Справа № 466/4491/19
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

(заочне)

01 жовтня 2019 року Шевченківський районний суд м.Львова у складі

головуючої судді ЛУЦІВ-ШУМСЬКОЇ Н.Л.

секретар БАЛКОВИЙ Н.Д.

розглянувши в м.Львові у відкритому судовому засіданні у спрощеному позовному провадженні справу за позовом ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ) до ОСОБА_2 ( АДРЕСА_1 ) про визнання особи такою, що втратила право на користування житловим приміщенням,

в с т а н о в и в :

31.05.2019р. ОСОБА_1 звернулася в суд з позовною заявою про визнання ОСОБА_2 таким, що втратив право користування житловим приміщенням квартири АДРЕСА_2 , оскільки відповідач за вказаною адресою не проживає, особисті речі в квартирі не зберігає, участі в утриманні житла не приймає, що підтверджується актами про не проживання.

Позивачка ОСОБА_1 у судове засідання не з`явилася, у позовній заяві просила суд розглянути справу у її відсутності, проти заочного рішення не заперечує, судові витрати просить залишити за нею.

Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не з`явився повторно, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. Про причини своєї неявки в засідання відповідач суду не повідомив, відзиву на позов не подав.

Суд, у відповідності до вимог ст. ст. 223, 280 ЦПК України, зі згоди позивача, ухвалює заочне рішення на підставі наявних у справі доказів.

Згідно ст.247 ЦПК України у зв`язку з неявкою всіх учасників процесу, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши зібрані по справі докази, з`ясувавши дійсні обставини справи, суд дійшов висновку, що позов підлягає до задоволення з таких підстав.

Правилами ст.12, ч.1 ст.81 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ч.5 ст.81 ЦПК України, докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Частиною першою ст.76 ЦПК України визначено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень.

За загальними положеннями ЦПК України обов`язок суду під час ухвалення рішення вирішити, чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги позивача та якими доказами вони підтверджуються; перевірити наявність чи відсутність певних обставин за допомогою доказів шляхом їх оцінки; оцінити подані сторонами докази та дійти висновку про наявність або відсутність певних юридичних фактів.

Судом встановлено, що квартира АДРЕСА_3 , належить позивачці ОСОБА_1 на праві приватної власності на підставі Свідоцтва про право власності від 11.11.1996р., зареєстрованого Львівським міжміським БТІ за №17512, та Договору дарування часток квартири від 18.07.2018р., посвідченого приватним нотаріусом ЛМНО Зуєвою С.М., зареєстрованого у реєстрі за №547.

Квартира складається з чотирьох житлових кімнат площею 50,1кв.м та кухні, загальна площа квартири становить 80,3м.

Відповідач ОСОБА_2 є племінником позивачки (рідним сином її сестри ОСОБА_3 , яка була співвласницею даної квартири до 18.07.2018р., коли подарувала належну їй 1/5 частку квартири позивачці.

ОСОБА_2 зареєстрований за місцем проживання у квартирі позивачки, що стверджується записами у будинковій книзі. Однак, відповідач за вказаною адресою не проживає, особисті речі у квартирі не зберігає, участі в утриманні житла не приймає, що підтверджується складеними комісією ЛКП «Рясне-403» актами про факт не проживання від 22.06.2018р. та 27.05.2019р.

Поважних причин не проживання відповідача у спірному житлі судом не встановлено.

Крім того, відповідач членом сім`ї власника квартири не був та не є.

Відповідно до ст. 41 Конституції України та рішення Конституційного суду України від 11.05.2005 року власник на свій розсуд володіє, користується і розпоряджається належним йому майном.

Статтею 150 ЖК України передбачено, що громадяни, які мають у приватній власності будинок, квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання та проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд.

Відповідно до ст.391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

За ч.2 ст.406 ЦК України право користування може бути припинено за рішенням суду на вимогу власника майна за наявності обставин, які мають істотне значення.

Відповідно до п.2 ч.1 ст.7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» від 11.12.2003 р. № 1382-IV, зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою.

Враховуючи вищенаведене, а також те, що відповідач тривалий час у житловому приміщенні за місцем реєстрації не проживає без поважних причин, його слід визнати таким, що втратив право на користування цим житловим приміщенням.

Судові витрати залишити за позивачкою.

Оцінюючи зібрані по справі докази в їх сукупності, суд робить висновок, що позов підлягає задоволенню.

Керуючисьст.ст.5,10,12,13,76,81,141,247,259,263,264,265,280,282,259,263,264,265,279 ЦПК України, суд, -

У Х В А Л И В :

Позов задовольнити.

Визнати ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , таким, що втратив право користування житловим приміщенням квартири АДРЕСА_2 .

Судові витрати залишити за позивачкою.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Рішення суду може бути оскаржено в апеляційному порядку до Львівського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення складено 15.10.2019 року.

Суддя Н. Л. Луців-Шумська