КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

справа № 757/15700/16-ц

провадження № 22-ц/824/12598/2019

10 жовтня 2019 року м. Київ

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів :

судді-доповідача Кирилюк Г. М.,

суддів: Рейнарт І. М., Семенюк Т. А.

при секретарі Примушку О. В.,

розглянув у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» про стягнення коштів за договорами банківського вкладу, за апеляційною скаргою представника ОСОБА_1 - адвоката Титаренка Дмитра Сергійовича на рішення Печерського районного суду м. Києва від 24 січня 2017 року в складі судді Батрин О. В.,

встановив:

05.04.2016 р. ОСОБА_1 звернулася до суду з вказаним позовом, в якому просила суд стягнути з відповідача на її користь 175 891,79 доларів США, що складається із суми вкладів та нарахованих на них відсотків.

Позовні вимоги мотивовані тим, що між нею та ПАТ КБ «ПриватБанк» 25 вересня 2013 року укладено договір банківського вкладу № SАМDN6585 «Стандарт» на суму 50 000,00 доларів США зі сплатою 7 % річних строком до25 березня 2014 року з правом пролонгації договору, та 06 лютого 2014 року договір банківського вкладу №SАМDNWFD600 «Стандарт» на суму 100 000,00 доларів США зі сплатою 8 % річних строком до 06 травня 2015 року з правом пролонгації договору.

26 лютого 2016 року ОСОБА_1 направила на адресу відповідача заяву про розірвання договорів депозиту та повернення внесених сум вкладів, нарахованих відсотків, проте відповідач не виконав взяті на себе зобов`язання та не повернув вказані кошти.

Рішенням Печерського районного суду м. Києва від 24 січня 2017 року, залишеним без змін ухвалою Апеляційного суду м. Києва від 07 червня 2017 року, в задоволенні позову ОСОБА_1 відмовлено.

Суд першої інстанції виходив з того, що немає доказів наявності на цей час вкладених позивачем коштів та нарахованих процентів за договором банківського вкладу, та доказів того, що вони позивачеві не повернені, неможливості відповідача та його відокремлених підрозділів здійснювати свою банківську діяльність на тимчасово окупованій території Автономної Республіки Крим. З посиланням на законодавство Російської Федерації суд зробив висновок про можливість отримання позивачем коштів за вказаними банківськими вкладами, розміщеними на відповідних рахунках у ПАТ КБ "ПриватБанк", від некомерційної організації "Фонд захисту вкладників" (Російська Федерація).

Постановою Верховного Суду від 01 серпня 2019 року ухвалу Апеляційного суду м. Києва від 07 червня 2017 року скасовано і передано справу на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

В апеляційній скарзі представник ОСОБА_1 - адвокат Титаренко Д. С. просить скасувати рішення Печерського районного суду м. Києва від 24 січня 2017 року та прийняти нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити в повному обсязі.

Свої доводи обґрунтовує тим, що тимчасова окупація Автономної Республіки Крим та незаконне захоплення майна кримських відділень ПАТ КБ "ПриватБанк" з боку Російської Федерації не можуть слугувати законними підставами для відмови у позові та звільнення банку як юридичної особи від виконання своїх обов`язків за договорами банківських вкладів.

Договори банківських вкладів укладені з юридичною особою ПАТ КБ "ПриватБанк", оскільки сама по собі філія не виступає і не може виступати самостійно в цих правовідносинах. Захоплення майна філії третіми особами не звільняє юридичну особу ПАТ КБ "ПриватБанк" від обов`язків за договорами банківського вкладу.

Судом неправильно застосовано норми ч. 6 ст. 5 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України», згідно якої відшкодування матеріальної і моральної шкоди, заподіяної внаслідок тимчасової окупації державі України, юридичним особам, громадським об`єднанням, громадянам України, іноземцям,особам без громадянства, у повному обсязі покладається на Російську Федерацію як на державу, що здійснює окупацію. Ця норма підлягає застосуванню у відносинах між ПАТ КБ «ПриватБанк» та Російської Федерацією та не припиняє дію договорів банківських вкладів, укладених між сторонами справи, враховуючи, що банк продовжує існувати та діяти як юридична особа за законодавством України.

Посилання суду першої інстанції на створення Російською Федерацією «Фонду захисту вкладників», яка начебто взяла на себе виплати вкладникам банку, є безпідставними, оскільки дії окупаційної влади не породжують у позивача обов`язків звертатися до послуг такого Фонду.

Відзиву на апеляційну скаргу до суду надано не було.

В судовому засіданні представникОСОБА_1 - адвокат Титаренко Д. С. апеляційну скаргу підтримав та просив її задовольнити.

Представник АТ КБ "ПриватБанк" в судове засідання повторно не з`явився, про день, час та місце розгляду справи повідомлений судом належним чином.

Переглянувши справу за наявними в ній і додатково поданими доказами, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом, 25 вересня 2013 року між ОСОБА_1 та ПАТ «КБ «ПриватБанк», в особі Кримського регіонального управління ПАТ КБ «ПриватБанк», укладено договір банківського вкладу № SАМDN6585 «Стандарт» на суму 50 000,00 доларів США зі сплатою 7 % річних, строком до 25 березня 2014 року з правом пролонгації договору (а.с. 72 т.2).

06 лютого 2014 року між ОСОБА_1 та ПАТ «КБ «ПриватБанк», в особі Кримського регіонального управління ПАТ КБ «ПриватБанк», укладено договір банківського вкладу № SАМDNWFD600 «Стандарт» на суму 100 000,00 доларів США зі сплатою 8 % річних, строком до 06 травня 2015 року з правом пролонгації договору (а.с. 71 т.2).

На виконання вказаних договорів позивачем внесено на рахунок ПАТ КБ "ПриватБанк" 50 000,00 доларів США та 100 000,00 доларів США (а.с.70, 73 т.2).

Згідно з договорами банківського вкладу клієнт передає, а банк приймає грошові кошти (вклад), на певний строк внесення суми вкладу банк відкриває клієнту депозитний рахунок.

Згідно зі статтею 1058 ЦК України за договором банківського вкладу (депозиту) одна сторона (банк), що прийняла від другої сторони (вкладника) або для неї грошову суму (вклад), що надійшла, зобов`язується виплачувати вкладникові таку суму та проценти на неї або дохід в іншій формі на умовах та в порядку, встановлених договором.

Відповідно до статті 1074 ЦК України обмеження права клієнта щодо розпорядження грошовими коштами, що знаходяться на його рахунку, не допускається, крім випадків обмеження права розпорядження за рішенням суду у випадках, встановлених законом.

Відповідно до статті 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливістю виконання ним грошового зобов`язання.

Статтею 629 ЦК України визначено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Відповідно до пункту 5 постанови Правління Національного банку України «Про відкликання та анулювання банківських ліцензій та генеральних ліцензій на здійснення валютних операцій окремих банків і закриття банками відокремлених підрозділів, що розташовані на території Автономної Республіки Крим і міста Севастополя» від 06 травня 2014 року № 260 заборонено банкам України відкривати відокремлені підрозділи на території Автономної Республіки Крим і міста Севастополя. Банкам, у перелік яких входить і ПАТ КБ «Приватбанк», зобов`язано припинити діяльність відокремлених підрозділів, що розташовані на території АРК і міста Севастополя, та протягом місяця з дня набрання чинності цією постановою забезпечити закриття таких відокремлених підрозділів, про що повідомити Національний банк України.

Разом з тим, припинення діяльності відокремлених підрозділів не є підставою для невиконання відповідачем взятих на себе зобов`язань. До того ж стороною договору є не відокремлений структурний підрозділ, а ПАТ КБ "ПриватБанк".

Згідно зі статтею 95 ЦК України філією є відокремлений підрозділ юридичної особи, що розташований поза її місцезнаходженням та здійснює всі або частину її функцій. Філії та представництва не є юридичними особами. Вони наділяються майном юридичної особи, що їх створила і діють на підставі затвердженого нею положення.

Відповідно до статті 96 ЦК України юридична особа самостійно відповідає за своїми зобов`язаннями всім своїм майном.

Кримське відділення лише прийняло грошові кошти, проте діяло не у власних інтересах, а в інтересах ПАТ КБ «ПриватБанк».

Аналогічна правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 19 грудня 2018 року у справі №759/4276/15-ц, від 03 липня 2019 року у справі №761/6875/15-ц.

Колегія суддів погоджується з доводами позивача в тій частині, що створення Російською Федерацією «Фонду захисту вкладників», яка начебто взяла на себе виплати вкладникам банку, не може слугувати підставою для відмови у задоволенні позову, оскільки дії окупаційної влади не породжують у позивача обов`язків звертатися до послуг такого Фонду.

Згідно з частиною першою статті 1060 ЦК України договір банківського вкладу укладається на умовах видачі вкладу на першу вимогу (вклад на вимогу) або на умовах повернення вкладу зі спливом встановленого договором строку (строковий вклад).

Договір банківського вкладу є реальним, оплатним договором і вважається укладеним з моменту прийняття банком від вкладника або третьої особи на користь вкладника грошової суми (вкладу).

Положення статті 1059 ЦК України врегульовують питання форми банківського вкладу та наслідки недодержання письмової форми договору.

Так, за змістом цієї статті договір банківського вкладу укладається у письмовій формі. Письмова форма договору банківського вкладу вважається додержаною, якщо внесення грошової суми підтверджено договором банківського вкладу з видачею ощадної книжки або сертифіката чи іншого документа, що відповідає вимогам, встановленим законом, іншими нормативно-правовими актами у сфері банківської діяльності (банківськими правилами) та звичаями ділового обороту. У разі недодержання письмової форми договору банківського вкладу цей договір є нікчемним.

Згідно з пунктом 1.4 Положення про порядок здійснення банками України вкладних (депозитних) операцій з юридичними і фізичними особами, затвердженого постановою Правління Національного банку України від 3 грудня 2003 року № 516, залучення банком вкладів (депозитів) юридичних і фізичних осіб підтверджується: договором банківського рахунку; договором банківського вкладу (депозиту) з видачею ощадної книжки; договором банківського вкладу (депозиту) з видачею ощадного (депозитного) сертифіката; договором банківського вкладу (депозиту) з видачею іншого документа, що підтверджує внесення грошової суми або банківських металів і відповідає вимогам, установленим законом, іншими нормативно-правовими актами у сфері банківської діяльності (банківськими правилами) та звичаями ділового обороту.

Відповідно до положень Інструкції про порядок відкриття, використання і закриття рахунків у національній та іноземних валютах, затвердженої постановою Правління Національного банку України від 12 листопада 2003 року № 492 та зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 17 грудня 2003 року за № 1172/8493 (далі - Інструкція № 492), банки відкривають своїм клієнтам за договором банківського вкладу вкладні (депозитні) рахунки (пункт 1.8); договір банківського вкладу укладається в письмовій формі; один примірник договору зберігається в банку, а другий - банк зобов`язаний надати клієнту під підпис (пункт 1.9); письмова форма договору банківського вкладу вважається дотриманою, якщо внесення грошової суми на вкладний (депозитний) рахунок вкладника підтверджено договором банківського вкладу з видачею ощадної книжки або іншого документа, що відповідає вимогам, установленим законом, іншими нормативно-правовими актами у сфері банківської діяльності (банківськими правилами) і звичаями ділового обороту; у договорі банківського вкладу, зокрема, зазначаються: вид банківського вкладу, сума, що вноситься або перераховується на вкладний (депозитний) рахунок, строк зберігання коштів (за строковим вкладом), розмір і порядок сплати процентів або доходу в іншій формі, умови перегляду їх розміру, відповідальність сторін, умови дострокового розірвання договору тощо (пункт 1.10).

Пункт 10.1 Інструкції № 492 передбачає порядок відкриття вкладних (депозитних) рахунків фізичним особам. Зокрема, після пред`явлення фізичною особою необхідних документів уповноважений працівник банку ідентифікує цю фізичну особу, після чого між банком і фізичною особою укладається в письмовій формі договір банківського вкладу; після укладення договору банківського вкладу фізична особа вносить або перераховує з іншого власного рахунку кошти на вкладний (депозитний) рахунок, після чого на підтвердження укладення договору банківського вкладу і внесення грошових коштів на вказаний рахунок банк видає фізичній особі ощадну книжку або інший документ, що її замінює і який видається згідно з внутрішніми положеннями банку.

Пунктом 2.9 глави 2 розділу IV Інструкції про ведення касових операцій банками в Україні, затвердженої постановою Правління Національного банку України від 1 червня 2011 року № 174, передбачено, що банк (філія, відділення) зобов`язаний видати клієнту після завершення приймання готівки квитанцію (другий примірник прибуткового касового ордера) або інший документ, що є підтвердженням про внесення готівки у відповідній платіжній системі. Квитанція або інший документ, що є підтвердженням про внесення готівки у відповідній платіжній системі, має містити найменування банку (філії, відділення), який здійснив касову операцію, дату здійснення касової операції (у разі здійснення касової операції в післяопераційний час - час виконання операції або напис чи штамп «вечірня» чи «післяопераційний час»), а також підпис працівника банку (філії, відділення), який прийняв готівку, відбиток печатки (штампа) або електронний підпис працівника банку (філії, відділення), засвідчений електронним підписом САБ.

Аналіз зазначених норм матеріального права дає підстави для висновку про те, що письмова форма договору банківського вкладу вважається дотриманою, якщо внесення грошової суми на вкладний (депозитний) рахунок вкладника підтверджено договором банківського вкладу з видачею ощадної книжки або іншого документа, що відповідає вимогам, установленим законом, іншими нормативно-правовими актами у сфері банківської діяльності (банківськими правилами) і звичаями ділового обороту. Зокрема, такий документ повинен містити: найменування банку, який здійснив касову операцію, дату здійснення касової операції (у разі її здійснення в післяопераційний час - час виконання операції), а також підпис працівника банку, який прийняв готівку, та відбиток печатки (штампа) або електронний підпис працівника банку, засвідчений електронним підписом САБ.

Підпунктами 1.1, 1.3, 1.17 глави 1 «Загальних вимог до оформлення касових документів» розділу IV «Касові операції банків (філій, відділень) з клієнтами» Інструкції про ведення касових операцій банками в Україні, затвердженої постановою Правління Національного банку України від 1 червня 2011 року № 174, передбачено, що до касових документів, які оформляються згідно з касовими операціями, визначеними цією Інструкцією, належать, зокрема - квитанція, чек банкомата, що формуються платіжними пристроями. Касові документи мають містити такі обов`язкові реквізити: найменування банку, який здійснює касову операцію, дату здійснення операції, зазначення платника та отримувача, суму касової операції, призначення платежу, підписи платника або отримувача та працівників банку, уповноважених здійснювати касову операцію.

За операціями з видачі готівки або приймання її для зарахування на відповідний рахунок із застосуванням платіжних пристроїв формується та роздруковується відповідний касовий документ (квитанція/чек банкомата, сліп) на паперовому носії, який видається клієнту. За операціями з видачі готівки із застосуванням банкомата формується і роздруковується чек банкомата на вимогу клієнта.

На підтвердження укладення договорів депозитного вкладу № SАМDN6585 «Стандарт» та №SАМDNWFD600 вклад «Стандарт» позивачем надано оригінали вказаних договорів та квитанції про внесення коштів на депозитні рахунки банку, які судом апеляційної інстанції було приєднано до матеріалів справи.

Вказані квитанції містять: найменування банку, який здійснює касову операцію, дату здійснення операції, зазначення платника та отримувача, суму касової операції, призначення платежу, підписи платника або отримувача та працівників банку, уповноважених здійснювати касову операцію.

Виходячи з викладеного, колегія суддів вважає доведеною обставину, що між сторонами були укладенні вищезазначені договори банківського вкладу, а позивачем - внесенні кошти на депозитні рахунки банку.

Судом встановлено, що 01.03.2016 р. відповідачем отримано заяву позивача про повернення грошових коштів та процентів.

Зважаючи на доведення обставин укладення сторонами договорів банківського вкладу (депозиту), звернення позивача про повернення належних йому коштів, а також відсутність доказів виконання відповідачем свого зобов`язання з їх повернення, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що позовні вимоги про стягнення з відповідача коштів у сумі 50 000 доларів США та 100 000 доларів США є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

Згідно з п.10 укладених договорів у кожної із сторін за договором банківського вкладу є право на дострокове розірвання договору, повідомивши про це одна одну за два банківських дні до їх розірвання.

Згідно ч.2 ст.1070 ЦК України проценти за користування грошовими коштами, що знаходяться на рахунку клієнта, сплачуються банком у розмірі, встановленому договором, а якщо відповідні умови не встановлені договором, - у розмірі , що звичайно сплачуються банком за вкладом на вимогу.

Відповідно до п. 12 укладеного договору № SАМDN6585 від 25.09.2013 року, якщо вкладник вимагає розірвати договір, а 6 місяців з дати його оформлення або продовження мінімального строку ще не минуло, клієнту повертається сума вкладу. За неповні 6 місяців проценти виплачуються за ставкою "до запитання" за фактичну кількість днів, які минули з дати оформлення вкладу або з дати продовження мінімального строку, до дня розірвання договору.

Відповідно до п. 13 вказаного договору, якщо клієнт вимагає достроково розірвати договір, а мінімальний строк вкладу вже був продовжений один або більше разів, відсотки за кожні повні 6 місяців виплачуються в повному обсязі. Відсотки за неповні 6 місяців, які на момент розірвання договору ще не закінчилися, нараховуються по умовам, викладеним в п. 12 цього договору.

Відповідно до п. 12 договору №SАМDNWFD600 вклад «Стандарт» від 06.02.2014 року, якщо вкладник вимагає розірвати договір, а 3 місяці з дати його оформлення або продовження мінімального строку ще не минуло, клієнту повертається сума вкладу. За неповні 3 місяці проценти виплачуються за ставкою "до запитання" за фактичну кількість днів, які минули з дати оформлення вкладу або з дати продовження мінімального строку, до дня розірвання договору.

Відповідно до п. 13 вказаного договору, якщо клієнт вимагає достроково розірвати договір, а мінімальний строк вкладу вже був продовжений один або більше разів, відсотки за кожні повні 3 місяці виплачуються в повному обсязі. Відсотки за неповні 3 місяці, які на момент розірвання договору ще не закінчилися, нараховуються по умовам, викладеним в п. 12 цього договору.

Відповідно до відповіді АТ КБ "ПриватБанк" від 07.10.2019 №20.1.0.0/7-191002/299, розмір відсоткової ставки по вкладах "до запитання ("до вимоги") у доларах США, яка діяла в АТ КБ "Приватбанк", у період з 01.01.2016 по 31.12.2016 р. складала 1%.

При визначенні розміру процентів по договору № SАМDN6585 від 25.09.2013 року суд погоджується з розрахунком, наданим позивачем, згідно якого:

- відсотки за повні 6 місяців за ставкою 7% річних за період з 25.09.2013 року по 25.09.2015 року складають 7000 доларів США ( 50 000 доларів США х7% /365х730 днів);

- відсотки за період з 26.09.2015 по 28.03.2016 складають 253,42 долари США (50 000 доларів США х1% /365х185 днів).

Всього 7 253,42 долари США ( 7 000 + 253,42).

Розмір процентів по договору №SАМDNWFD600 вклад «Стандарт» від 06.02.2014 року становить:

- відсотки за повні 3 місяці за ставкою 8% річних за період з 06.02.2014 року по 06.02.2016 року складають 16 000 доларів США ( 100 000 доларів США х8% /365х730 днів);

- відсотки за період з 07.02.2016 по 28.03.2016 складають 136,61 долари США (100 000 доларів США х1% / 365 х 50 днів).

Всього 16 136, 61 доларів США ( 16 000 + 136,61).

З огляду на викладене, загальна сума за вкладами що підлягає стягненню з відповідача на користь позивача за укладеними договорами становить 173 390,03 доларів США.

Суд першої інстанції не правильно визначився з характером спірних правовідносин та нормами права, які їх регулюють, не дав належної правової оцінки зібраним доказам, що призвело до неправильного вирішення спору.

У зв`язку з наведеним колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, оскаржене судове рішення підлягає скасуванню з постановленням нового рішення про часткове задоволення позову.

Згідно з ч.1 ст.141 ЦПК України судовий збір, покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Якщо суд апеляційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат (ч.13 ст.141 ЦПК України).

У відповідності до ст.141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню витрати по сплаті судового збору пропорційно до розміру задоволених позовних вимог (98,57%) в розмірі 22 411,85 грн (6 791,47 грн + 7 470,62 грн + 8 149,76 грн).

Керуючись ст. 367, 374, 376, 381-384 ЦПК України суд

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Рішення Печерського районного суду м. Києва від 24 січня 2017 року скасувати.

Ухвали нове судове рішення.

Позов задовольнити частково.

Стягнути з Акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» (, рахунок НОМЕР_1 , МФО 305299, адреса місцезнаходження: м. Дніпро, вул. Набережна Перемоги, 50) на користь ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , реєстраційний номер облікової картки платників податків - НОМЕР_2 , місце проживання: АДРЕСА_1 ) 173 390,03 (сто сімдесят три тисячі триста дев`яносто доларів три цента США.

В решті позову відмовити.

Стягнути з Акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» (, рахунок НОМЕР_1 , МФО 305299, адреса місцезнаходження: м. Дніпро, вул. Набережна Перемоги, 50) на користь ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , реєстраційний номер облікової картки платників податків - НОМЕР_2 , місце проживання: АДРЕСА_1 ) витрати по сплаті судового збору в розмірі 22 411,85 грн (двадцять дві тисячі чотириста одинадцять гривень вісімдесят п`ять копійок).

Постанова набирає законної сили з моменту прийняття, може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 11 жовтня 2019 року.

Суддя-доповідач: Г. М. Кирилюк

Судді: І. М. Рейнарт

Т. А. Семенюк