадянського стану) та від оголошення особи померлої, яке провадиться за правилами глави 35 ЦПК.

Тоді як, із наданих суду документів не вбачається, що ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 проживав саме на території Автономної Республіки Крим. Згідно копії паспорта ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, такий знатий за місцем реєстрації в м.Києві 23.11.2004 року. Будь-яких інших доказів, які б підтверджували його фактичне проживання в АР Крим відсутні.

Вбачається і те, що шлюб ОСОБА_2 та ОСОБА_3 укладався в м.Києві, а саме у ВДРАЦС Святошинського РУЮ м.Києва, їх спільна дитина народилася також у місті Києві, що підтверджуються наявними копіями відповідних свідоцтв у справі. Шлюб між ОСОБА_2 та ОСОБА_3 також розривався в м. Києві, а саме Подільським районним судом м.Києва на що вказує надане рішення суду від 06.03.2015 року.

Суду надані лише документи, які свідчать про реєстрацію в АР Крим самої заявниці, а не її колишнього чоловіка ОСОБА_3.

Відсутні докази самого факту смерті ОСОБА_3. Будь-якої медичної документації з цього приводу суду надано не було.

"Свідоцтво про смерть" НОМЕР_1 від 28.02.2019 р.», видане Республіка Крим, м. Ялта Російської Федирації про смерть ІНФОРМАЦІЯ_2 в м. Ялта АР Крим гр. ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, не є належним та допустимим доказом згідно вимог ЦПК України.

Будучи присутньою у судовому засіданні ОСОБА_1 так і не змогла чітко пояснити з яких причин помер її колишній чоловік , якому тільки повних 43 роки, тобто не є особою похилого віку. Не змогла пояснити також і його місце перебування, проживання в м. Ялта, що загалом за відсутністтю інших належних та допустимих доказів оцінюється судом кретично.

Оцінюється судом кретично і надана суду справка "Ритуал", який знаходиться в м. Ялта АР Крим про поховання ОСОБА_3, оскільки така була видана 15.03.2019 року після судового засідання 15.03.2019 року на якому зверталась увага на відсутність достатніх доказів факту смерті ОСОБА_3, тоді як про надання відповідної медичної документації ОСОБА_1 вказує на неможливість надання таких з огляду на ситуацію перетину кордону.

Надана суду як доказ заявником постанова відділу поліції м.Ялта АР Крим від 13.02.2019 року не свідчить про смерть ОСОБА_3 Така взагалі надана лише в частині , згідно якої йде мова про те, що ОСОБА_3 не виходить на зв2язок.

Відповідно до ч.1 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Суд не бере до уваги докази, що одержані з порушенням порядку, встановленого законом (ч.1 ст. 78 ЦПК України).

Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи (ст. 79 ЦПК України).

Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання (ст. 80 ЦПК України).

В чилу ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.

Тоді як, при розгляді вказаної заяви про встановлення факту смерті, суд дослідив та надав оцінку всім наданим суду доказам у їх співмірності, співставленні та достатності, дійшов висновку про відсутність підстав для її задоволення у зв"язку з її не доведенням належними та допустимими доказами.

Таким чином, керуючись ст.ст. 2, 76-83, 264-265, 273, 315-319 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Заяву ОСОБА_1, яка діє в інтересах неповнолітньої ОСОБА_2, про встановлення факту смерті залишити без задоволення.

Рішення може бути оскаржене до Київського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги через Святошинський районний суд м. Києва протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду. Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 цього Кодексу.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Суддя Коваль О.А.