Провадження №: 2/752/6907/19
У Х В А Л А

15.10.2019 року Голосіївський районний суд м. Києва

в складі судді Чередніченко Н.П.,

з участю секретаря Шевчук М.Ю.,

розглянувши матеріали цивільної справи за позовом ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» про захист прав споживачів та визнання недійсними умов кредитного договору в частині, -

в с т а н о в и в:

В провадження судді Голосіївського районного суду м. Києва Чередніченко Н.П. знаходиться цивільна справа за позовом ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» про захист прав споживачів та визнання недійсними умов кредитного договору в частині.

Ухвалою Голосіївського районного суду м. Києва від 27.05.2019 року, під моїм головуванням, в судовому засіданні ровадження по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» про захист прав споживачів та визнання недійсними умов кредитного договору в частині, було закрито.

Постановою Київського апеляційного суду від 19.09.2019 року, ухвалу Голосіївського районного суду м. Києва від 27.05.2019 року було скасовано, а справу направлено до суду першої інстанції для продовження розгляду, оскільки, суд першої інстанції закриваючи провадження не звернув увагу на те обставину, що позивач свою позицію в даній справі обґрунтовував не тільки обставинами, заявленими в рамках справи № 752/2236/15-ц.

Суддею до розгляду справи по суті на підставі п. 5 ч. 1 ст. 36 ЦПК України, було заявлено самовідвід від подальшої участі в розгляді даного спору, у зв`язку із тим, що судом під її головуванням було висловлено позицію щодо посилань позивача, викладених останнім в обґрунтування позовних вимог, та продовження розгляду справи по суті під її головуванням може в подальшому призвести до сумнівів з боку сторони позивача в її неупередженості.

Дослідивши матеріали справи, доводи заяви, вважаю, що заява про самовідвід від розгляду справи підлягає задоволенню за наступних підстав.

Статтею 15 Кодексу суддівської етики визначено, що неупереджений розгляд справ є основним обов`язком судді. Вказане випливає з принципу об`єктивності, визначеному у Бангалорських принципах поведінки суддів, відповідно до яких об`єктивність судді є необхідною умовою для належного виконання ним своїх обов`язків.

Відповідно до ч. 1 ст. 39 ЦПК України, з підстав, зазначених у статтях 36, 37, 38 цього Кодексу, суддя, секретар судового засідання, експерт, спеціаліст, перекладач зобов`язані заявити самовідвід.

Статтею 40 ЦПК України передбачено, що питання про відвід (самовідвід) судді може бути вирішено як до, так і після відкриття провадження у справі. Питання про відвід судді вирішує суд, який розглядає справу. Суд задовольняє відвід, якщо доходить висновку про його обґрунтованість. Суд вирішує питання про відвід судді без повідомлення учасників справи. Питання про самовідвід судді вирішується в нарадчій кімнаті ухвалою суду, що розглядає справу.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, судді зобов`язані викликати довіру в учасників судового розгляду, а тому будь-який суддя, стосовно якого є підстави для підозри у недостатній неупередженості, повинен брати самовідвід або бути відведений.

Крім того, у п. 2.5 «Бангалорських принципів поведінки судді» (схвалені резолюцією 2006/23 від 27 липня 2006 року) зазначається, що суддя заявляє самовідвід від участі в розгляді справи в тому випадку, якщо для нього не є можливим винесення об`єктивного рішення у справі, або в тому випадку, коли у стороннього спостерігача могли б виникнути сумніви у неупередженості судді.

Згідно із п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (яка підлягає застосуванню відповідно до ст.9 Конституціїта ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини»), закріплено принцип, за яким кожен має право на справедливий публічний розгляд його справи безстороннім судом.

Відповідно до практики ЄСПЛ (рішення від 09.11.2006 року у справі «Білуга проти України», від 28.10.1999 року у справі «Ветштан проти Швейцарії») важливим питанням є довіра, яку суди повинні вселяти у громадськість у демократичному суспільстві.

Судді зобов`язані викликати довіру в учасників судового розгляду, а тому будь-який суддя, стосовно якого є підстави для підозри у недостатній неупередженості, повинен брати самовідвід або бути відведений.

Вимога безсторонності згідно з судовою практикою Європейського суду з прав людини (зокрема, рішення у справах «Булах проти України», «Салов проти України» та ін.) характеризується двома критеріями: перший полягає у намаганні визначити особисте переконання судді у конкретній справі, а другий - у з`ясуванні того чи забезпечив суддя достатні гарантії для виключення будь-якого розумного сумніву з цього приводу у сторін.

Враховуючи викладене, а також приймаючи до уваги доводи, які викладені в заяві судді Чередніченко Н.П. про самовідвід з підстав, передбачених ст. 36 ЦПК України, та з метою забезпечення права сторін на справедливий суд, уникнення сумніву щодо неупередженості і об`єктивності судді під час проведення судового розгляду та вирішення даної справи по суті, приходжу до переконання, що заява про самовідвід підлягає задоволенню.

Керуючись ст. ст. 36, 39, 40 ЦПК України, суддя, -

у х в а л и в:

Заяву про самовідвід судді Чередніченко Наталії Петрівни від розгляду цивільної справи за позовом ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» про захист прав споживачів та визнання недійсними умов кредитного договору в частині, - задовольнити.

Відвести головуючого суддю Чередніченко Наталію Петрівну від розгляду цивільної справи за позовом ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» про захист прав споживачів та визнання недійсними умов кредитного договору в частині.

Цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» про захист прав споживачів та визнання недійсними умов кредитного договору в частині, - передати до канцелярії Голосіївського районного суду м. Києва, - для повторного авторозподілу відповідно до вимог ч. 3 ст.14 та ст. 33 ЦПК України.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Н.П. Чередніченко