ЧЕРНІГІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

іменем України

13 березня 2019 року м. Чернігів

Унікальний номер справи № 741/411/18

Головуючий у першій інстанції - Киреєв О. В.

Апеляційне провадження № 22-ц/4823/191/19

Чернігівський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - судді Харечко Л.К.,

суддів: Лакізи Г.П., Скрипки А.А.,

секретарі - Позняк О.М., Поклад Д.В.,

учасники справи: позивач - ОСОБА_2, відповідач - ОСОБА_3,

розглянувши апеляційну скаргу ОСОБА_2 на рішення Носівського районного суду Чернігівської області від 13 листопада 2018 року у складі судді Киреєва О.В., повний текст якого складений 13.11.2018 року в м. Носівка Чернігівської області,

В С Т А Н О В И В :

В березні 2018 року ОСОБА_2 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_3 про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини, яка відкрилась після смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 її батька ОСОБА_4, мотивуючи позов тим, що 28.12.2017 року через поштове відділення зв'язку направила до нотаріальної контори пакет документів для прийняття спадщини, однак вказаний пакет документів не був зареєстрований через відсутність в ньому заяви про прийняття спадщини.

Рішенням Носівського районного суду Чернігівської області від 13 листопада 2018 року у задоволенні позову відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 просить скасувати рішення суду і ухвалити нове, яким задовольнити її позов, посилаючись на порушення норм матеріального і процесуального права, на не повне встановлення обставин справи. Не дослідив суд надані позивачем докази та не допитав усіх свідків, яких просила допитати остання.

Доводи скарги зводяться до того, що надісланий 28.12.2017 року пакет документів до нотаріальної контори належить вважати, як своєчасно подану позивачем заяву про намір прийняти спадщину, навіть якщо волевиявлення не було оформлено належним чином, без подання самої заяви про прийняття спадщини. Зазначене суд першої інстанції повинен був прийняти до уваги, крім того, зобов'язаний був установити волевиявлення особи, яка звернулась за вчиненням нотаріальної дії, як це передбачено Порядком вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України 22.02.2012 року.

У відзиві на апеляційну скаргу ОСОБА_3 просить залишити без змін рішення суду першої інстанції, звертаючи увагу на те, що ОСОБА_2 не навела в апеляційній скарзі жодної обставини, яка б давала підстави для скасування законного по суті рішення, крім того, вона б мала право на вступ у спадщину за законом, якщо б батько за життя не склав заповіт на користь відповідача.

Вислухавши суддю - доповідача, пояснення учасників справи, обговоривши доводи апеляційної скарги та дослідивши матеріали справи, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, виходячи з наступного.

Матеріалами справи встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер ОСОБА_4, який є батьком ОСОБА_2 і ОСОБА_3, які, відповідно, є рідними сестрами, що підтверджується копіями свідоцтв про смерть та народження (а. с. 4, 7, 34).

За життя ОСОБА_4 30.08.2016 року склав заповіт, яким все своє майно, де б воно не було та з чого б воно не складалось і все, що належатиме йому на день смерті, і на що за законом він матиме право, заповів своїй дочці ОСОБА_3, про що свідчить копія заповіту (а. с. 28).

Після смерті заповідача була заведена спадкова справа № 231/2017 Носівською районною державною нотаріальною конторою, на підставі поданих заяв ОСОБА_5 та ОСОБА_3 про прийняття спадщини (а. с. 70 - 73).

Також до нотаріальної контори звернулась ОСОБА_2 з заявою зупинити вчинення будь - яких нотаріальних дій по даній спадковій справі з тих підстав, що вона, як спадкоємець за законом, бажає прийняти спадщину, проте, у зв'язку з пропуском строку для подання заяви про прийняття спадщини, змушена звертатись до суду з позовом про визначення додаткового строку.

Відповідно до ст. 1216 Цивільного кодексу України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Статтею 1217 Кодексу передбачено, що спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Згідно з ст. ст. 1218, 1220 Цивільного кодексу України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою.

Відповідно до статті 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі не охоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу.

Статтею 1270 Кодексу визначений шестимісячний строк для прийняття спадщини, який починається з часу відкриття спадщини.

Обґрунтовуючи поважність причин пропуску встановленого законом строку для подання заяви про прийняття спадщини в суді першої інстанції та під час апеляційного розгляду справи, ОСОБА_2 вказувала на те, що 28.12.2017 року, тобто, в установлений законом шестимісячний строк, нею був надісланий поштою пакет документів (крім самої заяви про прийняття спадщини) до нотаріальної контори і що саме цей факт треба було розцінювати як намір прийняти спадщину, не зважаючи на відсутність самої заяви, а отже, строк, на її думку, був пропущений з вини працівників нотаріальної контори, які не викликали її для того, щоб роз'яснити необхідність написання та подання заяви та з вини голови (старости) сільської ради Носівського району.

Згідно з ч. 3 ст. 1272 ЦК України за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини.

В п. 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» від 30.05.2008 року № 7 роз'яснено, що вирішуючи питання про визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов'язані з об'єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій.

Судом не можуть бути визнані поважними такі причини пропуску строку для подання заяви про прийняття спадщини, як юридична необізнаність позивача щодо строку та порядку прийняття спадщини, необізнаність особи про наявність спадкового майна, похилий вік, непрацездатність, незнання про існування заповіту, встановлення судом факту, що має юридичне значення для прийняття спадщини, невизначеність між спадкоємцями, хто буде приймати спадщину, відсутність коштів для проїзду до місця відкриття спадщини, несприятливі погодні умови тощо.

Відповідно до ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Аналізуючи зазначене, колегія суддів приходить до висновку, що матеріали справи не містять жодного належного доказу поважності причин пропуску позивачем шестимісячного строку для подання заяви про прийняття спадщини, а її доводи про те, що пропуск строку для подання заяви мав місце в зв'язку з бездіяльністю інших осіб (працівників нотаріальної контори та голови (старости) сільської ради Носівського району), не є поважними причинами пропуску строку та не є такими, які пов'язані з об'єктивними, непереборними та істотними труднощами для спадкоємця на вчинення зазначених дій, також ці доводи не знайшли свого підтвердження під час розгляду справи.

Посилання ОСОБА_2 на те, що державний нотаріус повинен був перевірити її волевиявлення на прийняття спадщини, як особи, яка звернулась за вчиненням нотаріальної дії, до уваги апеляційним судом не сприймаються, оскільки діючим законодавством чітко встановлений порядок та форма звернення особи до нотаріуса для вступу у спадщину, зокрема, подання заяви про прийняття спадщини і лише після цього, нотаріус, відповідно до вимог Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, перевіряє, чи дійсно ця особа має намір вступити у спадщину. Іншого порядку звернення особи цей Порядок не передбачає.

Доводи апеляційної скарги про те, що суд першої інстанції не допитав усіх свідків, про яких заявляла позивач, спростовуються тим, що заявлене клопотання останньою не було підтримано під час судового засідання судом першої інстанції. Інші доводи скарги щодо не дослідження судом усіх наданих доказів є необґрунтованими, оскільки суд належним чином дослідив та перевірив докази, надані сторонами у даній справі, надав їм належну правову оцінку та дійшов вірного висновку про те, що позивач не довела поважності пропуску строку для подання заяви про прийняття спадщини в обґрунтування своїх вимог.

На підставі викладеного, колегія суддів вважає, що рішення суду відповідає вимогам матеріального і процесуального закону. Апеляційна скарга не містить доводів, які б давали підстави для скасування законного по суті рішення, а тому задоволенню не підлягає.

Керуючись ст. ст. 367, 374, 375, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, апеляційний суд,

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення.

Рішення Носівського районного суду Чернігівської області від 13 листопада 2018 року залишити без змін.

Постанова суду набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повної постанови.

Повний текст постанови складений 18 березня 2019 року.

Головуючий: Судді: