Провадження 2/357/838/19
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13 березня 2019 року Білоцерківський міськрайонний суд Київської області у складі:

головуючий суддя В. П. ,

секретар судового засідання Кривенко О. С.,

розглянувши в підготовчому судовому засіданні в залі суду №1 в м. Біла Церква Київської області за правилами загального позовного провадження позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про визначення часток у спільному сумісному майні,-

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 (далі «Позивач») звернулась до суду з позовом до ОСОБА_2, ОСОБА_4 (далі «Відповідачі») визначення часток у спільному сумісному майні.

В обґрунтування заявлених вимог Позивач посилається на наступні обставини.

04 січня 1997 року ОСОБА_5 з членами його родини ОСОБА_1, ОСОБА_4 та ОСОБА_4 було надано на праві спільної власності квартиру АДРЕСА_1. Згідно із Законом України «Про приватизацію державного житлового фонду», квартира за адресою Київська область місто Біла Церква вулиця Некрасова квартира №17, було приватизовано.

В 2006 році ОСОБА_4 одружилась, та змінила прізвище на - ОСОБА_2.

09 квітня 2012 року ОСОБА_5 помер, що підтверджується свідоцтвом про смерть від 12.04.2012 року, виданого Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Білоцерківського міськрайонного управління юстиції у Київській області, запис №591.

Відповідно до свідоцтва про право на спадщину за законом від 13.12.2012 року, зареєстрованого в реєстрі №2-2947, спадщину після померлого прийняли Позивач ОСОБА_1 дружина та Відповідач ОСОБА_4 син.

При оформленні спадщини нотаріус виходила із загального правила рівності часток, хоча квартира знаходилась і знаходиться в спільній сумісній власності Позивача та Відповідачів. Відповідач ОСОБА_2 участі в спадкуванні не приймала.

Позивач просила визнати за нею 4/8 частки в спільному сумісному майні, а саме квартири АДРЕСА_1, за Відповідачем ОСОБА_3 3/8 частки в спільному сумісному майні квартири АДРЕСА_1, Відповідачем ОСОБА_2 1/8 частки в спільному сумісному майні квартири АДРЕСА_1 .

В підготовче судове засідання Позивач не зявилась, представник позивача адвокат ОСОБА_6 надала суду клопотання про розгляд справи без її присутності, позовну заяву підтримали у повному обсязі (а.с. 40).

В підготовче судове засідання Відповідачі - ОСОБА_2, ОСОБА_4 не зявились, надали суду клопотання про розгляд справи без їх присутності. Позовні вимоги визнали в повному обсязі, не заперечували проти винесення рішення по справі в підготовчому судовому засідання (а.с. 41-43).

В звязку з тим, що сторони не зявилися в судове засідання, згідно із ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Відповідно до ч.1 ст.82 ЦПК України обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обгрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників.

Суд, дослідивши докази у справі в їх сукупності, прийшов до висновку про необхідність задовольнити позовні вимоги з наступних підстав.

Судом встановлені наступні обставини та зміст спірних правовідносин.

04 січня 1997 року ОСОБА_5 з членами його родини ОСОБА_1, ОСОБА_4 та ОСОБА_4 було надано на праві свідоцтва на право власності на житло №16933, виданого Виконкомом Білоцерківської міської Ради народних депутатів Київської області, квартиру АДРЕСА_1 (а.с. 7). Згідно із Законом України «Про приватизацію державного житлового фонду», квартира за адресою Київська область місто Біла Церква вулиця Некрасова квартира №17, було приватизовано.

09 квітня 2012 року ОСОБА_5 помер, що підтверджується свідоцтвом про смерть від 12.04.2012 року, виданого Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Білоцерківського міськрайонного управління юстиції у Київській області, запис №591 (а.с. 8).

Відповідно до свідоцтва про право на спадщину за законом від 13.12.2012 року, зареєстрованого в реєстрі №2-2947, спадщину після померлого прийняли Позивач ОСОБА_1 дружина та Відповідач ОСОБА_4 син (а.с. 9).

Згідно витягу з Державного реєстру прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 16.03.2013 року, квартира АДРЕСА_1 знаходиться в спільній частковій власності (а.с. 11).

Відповідно до ОСОБА_7 з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про шлюб щодо підтвердження шлюбного прізвища від 28.04.2018 року, ОСОБА_4 одружилась, та змінила прізвище на ОСОБА_2 (а.с. 12).

При оформленні спадщини нотаріус виходила із загального правила рівності часток, хоча квартира знаходилась і знаходиться в спільній сумісній власності Позивача та Відповідачів. Відповідач ОСОБА_2 участі в спадкуванні не приймала. Оскільки квартира отримувалась покійним чоловіком Позивача і приватизована була подружжям, коли діти були ще маленькими, основну участь в утриманні майна несли подружжя.

Вже понад 10 років Відповідач ОСОБА_2 не проживає в квартирі за адресою АДРЕСА_2. Факт не проживання в квартирі Відповідачем ОСОБА_2 підтверджується витягом з Єдиного державного демографічного реєстру щодо реєстрації місця проживання від 22.05.2018 року, відповідно до якого, місце проживання Відповідача зареєстроване за адресою ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с. 16).

Таким чином, Відповідач ОСОБА_2 у вказаній квартирі не проживає з 01.04.2008 року року та витрат по утриманню квартири не несе.

Відповідно до ч.4 ст.355 ЦК України спільна власність вважається частковою, якщо договором або законом не встановлена спільна сумісна власність на майно, тобто діє презумпція спільної часткової власності. Частки у праві спільної часткової власності вважаються рівни¬ми, якщо інше не встановлено за домовленістю співвласників або законом. Отже, якщо роз¬мір часток у такій власності не було визначено і учасники спільної власності при придбанні майна не виходили з рівності їх часток, розмір частки кожного з них визначається з урахуван¬ням вкладу кожного із співвласників у придбання (виготовлення, спорудження) майна.

Відповідно до ч.1 ст.355 ЦК України майно, що є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності (спільне майно).

Згідно із ч.1, 2 ст.357 ЦК України визначено, частки у праві спільної часткової власності вважаються рівними, якщо інше не встановлено за домовленістю співвласників або законом. Якщо розмір часток у праві спільної часткової власності не встановлений за домовленістю співвласників або законом, він визначається з урахуванням вкладу кожного з співвласників у придбання (виготовлення, спорудження) майна.

Відповідно до ч.1 ст.368 ЦК України спільна власність двох або більше осіб без визначення часток кожного з них у праві власності є спільною сумісною власністю.

Відповідно до ч.2 ст.8 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду» передача займаних квартир (будинків) здійснюється в спільну сумісну або часткову власність за письмовою згодою всіх повнолітніх членів сім'ї, які постійно мешкають у цій квартирі (будинку), у тому числі тих, що тимчасово відсутні й за якими зберігається право на житло, з обов'язковим визначенням уповноваженого власника квартири (будинку). Оскільки даним Законом не визначено умов, за яких один з членів сім'ї матиме більшу або меншу частку в приватизованому житлі, то частка кожного з них вважається рівною.

Згідно до ст.372 ЦК України майно, що є у спільній сумісній власності, може бути поділене між співвласниками за домовленістю між ними. У разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом.

Відповідно до постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ №5 від 07.02.2014 року «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав», розглядаючи позови, пов'язані з правом спільної власності, суди повинні виходити з того, що відповідно до статті 368 ЦК спільна власність двох або більше осіб без визначення часток кожного з них у праві власності є спільною сумісною власністю. Так, спільною сумісною власністю, зокрема, є: майно, набуте подружжям за час шлюбу, якщо інше не встановлено договором або законом; майно, набуте в результаті спільної праці та за спільні грошові кошти членів сім'ї, якщо інше не встановлено договором, укладеним у пи¬сьмовій формі.

У той же час, відповідно до частини 1 статті 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Під способами захисту субєктивних цивільних прав розуміють закріплені законом матеріально-правові заходи примусового характеру, за допомогою яких здійснюється поновлення (визнання) порушених (оспорюваних) прав та вплив на порушника. Таким чином, справу розглянуто в межах заявлених позовних вимог з урахуванням обраного позивачем способу захисту права.

При цьому суд враховує, що законодавчі обмеження матеріально-правових способів захисту цивільного права чи інтересу підлягають застосуванню з дотриманням положень статей 3, 55, 124 Конституції України та статті 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, відповідно до яких кожна особа має право на ефективний засіб правового захисту, не заборонений законом.

Таким чином, позовні вимоги ОСОБА_1 є законними та обґрунтованими, наявні всі правові підстави для їх задоволення.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 3, 12, 13, 82, 263, 264, 265, 273, 352, 354 ЦПК України, суд, -

У Х В А Л И В :

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про визначення часток у спільному сумісному майні - задовольнити.

Визначити ОСОБА_1 (ІНФОРМАЦІЯ_2, місце реєстрації: 09100, АДРЕСА_3, РНОКПП: НОМЕР_1) 4/8 частки в спільному сумісному майні, а саме - в квартирі АДРЕСА_4.

Визначити ОСОБА_3 (ІНФОРМАЦІЯ_3, місце реєстрації: 09100, АДРЕСА_5, РНОКПП: НОМЕР_2) 3/8 частки в спільному сумісному майні, а саме - в квартирі АДРЕСА_4.

Визначити ОСОБА_2 (ІНФОРМАЦІЯ_4, місце реєстрації: 09100, АДРЕСА_6, РНОКПП: НОМЕР_3) 1/8 частки в спільному сумісному майні, а саме - в квартирі АДРЕСА_4.

Апеляційну скаргу на рішення суду може бути подано учасниками справи, а також особами, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обовязки, протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Апеляційна скарга подається до Київського апеляційного суду через Білоцерківський міськрайонний суд Київської області.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повне судове рішення складено 18.03.2019 року.

СуддяОСОБА_7