ПОСТАНОВА

Іменем України

28 лютого 2019 року м. Кропивницький

справа № 398/1027/18

провадження № 22-ц/4809/335/19

Кропивницький апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:

Мурашка С.І. (головуючий, суддя-доповідач), Карпенка О.Л., Кіселика С.А.

за участі секретаря - Діманової Н.І.

учасники справи:

позивач - ОСОБА_4,

відповідач - Комунальне підприємство «Житлогосп»,

розглянув у відкритому судовому засіданні в м. Кропивницькому цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_4 на рішення Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області від 02 листопада 2018 року у складі судді Орловського В.В. і

В С Т А Н О В И В :

У квітні 2018 року ОСОБА_4 звернулася до суду з позовом до КП «Житлогосп» та з урахувань поданої 23 серпня 2018 року заяви про збільшення і уточнення позовних вимог просила зобов'язати КП Житлогосп скасувати борг у сумі 4594,85 грн. і визнати його неправомірним незаконним нарахуванням плати за ненадані послуги по незаконним тарифам та зобов'язати внести зміни до технічного паспорту будинку за адресою АДРЕСА_1 із зазначенням експлуатаційних параметрів елементів будинку, здійснивши перерахунок нарахувань за вже сплачені житлово-комунальні послуги, визнати суму 10248,60 грн. нанесеним їй збитком, який підлягає стягненню з відповідача у повному обсязі.

Позовна заява мотивована тим, що позивач є співвласником і зареєстрованим мешканцем квартири у зазначеному будинку і КП «Житлогосп», яке надає послуги з утримання будинку, неправомірно нарахувало їй заборгованість з оплати відповідних комунальних послуг у розмірі 4594,85 грн.

Незаконність такого нарахування за доводами позивача підтверджується тим, що вона відмовилася підписати запропонований КП Житлогосп у 2011 році проект договору про надання послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій, оскільки він не відповідає типовому договору, не було проведено загальні збори мешканців будинку, ними не погоджена вартість і перелік запропонованих у проекті договору послуг.

Також позивач посилається на те, що рішенням суду визнано незаконним і нечинним рішення виконавчого комітету Олександрійської міської ради від 5 серпня 2011 року №629 Про затвердження тарифів на послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій, рішення від 6 жовтня 2011 року №763 Про введення в дію тарифів на послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій та від 28 квітня 2016 року за №264 Про встановлення скоригованих тарифів на послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій.

Позивач вважає, що визнання незаконними зазначених рішень є підставою визнання незаконними нарахувань плати за житлово-комунальні послуги.

Позивач посилається на те, що КП «Житлогосп» приховує від неї інформацію про перелік послуг, які ним надаються, та графік їх надання.

Також позивач стверджує, що КП «Житлогосп» не у повному обсязі надає відповідні послуги.

На підтвердження цих доводів позивач вказує на те, що перерахунок плати за частину підвалу площею 82,2 кв.м. проведений із запізненням лише з 1 травня 2013 року, також відповідач враховує у територію прибирання площу, яку займає торговельний центр та гаражі, а також для розрахунку оплати мешканцями послуг з дератизації і дезінсекції враховує, площу підвалу будинку, яку фактично займає підприємець ОСОБА_5

Позивач стверджує, що відповідач завищує акти виконаних робіт.

Відповідач зобов'язаний внести зміни до технічного паспорту будинку.

У зв'язку з наявністю нарахованої заборгованості позивачу 22 лютого 2018 року відмовлено у нарахуванні субсидії на житлово-комунальні послуги у зв'язку із заборгованістю.

Позивач вважає, що неправомірне нарахування заборгованості відповідачем завдано їй збиток, який складається з розміру не отриманої нею субсидії у 2017-2018 роках у розмірі 10248,60 грн.

У зустрічній позовній заяві КП «Житлогосп» просить стягнути з ОСОБА_4 заборгованість за послуги по утриманню будинку та прибудинкових територій у розмірі 4071,93 грн.

На обґрунтування цих вимог КП «Житлогосп» посилається на те, що є споживач його послуг у повному обсязі їх не оплачує, внаслідок чого утворилась заборгованість у зазначеному вище розмірі.

Рішенням Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області від 02 листопада 2018 року в задоволенні позовної заяви ОСОБА_4 до КП «Житлогосп» відмовлено.

Зустрічну позовну заяву КП «Житлогосп» до ОСОБА_4 про стягнення заборгованості з оплати житлово-комунальних послуг задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_4 на користь КП «Житлогосп» заборгованість з оплати житлово-комунальних послуг у розмірі 1901 грн. 41 коп., а також 822,78 грн. витрат зі сплати судового збору.

В апеляційній скарзі ОСОБА_4 просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення по суті позовних вимог.

Апеляційна скарга мотивована тим, що рішення є незаконним та необґрунтованим, таким, що ухвалене з порушенням норм матеріального та процесуального права.

В описовій частині рішення судом не вірно дана оцінка типовому договору про надання послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій.

Не досліджено фактичних обсягів включених до розрахунку тарифів та фактично наданих послуг.

Судом не досліджено факту як надання так і отримання житлово-комунальних послуг.

У зустрічній позовній заяві відповідач не надав доказів про надання послуг.

Судом не досліджено надані суду докази.

Суд не взяв до уваги, що рушенням Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області від 08.08.2017 скасовані рішення виконавчого комітету Олександрійської міської ради Кіровоградської області про встановлення тарифів на послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій з 2011 року.

Відзив на апеляційну скаргу не надходив.

В судовому засіданні апеляційного суду ОСОБА_4 підтримала доводи апеляційної скарги, представник КП «Житлогосп» ОСОБА_6 заперечував проти доводів апеляційної скарги.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість судового рішення у встановлених статтею 367 ЦПК України межах, суд вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з огляду на таке.

З урахуванням вимог ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Зазначеним вимогам закону рішення суду першої інстанції не відповідає.

Судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_4 є співвласником та єдиним зареєстрованим мешканцем квартири за адресою: АДРЕСА_1

Ці обставини визнаються сторонами та підтверджуються копією паспорта позивача з відміткою про реєстрацію місця проживання, довідкою КП «Житлогосп» №564 від 5 травня 2018 року, копією свідоцтва про право на спадщину за законом від 17 грудня 2009 року.

Відповідно до свідоцтва про право власності, виданого Виконкомом Олександрійської міської ради 15 грудня 2006 року право власності на житловий будинок з підвалом, який розташований у АДРЕСА_1 належить територіальній громаді м. Олександрія в особі Олександрійської міської ради на підставі рішення виконкому Олександрійської міської ради №651 від 14 серпня 2006 року.

Відповідно до рішення Олександрійської міської ради від 23 листопада 2010 року №29 «Про початок діяльності Комунального підприємства «Житлогосп» це підприємство приступило до обслуговування взятого на баланс житлового фонду з 1 грудня 2010 року.

Таким чином з цього часу КП «Житлогосп» є надавачем послуг з утримання житлових будинків та прибудинкових територій, зокрема і будинку, у якому мешкає ОСОБА_4 Ці обставини визнаються сторонами.

Тарифи на послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій встановлені рішенням виконавчого комітету Олександрійської міської ради від 5 серпня 2011 року №629 Про затвердження тарифів на послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій, рішенням від 6 жовтня 2011 року №763 Про введення в дію тарифів на послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій, від 29 грудня 2016 року №920 та від 28 квітня 2016 року за №264 Про встановлення скоригованих тарифів на послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій, від 6 липня 2017 року №452.

Зазначеними рішеннями встановлено тарифи зокрема і щодо будинку, у якому мешкає ОСОБА_4

Постановою Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області від 8 серпня 2017 року, у справі № 398/7667/14-а(2-а/398/38/16), визнано незаконними та нечинними рішення виконкому Олександрійської міськради від 05.08.2011 № 629 «Про затвердження тарифів на послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій», від 06.10.2011 № 763 «Про введення в дію тарифів на послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій» та від 28.04.2016 №264 «Про встановлення скоригованих тарифів на послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій». Ця постанова не була скасована апеляційним судом та набрала законної сили.

Відповідно до довідки про розмір платежів за послуги КП «Житлогосп» ОСОБА_4 сплачує КП «Житлогосп» за послуги утримання будинку частково, у зв'язку з чим у період з 1 грудня 2010 року по 1 квітня 2018 року виникла заборгованість у розмірі 4071 грн. 93 коп.

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог ОСОБА_4 та частково задовольняючи зустрічні позовні вимоги КП «Житлогосп» суд першої інстанції виходив з того, що рішення суб'єкта владних повноважень є нечинним, тобто втрачає чинність з певного моменту лише на майбутнє, якщо на підставі цього рішення виникли правовідносини, які доцільно зберегти.

Постановою Олександрійського міськрайонного суду від 8 серпня 2017 року визначено, що рішення Олександрійської міської ради про встановлення і коригування тарифів є нечинним, тобто припиняє свою дію з моменту набрання чинності рішенням суду, яке у цьому випадку набрало законної сили після апеляційного перегляду 09 листопада 2017 року.

Отже, визнання цих рішень незаконними і нечинними постановою суду від 8 серпня 2017 року не змінює нарахувань ретроспективно, тобто за періоди до набрання законної сили цією постановою суду.

Проте з такими доводами суду першої інстанції погодитися неможна виходячи з наступного.

Частиною першою статті 15 ЦК України визначено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Згідно із частиною третьою статті 20 Закону № 1875-IV споживач зобов'язаний оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом.

Частинами першою та другою статті 32 цього Закону передбачено, що плата за житлово-комунальні послуги нараховується щомісячно відповідно до умов договору в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.

Розмір плати за комунальні послуги розраховується виходячи з розміру затверджених цін/тарифів та показань засобів обліку або за нормами, затвердженими в установленому порядку.

Частиною першою статті 7 Закону № 1875-IV визначено, що до повноважень органів місцевого самоврядування у сфері житлово-комунальних послуг належить, в тому числі, встановлення цін/тарифів на житлово-комунальні послуги відповідно до закону.

Відповідно до підпункту 2 пункту «а» частини першої статті 28 Закону України від 21 травня 1997 року № 280/97-ВР «Про місцеве самоврядування в Україні» зі змінами, внесеними Законом № 1198-VII від 10 квітня 2014 року, до відання виконавчих органів сільських, селищних, міських рад належать встановлення в порядку і межах, визначених законодавством, тарифів на побутові, комунальні (крім тарифів на теплову енергію, централізоване водопостачання та водовідведення, перероблення та захоронення побутових відходів, послуги з централізованого опалення, послуги з централізованого постачання холодної води, послуги з централізованого постачання гарячої води, послуги з водовідведення (з використанням внутрішньобудинкових систем), які встановлюються національною комісією, що здійснює державне регулювання у сфері комунальних послуг), транспортні та інші послуги.

Нарахування за житлово-комунальні послуги по квартирі №144 на вул. 6-го грудня, 18 у м.Олександрія у спірний період (з 1 грудня 2010 року по вересень 2018 року) здійснювалися відповідно до тарифів на житлово-комунальні послуги, прийнятих рішеннями виконавчого комітету Олександрійської міської ради від 5 серпня 2011 року №629, від 6 жовтня 2011 року №763, від 29 грудня 2016 року №920 та від 28 квітня 2016 року за №264, які в подальшому були скасовані постановою Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області від 08 серпня 2017 року, залишеної без змін ухвалою Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 09 листопада 2017 року.

Суд першої інстанції помилково вважав, що оскільки в момент нарахування плати за житлово-комунальні послуги тарифи були чинними, незважаючи на те, що в подальшому їх було скасовано, позивач не має права на здійснення перерахунку нарахованих йому платежів.

Зазначена правова позиція викладена у Постанові Великої Палати Верховного Суду від 16 січня 2019 року у справі №757/31606/15-ц, провадження №14-285цс18.

За таких обставин рішення суду першої інстанції в частині відмови ОСОБА_4 в задоволенні позовних вимог про зобов'язання КП «Житлогосп» здійснити перерахунок заборгованості з оплати житлово-комунальних послуг підлягає скасуванню з ухваленням в цій частині нового рішення про зобов'язання відповідача здійснити перерахунок заборгованості ОСОБА_4 з оплати житлово-комунальних послуг, за період з 01 грудня 2010 року по вересень 2018 року.

При здійсненні перерахунку необхідно врахувати, що судовим рішенням скасовані рішення виконавчого комітету Олександрійської міської ради від 5 серпня 2011 року №629, від 6 жовтня 2011 року №763, від 29 грудня 2016 року №920 та від 28 квітня 2016 року за №264 «Про затвердження тарифів на послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій», а також врахувати, що ОСОБА_4 здійснювала оплату житлово-комунальних послуг.

Інші позовні вимоги ОСОБА_4 задоволенню не підлягають з огляду на таке.

Відповідно до свідоцтва про право власності, виданого Виконкомом Олександрійської міської ради 15 грудня 2006 року право власності на житловий будинок з підвалом, який розташований у АДРЕСА_1 належить територіальній громаді м. Олександрія в особі Олександрійської міської ради на підставі рішення виконкому Олександрійської міської ради №651 від 14 серпня 2006 року (т.1 а.с.197).

Рішенням Олександрійської міської ради №29 від 23.11.2010 року відповідач КП «Житлогосп» є балансоутримувачем вказаного житлового будинку та надає послуги по обслуговуванню будинку та прибудинкової території.

Згідно п.1.3 Правил утримання житлових будинків та прибудинкової території, затверджених Наказом Держжитлогоспу від 17.05.2005, виконавці послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій повинні мати технічні паспорти на квартирні (багатоповерхові) жилі будинки та забезпечувати своєчасне внесення змін до них.

Таким чином КП «Житлогосп» повинне забезпечити своєчасне внесення змін до технічних паспортів на квартирні (багатоповерхові) жилі будинки.

Разом з тим, КП «Житлогосп» не є власником будинку АДРЕСА_1, а тому підприємство не може самостійно, без дозволу та погодження з власником будинку, вносити зміни до технічного паспорту на будинок.

За таких обставин суд не може зобов'язати відповідача без погодження з власником будинку внести зміни до технічного паспорту на будинок.

З огляду на викладене в задоволенні зазначених позовних вимог слід відмовити.

Позовні вимоги ОСОБА_4 про стягнення на її користь з КП «Житлогосп» 10248,60 грн., як понесених витрат на опалювальний сезон 2017-2018 років, які вона понесла в зв'язку з наданням відповідачем до Управління праці та соціального захисту населення Олександрійської міської ради довідки про наявність боргу, що позбавило її отримувати соціальні гарантії від Держави Україна, є передчасними, оскільки встановлення наявності чи відсутності у неї боргу за комунальні платежі можливо буде зробити лише після здійснення перерахунку заборгованості.

За таких обставин зазначені позовні вимоги задоволенню не підлягають.

Оскільки позовні вимоги ОСОБА_4 про зобов'язання КП «Житлогосп» здійснити перерахунок заборгованості з оплати житлово-комунальних послуг підлягають задоволенню, зустрічні позовні вимоги КП «Житлогосп» до ОСОБА_4 про стягнення 4071,93 грн. задоволенню не підлягають.

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов'язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов'язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов'язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).

Порушення норм процесуального права та неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального права відповідно до п.4 ч.1 ст.376 ЦПК України є підставами для скасування рішення суду першої інстанції з ухваленням нового рішення.

Керуючись ст.ст. 374,375,376,381-384 ЦПК України, суд

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_4 задовольнити частково.

Рішення Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області від 02 листопада 2018 року скасувати та ухвалити нове рішення, яким позовні вимоги ОСОБА_4 до Комунального підприємства «Житлогосп» задовольнити частково.

Зобов'язати Комунальне підприємство «Житлогосп» (, місцезнаходження: Кіровоградська область місто Олександрія, вулиця Григорія Усика, будинок 29) здійснити перерахунок заборгованості ОСОБА_4 з оплати житлово-комунальних послуг, з урахуванням вже сплачених коштів, за період з 01 грудня 2010 року по вересень 2018 року.

В іншій частині позовних вимог відмовити.

В задоволенні зустрічного позову Комунального підприємства «Житлогосп» до ОСОБА_4 про стягнення 4071,93 грн. відмовити.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту постанови в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду у випадках передбачених ст.389 ЦПК України.

Повний текст постанови складено 13.03.2019.

Головуючий суддя С.І Мурашко

Судді: О.Л. Карпенко

С.А. Кіселик