ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/8053/19 Справа № 216/597/19 Суддя у 1-й інстанції - Кузнецов Р. О. Суддя у 2-й інстанції - Зубакова В. П.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 жовтня 2019 року м.Кривий Ріг

Справа № 216/597/19

Дніпровський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді - Зубакової В.П.

суддів - Барильської А.П., Бондар Я.М.

сторони:

позивач - Акціонерне товариство Комерційний банк «ПРИВАТБАНК»,

відповідачка - ОСОБА_1 ,

розглянувши у спрощеному позовному провадженні у порядку ч. 13 ст. 7, ч. 1 ст. 369 ЦПК України без повідомлення учасників справи за наявними у справі матеріалами апеляційну скаргу відповідачки ОСОБА_1 на рішення Центрально-Міського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 16 квітня 2019 року, яке ухвалено суддею Кузнецовим Р.О. у місті Кривому Розі Дніпропетровської області та повне судове рішення складено 16 квітня 2019 року, -

В С Т А Н О В И В:

У січні 2019 року Акціонерне товариство Комерційний банк «ПРИВАТБАНК» (надалі - ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК») звернулося до суду із позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Позовна заява мотивована тим, що 20.10.2008 року між банком та ОСОБА_1 був укладений договір б/н, відповідно до якого остання отримала кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту у розмірі 12 000,00 грн. на платіжну картку зі сплатою процентів за користування кредитом. Відповідачка ОСОБА_1 підтвердила свою згоду на те, що підписана Заява разом з Умовами надання банківських послуг, Правилами користування платіжною карткою, які викладені на банківському сайті www.privatbank.ua, складає між нею та банком договір, що підтверджується підписом у Заяві.

Банк свої зобов`язання за договором про надання банківських послуг виконав у повному обсязі.

Внаслідок невиконання відповідачкою своїх зобов`язань за договором, станом на 13.01.2019 року, утворилась заборгованість у розмірі 67 366,79 грн., яку позивач просив суд стягнути з відповідачки на його користь та вирішити питання щодо розподілу судових витрат.

Рішенням Центрально-Міського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 16 квітня 2019 рокупозовні вимоги АТ КБ «ПРИВАТБАНК» задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь АТ КБ «ПРИВАТБАНК» заборгованість за кредитним договором у розмірі 67 366,79 грн. та судові витрати у справі у розмірі 1 921,00 грн.

В апеляційній скарзі відповідачка ОСОБА_1 просить скасувати рішення суду та ухвалити нове рішення про часткове задоволення позовних вимог АТ КБ «ПРИВАТБАНК» та стягнення з неї заборгованості за кредитним договором б/н від 20.10.2008 року у розмірі 20 161,12 грн., із яких тіло кредиту у розмірі 4 168,08 грн., відсотки у розмірі 12 547,00 грн. та штрафи у розмірі 250,00 грн. і 3 196,04 грн.

Апеляційна скарга обґрунтована тим, що суд порушив норми процесуального права та не повідомив її про час та місце розгляду справи, у зв`язку з чим вона не могла надати суду докази погашення заборгованості у розмірі 18 000,00 грн. за період з листопада 2018 року по січень 2019 року, а тому сума боргу має бути зменшена з урахуванням цієї суми.

Крім того, відповідачка не погоджується з висновком суду щодо стягнення з неї на користь банка пені, оскільки пеня та штрафи є одним видом цивільно-правової відповідальності, а тому їх одночасне застосування за одне й те саме порушення строків виконання грошових зобов`язань за кредитним договором свідчить про недотримання положень, закріплених у ст. 61 Конституції України щодо заборони подвійної цивільно-правової відповідальності за одне й те саме порушення. При цьому, відповідачка погоджується сплачувати штраф, а не пеню, оскільки розмір пені є значним та перевищує розмір заборгованості за тілом кредиту, тоді як штрафи є адекватним засобом цивільно-правової відповідальності та їх розмір не перевищує загальну суму заборгованості за кредитом.

У відзиві на апеляційну скаргу, до якого додано докази надсилання копій відзиву та доданих до нього документів іншим учасникам справи, позивач АТ КБ «ПРИВАТБАНК» зазначає, що оскаржуване судове рішення є законним та обґрунтованим, в процесі розгляду справи суд не порушив норм ні матеріального, ні процесуального права, а тому рішення суду слід залишити без змін, а апеляційну скаргу - без задоволення.

Справа розглядається без повідомлення учасників справи, в порядку ч. 13 ст. 7, ч. 1 ст. 369 ЦПК України, оскільки ціна позову менше 100 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах заявлених позовних вимог, доводів апеляційної скарги та відзиву на неї, за наявними матеріалами справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що 20 жовтня 2008 року між Закритим акціонерним товариством Комерційний банк «ПриватБанк», правонаступником якого є ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК», правонаступником якого є АТ КБ «ПРИВАТБАНК», та відповідачкою ОСОБА_1 було укладено договір б/н, відповідно до якого остання отримала кредит в розмірі 12 000,00 грн., у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою процентів за користування кредитом, з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки.

Кредитний договір укладено шляхом підписання ОСОБА_1 Анкети-заяви про приєднання до Умов і Правил надання банківських послуг, згідно зі змістом якої остання погодилася, що вказана Заява разом із Пам`яткою клієнта, Умовами і Правилами надання банківських послуг, а також Тарифами банку становлять між сторонами договір про надання банківських послуг.

Відповідачка свої зобов`язання за кредитним договором своєчасно та належним чином не виконувала, в результаті чого, станом на 13.01.2019 року, утворилась заборгованість, яка за підрахунками позивача становить 67 366,79 грн., яка складається із наступного: 4 168,08 грн. - заборгованість за кредитом, 30 547,69 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом, 29 204,98 грн. - заборгованість за пенею, а також штрафи відповідно до пункту 2.1.1.7.6 Умов та Правил надання банківських послуг: 500 грн. штрафу (фіксована частина) та 3 196,04 грн. штрафу (процентна складова).

Задовольняючи позовні вимоги АТ КБ «ПРИВАТБАНК» в частині стягнення заборгованості за тілом кредиту та відсотках, суд першої інстанції виходив з того, що внаслідок неналежного виконання відповідачкою своїх зобов`язань за кредитним договором, порушення порядку та строків сплати кредиту утворилась заборгованість, що є підставою для її стягнення, а також нарахування та стягнення пені та штрафів.

Зважаючи на те, що відповідачка ОСОБА_1 в апеляційній скарзі не погоджується з висновками суду першої інстанції в частині задоволених позовних вимог АТ КБ «ПРИВАТБАНК» про стягнення заборгованості за відсотками та пені, не оскаржуючи задоволення вимог про стягнення тіла кредиту у розмірі 4 168,08 грн. та штрафів у розмірі 250,00 грн. і 3 196,04 грн., колегія суддів перевіряє законність та обґрунтованість рішення суду в частині задоволення позовних вимог АТ КБ «ПРИВАТБАНК» до ОСОБА_1 про стягнення по процентам за користування кредитом у розмірі 30 4547,69 грн. та заборгованості за пенею у розмірі 29 204,98 грн., адже, згідно ч. 1 ст. 13, ч. 1 ст. 367 ЦПК України, і зважаючи на роз`яснення, викладені в п. 15 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 12 від 24.10.2008 року, під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги та заявлених позовних вимог у суді першої інстанції.

Відповідно до ст.629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Відповідно положень ст.ст.526,527,530 ЦК України зобов`язання повинні виконуватись належним чином і у встановлений строк відповідно до умов договору та вимог закону.

Згідно ч. 1 ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямованих на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Відповідно до ст. 625 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти) визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Ст. 627 ЦК України зазначає, що відповідно до ст. 6 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Згідно з ч.ч. 1,2 ст. 634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Договір приєднання може бути змінений або розірваний на вимогу сторони, яка приєдналася, якщо вона позбавляється прав, які звичайно мала, а також якщо договір виключає чи обмежує відповідальність другої сторони за порушення зобов`язання або містить інші умови, явно обтяжливі для сторони, яка приєдналася. Сторона, яка приєдналася, має довести, що вона, виходячи зі своїх інтересів, не прийняла б цих умов за наявності у неї можливості брати участь у визначенні умов договору.

Колегія суддів також звертає увагу на те, що договір приєднання, як і публічний договір, є узагальненою категорією таких цивільно-правових договорів, в яких умови договору встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах і які укладаються лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого тексту. Друга сторона при цьому не може запропонувати свої умови договору, але саме вона вирішує та виявляє волевиявлення на укладення договору на запропонованих їй умовах. Таким чином, додержується принцип свободи договору. Чинним законодавством передбачено укладення договору лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованих умов у цілому.

Відповідачка ОСОБА_1 підписала Анкету-заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг в АТ КБ «ПРИВАТБАНК», чим погодилась з Умовами та Правилами надання банківських послуг, а також Тарифами банку, порядком та розміром нарахування процентів.

При цьому, відповідачкою ОСОБА_1 визнається, що вона ознайомлена та погоджується саме з тими Умовами та Правилами надання банківських послуг в АТ КБ «ПРИВАТБАНК», які наявні в матеріалах справи та на підставі яких заявлено позовні вимоги, у зв`язку з чим колегія суддів вважає погодженими умови Договору б/н від 20.10.2008 року саме у такій редакції, оскільки за положеннями ч. 1 ст. 82 ЦПК України обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню.

Відповідно до Умов та Правил надання банківських послуг позичальник зобов`язується погашати заборгованість за кредитом, відсотками за його використання, за перевитрати платіжного ліміту, а також оплачувати комісії на умовах, передбачених цим Договором. У разі невиконання зобов`язань за договором, на вимогу банку виконати зобов`язання з повернення кредиту, оплати винагороди банку. У разі виникнення прострочених зобов`язань за кредитом згідно пункту 2.1.1.12.2.1. клієнт сплачує банку відсотки в подвійному розмірі від зазначених в тарифах, що діють на дату нарахування.

При непогашенні суми простроченого кредиту згідно пункту 2.1.1.12.6.1 «Умов та Правил надання банківських послуг» на суму від 100 грн, клієнт сплачує банку пеню відповідно до встановлених тарифів. Пеня нараховується в день нарахування відсотків за кредитом.

Власник карти зобов`язаний слідкувати за витратами коштів в межах платіжного ліміту з метою запобігання виникнення Овердрафту, згідно п. 1.1.2.7 Умов та правил надання банківських послуг.

Відповідно до п. 2.1.1.7.6 Умов надання банківських послуг, при порушенні позичальником строків платежів по кожному з грошових зобов`язань, передбачених цим договором більш ніж на 30 днів, позичальник зобов`язаний сплатити Банку штраф в розмірі 250 грн. + 5% від суми позову.

Відповідно до п. 2.1.1.12.9 Правил користування платіжною карткою боржник доручає списувати з будь-якого рахунку, відкритого в Банку, в тому числі з картрахунку, грошові кошти для здійснення платежу з ціллю повного або часткового погашення боргових зобов`язань.

Пунктом 1.1.2.4. Умов та Правил визначено, що за незгодою зі зміною Правил та/або «Тарифів Банку», які викладені на банківському сайті, позичальник зобов`язується надати Банку письмову заяву про розірвання цього Договору та погасити виниклу перед Банком заборгованість.

Згідно п. 1.1.3.2.3. Умов та Правил банк має право на зміну Тарифів, які викладені на банківському сайті, а також інших умов обслуговування рахунків. При цьому банк, за виключенням випадків зміни наданого Кредиту (кредитного ліміту) зобов`язаний не менш як за 7 днів до введення змін проінформувати Клієнта, зокрема у виписці по картрахунку відповідно до п.4.9 цього договору.

У відповідності до п. 1.1.7.12 Умов та Правил договір діє протягом 12 місяців з моменту підписання. Якщо протягом цього строку жодна зі сторін не проінформує іншу сторону про припинення дії договору, він автоматично лонгується на той самий строк.

Статтями 526, 530, 610, частини першої статті 612 ЦК України передбачено, що зобов`язання повинні виконуватись належним чином, у встановлений строк (термін), відповідно до умов договору та вимог чинного законодавства. Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Статтею 599 ЦК України встановлено, що зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

За положеннями статті 1050 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу.

Згідно з частиною першою статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

Пунктом 11 Постанови Пленуму Верховного Суду України №14 від 18.12.2009 року «Про судове рішення у цивільній справі» встановлено, що у мотивувальній частині рішення слід наводити дані про встановлені судом обставини, що мають значення для справи, їх юридичну оцінку та визначені відповідно до них правовідносини, а також оцінку всіх доказів, розрахунки, з яких суд виходив при задоволенні грошових та інших майнових вимог.

Отже, суд зобов`язаний належним чином дослідити поданий стороною доказ (в даному випадку - розрахунок заборгованості), перевірити його, оцінити в сукупності та взаємозв`язку з іншими наявними у справі доказами, а у випадку незгоди з ним повністю чи частково - зазначити правові аргументи на його спростування і навести у рішенні свій розрахунок. З такою позицією погодився й Верховний Суд у своїй постанові по справі №775/7704/15 від 23.01.2018 року.

Заборгованість відповідачки ОСОБА_1 по відсотках за користування кредитом, з урахуванням отриманих та сплачених нею сум, за період з 21.11.2008 року по 13.01.2019 року, складає 30 547,69 грн., та саме ці кошти підлягають стягнення з відповідачки, у зв`язку з чим колегія суддів не вбачає підстав для зміни рішення суду в частині визначеного судом розміру заборгованості за відсотками.

При цьому, доводи апеляційної скарги про те, що при розрахунку заборгованості за відсотками за кредитним договором б/н від 20.10.2008 року судом не було враховано сплату позичальницею ОСОБА_1 грошових коштів у 2018-2019 роках на загальну суму 18 000,00 грн. колегією суддів відхиляються, оскільки, як вбачається із розрахунку заборгованості, останньою було сплачено в рахунок погашення боргу наступні суми: 24.10.2018 року - 10 000,00 грн. та 38,81 грн., 07.11.2018 року - 302, 00 грн., 08.11.2018 року - 1 500.00 грн., 4,44 грн., 500,,00 грн. та 100,00 грн., 13.11.2018 року - 50,00 грн., 22.11.2018 року - 3 750,00 грн., 11.12.2018 року - 107,99 грн., 22.12.2018 року - 1 750,40 грн., 06.01.2019 року - 900,00 грн. (а.с. 53), та ці суми було враховано при розрахунку заборгованості (а.с. 5-12).

Щодо заявлених АТ КБ «ПРИВАТБАНК» вимог про стягнення пені за порушення строків виконання зобов`язань, колегія суддів приходить до висновку про відмову в цій частині позовних вимог з огляду на наступне.

Відповідно до Умов та Правил надання банківських послуг, а саме п. 2.1.1.7.6 передбачено, що при порушенні клієнтом строків платежів по будь якому з грошових зобов`язань, передбачених договором, більш ніж на 30 днів, клієнт зобов`язаний уплатити банку штраф в розмірі 500 грн. + 5% від суми заборгованості по кредитному ліміту, з врахуванням нарахованих та прострочених відсотків та комісій.

Одночасно, п. 2.1.1.12.6.4. Умов та Правил надання банківських послуг визначено, що в разі непогашення суми простроченого кредиту понад 210 днів позичальник сплачує банку пеню, яка розраховується по формулі встановленій в п.2.1.1.12.6.1.

Відповідно до статті 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання (ч. 2 ст. 549 ЦК України). Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання (ч.3 ст. 549 ЦК України).

В даному випадку Умовами та Правилами надання банківських послуг передбачено одночасне застосування двох видів неустойки - штрафу і пені за одне й те саме порушення, а саме порушення строків виконання грошових зобов`язань за кредитним договором.

За положеннями статті 61 Конституції України ніхто не може бути двічі притягнутий до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення.

Таким чином, колегія суддів вважає неправомірним застосування банком двох видів відповідальності за порушення умов кредитного договору - пені та штрафу.

За таких обставин, зважаючи на те, що відповідачка ОСОБА_1 не заперечує проти стягнення з неї саме штрафів, а позивач АТ КБ «ПРИВАТБАНК» не скористався своїм правом обрати на власний розсуд лише один із видів цивільно-правової відповідальності за порушення зобов`язань за кредитним договором, колегія суддів приходить до висновку, що в даному випадку можуть бути задоволені позовні вимоги виключно щодо стягнення штрафів.

Доводи ж апеляційної скарги щодо порушення судом норм процесуального права та розгляду справи без належного повідомлення відповідачки ОСОБА_1 про відкриття провадження у справі, що унеможливили подання останньою відзиву на позовну заяву, колегією суддів приймаються, як обґрунтовані, оскільки в матеріалах справи відсутнє підтвердження про вручення відповідачці копії позовної заяви та ухвали про відкриття провадження у справі, однак, таке порушення ЦПК України не тягне за собою скасування рішення суду першої інстанції у порядку п. 3 ч. 3 ст. 376 ЦПК України, адже справу розглянуто у спрощеному позовному провадженні без повідомлення сторін за наявними матеріалами справи.

На підставі вищевикладеного, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, а рішення суду - скасуванню в частині задоволення позовних вимог про стягнення пені з ухваленням в цій частині нового рішення про відмову в задоволенні цих позовних вимог, на підставі п.1, п.4 ч. 1 ст. 376 ЦПК України, у зв`язку з чим змінює рішення суду й у частині загального розміру заборгованості за кредитом, який стягнуто з ОСОБА_1 на користь АТ КБ «ПРИВАТБАНК».

Відповідно до ст. 141 ЦПК України, якщо суд апеляційної інстанції змінює рішення або ухвалює нове, суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, у зв`язку з чим колегія суддів змінює рішення суду першої інстанції в частині розміру судового збору, стягнутого з ОСОБА_1 на користь АТ КБ «ПРИВАТБАНК» та зменшує цей розмірі з 1 921,00 грн. до 1 088,25 грн., тобто пропорційно до задоволеної частини позовних вимог.

Відповідно до ч.2, ч.13 ст. 141 ЦПК України, з позивача АТ КБ «ПРИВАТБАНК» на користь відповідачки ОСОБА_1 підлягає стягненню судовий збір за подання апеляційної скарги в розмірі 1 440,75 грн. (а.с. 49), що відповідає розміру, встановленому Законом України «Про судовий збір», та є пропорційним до задоволеної частини вимог апеляційної скарги.

Керуючись ст. ст. 367, 369, 374, п.п. 1, 4 ч. 1 ст. 376, ст. ст. 381, 382 ЦПК України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу відповідачки ОСОБА_1 - задовольнити частково.

Рішення Центрально-Міського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 16 квітня 2019 року в частині задоволення позовних вимог Акціонерного товариства Комерційний банк «ПРИВАТБАНК» до ОСОБА_1 про стягнення пені за порушення строків виконання зобов`язань за Кредитним договором б/н від 20.10.2008 року в розмірі 29 204,98 грн. скасувати та ухвалити в цій частині нове рішення про відмову в задоволенні цих позовних вимог.

Рішення Центрально-Міського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 16 квітня 2019 року в частині загального розміру заборгованості за кредитом, стягнутої з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства Комерційний банк «ПРИВАТБАНК» змінити, зменшивши цей розмірі з 67 366,79 грн. до 38 161 (тридцяти восьми тисяч ста шістдесяти однієї) гривні 81 (вісімдесят однієї) копійки.

Рішення Центрально-Міського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 16 квітня 2019 року в частині розміру понесених судових витрат, стягнутих з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства Комерційний банк «ПРИВАТБАНК» змінити, зменшивши цей розмірі з 1 921,00 грн. до 1 088 (однієї тисячі вісімдесяти восьми) гривень 25 (двадцяти п`яти ) копійок.

В іншій частині рішення суду залишити без змін.

Стягнути з Акціонерного товариства Комерційний банк «ПРИВАТБАНК» на користь ОСОБА_1 судові витрати у розмірі 1 440 (одна тисяча чотириста сорок) гривень 75 (сімдесят п`ять) копійок.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Повне судове рішення складено 16 жовтня 2019 року.

Головуючий:

Судді: