СПРАВА №717/660/17

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15.03.2019 року смт. Кельменці

Кельменецький районний суд Чернівецької області в складі головуючого судді Телешман О.В. розглянув у відкритому судовому засіданні в залі суду смт. Кельменці подання головного держаного виконавця Кельменецького районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Чернівецькій області ОСОБА_1 про тимчасове обмеження у виїзді за межі України боржника ОСОБА_2.

ВСТАНОВИВ:

Головний державний виконавець Холявчук А.І. звернувся до суду з вище вказаним поданням та просить тимчасово обмежити у праві виїзду за кордон без вилучення паспорта громадянина України для виїзду за кордон ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1 до виконання зобовязань покладених на нього ЗВП та АСВП № 56971953.

В обґрунтування вказаних вимог старший державний виконавець посилається на те, що у нього на примусовому виконанні перебуває виконавче провадження ЗВП за АСВП № 56971953 про стягнення з ОСОБА_2 886761 гривню 25 копійок. Рішення судів та вимоги рол сплату недоїмки боржником не виконано.

У відповідності до вимог ч. 4 ст. 441 ЦПК України, подання розглядається судом негайно, без повідомлення сторін та інших заінтересованих осіб, за участю державного виконавця.

Головний державний виконавець Холявчук А.І. в судове засідання не зявився, проте в поданні зазначив про розгляд справи в його відсутності.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Згідно вимог ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, обєктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний звязок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Судом встановлено, що на виконанні у Кельменецькому районному відділі державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Чернівецькій області знаходяться: вимога про сплату боргу (недоїмки) видана ГУ ДФС у Чернівецькій області №Ф56843-53 від 16 листопада 2018 року про стягнення з ОСОБА_2 недоїмки в сумі 7371 гривні 54 копійки, вимога про сплату боргу (недоїмки) видана ГУ ДФС у Чернівецькій області №Ф56843-53 від 19 липня 2018 року про стягнення з ОСОБА_2 недоїмки в сумі 8448 гривень, виконавчий лист №717/660/17 виданий 19 грудня 2017 року про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 624480 гривень боргу та 9244 гривні 80 копійок судових витрат, виконавчий лист №2-817/11 виданий 19 листопада 2013 року про стягнення з ОСОБА_4 та ОСОБА_2 солідарно на користь ВАТ комерційний банк „Надра 212803 гривні 30 копійок боргу та 1820 гривень судових витрат, виконавчий лист №2-329/2009 виданий 12 жовтня 2012 року про стягнення з ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_4 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8, ОСОБА_9 на користь кредитної спілки „Чернівці 371912 гривень боргу.

Під час виконавчого провадження встановлено, що майно на яке може бути звернути стягнення відсутнє.

Статтею 441 ЦПК України передбачено, що тимчасове обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України може бути застосоване судом як захід забезпечення виконання судового рішення. Тимчасове обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України застосовується в порядку, визначеному цим Кодексом для забезпечення позову, із особливостями, визначеними цією статтею. Суд може постановити ухвалу про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України фізичної особи, яка є боржником за невиконаним нею судовим рішенням, на строк до повного виконання такого судового рішення. Ухвала про тимчасове обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України може бути постановлена за поданням державного або приватного виконавця, яким відкрито відповідне виконавче провадження.

Відповідно до ст. 33 Конституції України кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, гарантується свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишати територію України за винятком обмежень, які встановлюються законом. Заборона виїзду за кордон є одним з найсуворіших заходів, що сприяє примусовому виконанню судових рішень, так як пов'язаний з обмеженням конституційного права людини на вільне пересування та вибір місця проживання.

Згідно положень п. 5 ч. 1 ст. 6 Закону України „Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну, право громадянина України на виїзд з України може бути тимчасово обмежено у випадках, коли він ухиляється від виконання зобов'язань, покладених на нього судовим рішенням або рішенням інших органів (посадових осіб), що підлягає примусовому виконанню в порядку, встановленому законом, - до виконання зобов'язань або сплати заборгованості зі сплати аліментів.

Пунктом 19 ч. 3 ст. 18 Закону України „Про виконавче провадження передбачено, що держаний виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право у разі ухилення боржника від виконання зобов'язань, покладених на нього рішенням, звертатися до суду, за встановленням тимчасового обмеження у праві виїзду боржника - фізичної особи за межі України до виконання зобов'язань за рішенням або погашення заборгованості за рішеннями про стягнення періодичних платежів.

Отже, законодавством передбачені юридичні санкції у вигляді тимчасового обмеження у праві виїзду не за сам факт наявності невиконання зобов'язань, а при ухиленні боржника від їх виконання. Право державного виконавця на звернення з поданням до суду про тимчасове обмеження права виїзду за межі України виникає винятково у випадку доведення фактів умисного ухилення боржника від виконання покладених на нього рішенням суду зобов'язань.

Під поняттям ухиленням боржника від виконання зобов'язань, покладених рішенням суду, слід розуміти будь-які свідомі діяння (дії або бездіяльність) боржника, спрямовані на невиконання відповідного обов'язку у виконавчому провадженні, коли виконати цей обов'язок у нього є всі реальні можливості і цьому не заважають будь-які незалежні від нього об'єктивні обставини.

Оскільки ч. 4 ст. 441 ЦПК України передбачено розгляд подання лише за участю державного виконавця, на останнього в даному випадку покладається обовязок доказування ухилення боржника від виконання рішення суду, а також, що вжитті державним виконавцем в рамках його повноважень заходи не можуть забезпечити виконання рішення суду, що зумовлює таку крайню міру як обмеження конституційного права особи на свободу пересування.

Так, під ухиленням боржника в контексті його обовязків по виконанню рішення суду згідно Закону України „Про виконавче провадження слід розуміти обовязок утримуватися від вчинення дій, які унеможливлюють чи ускладнюють виконання рішення; надавати у строк, установлений державним виконавцем, достовірні відомості про свої доходи та майно, у тому числі про майно, яким він володіє спільно з іншими особами, про рахунки у банках чи інших фінансових установах; своєчасно з'являтися за викликом державного виконавця; письмово повідомляти державному виконавцю про майно, що перебуває в заставі або в інших осіб, а також про кошти та майно, належні боржникові від інших осіб.

Вирішуючи питання чи є ухилення боржника від виконання зобов'язань свідомим, судом враховується комплекс процесуальних дій, які були вжиті державним виконавцем для виконання вимоги, зокрема дії направлені на встановлення фактичного місця проживання боржника і відповідно знаходження його майна.

В матеріалах справи відсутні належні докази, які б підтвердили факт ухилення ОСОБА_2 від виконання зобовязань.

Сам факт відкриття виконавчого провадження та невиконання боржником зобовязання самостійно не може свідчити про ухилення боржника від виконання покладених на нього судовими рішеннями обовязків.

Оскільки головним державним виконавцем не доведено, а судом не встановлено факт ухилення ОСОБА_2 від виконання зобовязань, в задоволенні подання про тимчасове обмеження боржника у праві виїзду за межі України слід відмовити.

На підставі вище викладеного та керуючись ст.ст.124, 129 Конституції України, ст. 18 Закону України „Про виконавче провадження, ст. 6 Закону України „Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну, ст.ст. 441 ЦПК України, -

УХВАЛИВ:

У задоволенні подання головного держаного виконавця Кельменецького районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Чернівецькій області ОСОБА_1 про тимчасове обмеження у виїзді за межі України боржника ОСОБА_2 - відмовити.

Апеляційну скаргу на ухвалу може бути подано до Чернівецького апеляційного суду протягом п'ятнадцяти днів з дня її підписання. Учасник справи, якому ухвала не була вручена у день її підписання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом п'ятнадцяти днів з дня вручення йому ухвали суду. Відповідно до підпункту 15.5 пункту 15 Перехідних положень Цивільного процесуального кодексу України апеляційні скарги подаються через Кельменецький районний суд Чернівецької області.

Повний текст ухвали складено 15 березня 2019 року.

Суддя