ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 639/574/18

Провадження № 22-ц/818/459/19

01 березня 2019 року

м.Харків

Харківський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:

головуючого - Овсяннікової А.І.

суддів - Коваленко І.П., Сащенко І.С.

за участю секретаря - Чабан А.В.

учасники справи:

позивач Публічне акціонерне товариство «Брокбізнесбанк»

представник Кравченко Ольга Петрівна

відповідач ОСОБА_3

представник ОСОБА_4

відповідач ОСОБА_5

розглянув у відкритому судовому засіданні в місті Харкові апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Брокбізнесбанк» на рішення Жовтневого районного суду міста Харкова від 06 липня 2018 року у складі судді Єрмоленко В.Б. по цивільній справі № 639/574/18 за позовом Публічного акціонерного товариства «Брокбізнесбанк» до ОСОБА_3, ОСОБА_5 про стягнення заборгованості за кредитним договором і за зустрічним позовом ОСОБА_3 до Публічного акціонерного товариства «Брокбізнесбанк», третя особа- ОСОБА_5 про визнання недійсним пунктів кредитного договору,-

ВСТАНОВИВ:

У лютому 2018 року Публічне акціонерне товариство «Брокбізнесбанк» звернулось до суду з позовом до ОСОБА_3, ОСОБА_5, ОСОБА_7 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

В обґрунтування позову зазначає що 24 червня 2008 року між Банком та ОСОБА_3 укладено кредитний договір, відповідно до умов якого відповідачка отримала кредит у сумі 40000 доларів США строком до 24 червня 2018 року зі сплатою процентів за користування кредитом у розмірі 16% річних для використання на споживчі цілі.

В забезпечення виконання зобов'язань за Кредитним договором між Банком та ОСОБА_7 укладено іпотечний договір № 567Т-52-1 від 24 червня 2008 року, за яким в іпотеку передано квартиру АДРЕСА_1.

24 червня 2018 року між Банком та ОСОБА_5 укладено договір поруки № 567Т-52-2, згідно якого поручитель зобов'язався перед кредитором відповідати за виконання ОСОБА_3 зобов'язань за кредитним договором.

ОСОБА_3 зобов'язання за кредитним договором не виконує, у зв'язку з чим станом на 23 січня 2018 року наявна заборгованість у розмірі 7313,15 доларів США, що є еквівалентом 228866 грн 56 коп. та складається з пені/неустойки за прострочення сплати процентів - 157,98 дол. США, що еквівалентно 4 556,90 грн., 3% річних за неправомірне користування чужими грошовими коштами, а саме процентами - 2,59 дол. США, що в еквіваленті складає 74,71 грн.; неустойки згідно п. 7.3 Кредитного договору за невиконання п. 4.2.6 Кредитного договору (неподання до Банку документів про страхування предмету застави/іпотеки та сплату страхових сум) - 7 152,58 дол. США або 206 314,94 грн., штрафу за прострочення сплати процентів-17920 грн.

Також зазначає, що умовами договору передбачено позовну давність 10 років.

Просить стягнути солідарно з відповідачів заборгованість за кредитним договором № 567Т-52 від 24.06.2008 р. в сумі 7313,15 доларів США, що є еквівалентно 228 866,56 грн. та судові витрати.

Відповідач ОСОБА_5 позов не визнала. Зазначила, що у договорі поруки не встановлено строку дії, а тому порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання не пред'явить вимоги до поручителя. 26 травня 2016 року позивач шляхом направлення ОСОБА_3 вимоги про погашення заборгованості та сплату в терміновому порядку 4 856,10 дол. США (4 672,27 дол. США - заборгованість за основним боргом; 183,83 дол. США - прострочена заборгованість за процентами) змінив строк виконання зобов'язання, встановивши його 03 червня 2016 року та протягом шести місяців, починаючи від цієї дати, був зобов'язаний пред'явити позов до поручителя. Позивач пред'явив позов до поручителя 02 лютого 2018 року, тобто за межами шести місячного строку. За розрахунком, наданим до позовної заяви, залишок заборгованості за кредитом на 01 лютого 2016 року складав 4 672,27 дол. США. Незважаючи на те, що строк повернення кредитних коштів встановлений до 24 червня 2018 року, наявний графік повернення кредиту, та встановлений строк дії кредитного договору до повного виконання прийнятих на себе зобов'язань, позивач безпідставно пред'явив вимоги про дострокове стягнення заборгованості, оскільки вимагалось сплатити залишок в повному обсязі.

Відповідач ОСОБА_3 позов не визнала. Нею в повній мірі виконанні умови кредитного договору щодо страхування предмету іпотеки за повну його вартість на весь строк дії договору у визначеній банком страховій компанії та за участю самого Банку, відтак, відсутні підстави для стягнення штрафу. Стягнення пені та штрафу як виду цивільно-правової відповідальності за одне й те саме порушення- несвоєчасне виконання зобов'язань щодо сплати процентів та комісій по Кредитному договору, внаслідок чого відбувається нарахування пені й штрафу за кожний день прострочення є незаконним. Штраф не може бути нарахований за кожний день прострочення.

Відповідачем ОСОБА_3 пред'явлено зустрічний позов до ПАТ «Брокбізнесбанк», третя особа- ОСОБА_5 про визнання недійсним пунктів кредитного договору.

Зазначає, що нею виконані умови Кредитного договору в повному обсязі, грошові кошти повернуті банку достроково, проценти за користування кредитними коштами сплачені. Натомість Банк за відсутності заборгованості за Кредитним договором, намагається стягнути неустойку на підставі умов договору, що суперечать нормам чинного законодавства України, а розмір додаткової відповідальності по сплаті неустойки перевищує на 100% розмір заборгованості за Кредитним договором, враховуючи її повну відсутність.

Такі умови договору є несправедливими та такими, що порушують її права.

Збільшення позовної давності до 10 років щодо вимог, до яких законодавством встановлено спеціальний строк позовної давності в 1 рік, приводить до порушення рівності та дисбалансу прав та обов'язків сторін на користь Банку.

Просить визнати недійсним п. 7.1., 7.3.,7.4., 8.6. кредитного договору №567Т-52 від 24 червня 2008 року.

ПАТ «Брокбізнесбанк» зустрічний позов не визнав. ОСОБА_3 була ознайомлена при укладенні договору з його умовами і протягом строку позовної давності не зверталась з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу, зміст договору не суперечить вимогам ЦК України, волевиявлення учасників правочину було вільним і відповідало внутрішній волі.

Ухвалою Жовтневого районного суду м.Харкова від 21 травня 2018 року закрито провадження у справі за позовом ПАТ «Бромбізнесбанк» до ОСОБА_7 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Рішенням Жовтневого районного суду міста Харкова від 06 липня 2018 року у позові ПАТ «Брокбізнесбанк» до ОСОБА_3, ОСОБА_5 відмовлено.

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_3 відмовлено.

Рішення мотивовано тим, що ОСОБА_3 виконала умови кредитного договору щодо страхування предмету іпотеки за повну його вартість на весь строк дії договору, у визначеній Банком страховій компанії.

Позивачем необґрунтовано включені до штрафних санкцій за порушення п. 7.4 кредитного договору. За вимогами п. 7.4 кредитного договору банк має право нарахувати штраф у розмірі 1% від суми дострокового погашення кредиту, якщо сума дострокового погашення перевищує 1000 доларів США. Позивач безпідставно вимагав ОСОБА_3 достроково погасити кредит і сума, визначена Банком була сплачена.

Нарахування 3% річних за неправомірне користування чужими грошовими коштами є по суті не процентами, а штрафними санкціями, тому як заборгованість по процентам у ОСОБА_3 відсутня.

Пред'явивши вимогу про повне дострокове погашення заборгованості за кредитом, сплату відсотків за користування кредитом та пені, кредитор змінив строк виконання основного зобов'язання й протягом шести місяців починаючи від цієї дати був зобов'язаний пред'явити позов до поручителя. Позивач звернувся до поручителя ОСОБА_5 лише 02 лютого 2018 року, тобто поза межами 6-ти місячного строку.

Щодо зустрічного позову, то ніяких зауважень з приводу встановленого договором розміру штрафних санкцій ОСОБА_3 не зробила та прийнявши умови кредитного договору, викладені у його тексті, послідовно та сумлінно виконувала свої обов'язки протягом тривалого строку. Відповідачем повністю погашено кредит, а тому підстав для визнання деяких пунктів кредитного договору недійсними немає.

В апеляційній скарзі ПАТ «Брокбізнесбанк» просить рішення суду у частині відмови у задоволенні їх позову скасувати та ухвалити нове, яким задовольнити позов.

Відповідно до умов договору Позичальник зобов'язаний надати Банку відповідні документи, які підтверджують здійснення страхування. За період з 24 червня 2009 року по 24 липня 2017 року у Банку відсутні документи, які підтверджують сплату страхового платежу за вказані періоди.

26 травня 2016 року Банком направлено ОСОБА_3 вимогу про погашення заборгованості. Вимога до поручителя - ОСОБА_5 Банком не пред'являлась.

Направивши вимогу про погашення заборгованості за кредитом та процентами у сумі 4 856,10 дол. США Банк не мав на меті достроково стягувати кошти з ОСОБА_3, а лише проінформував, що у випадку невиконання зобов'язання по погашенню заборгованості Банк матиме право застосувати передбачені договором та чинним законодавством України заходи для стягнення суми загальної заборгованості шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки.

У 2016 році Банк з вимогами про дострокове виконання зобов'язань до Відповідачів не звертався, а тому право на повернення кредиту достроково реалізував лише звернувшись до суду з позовом у 2018 році.

У відзиві на апеляційну скаргу ОСОБА_3 в особі її представника ОСОБА_10 просить апеляційну скаргу залишити без задоволення ,а рішення суду без змін.

Незважаючи на повне дострокове погашення кредитної заборгованості 10 листопада 2017 року вже після повної сплати, нараховано неустойку та 3% річних на загальну суму 7 313,15 дол. США.

Позивачем не надано первинних документів на підтвердження вимог щодо наявної заборгованості.

ОСОБА_3 в повній мірі виконанні умови кредитного договору щодо страхування предмету іпотеки за повну його вартість на весь строк дії договору у визначеній Банком страховій компанії та за участю самого Банку, а тому відсутні підстави для стягнення штрафу.

Вимогами цивільного законодавства не передбачено нарахування штрафу за кожний день прострочення.

Вимогою від 26 травня 2016 рокупро погашення заборгованості відповідно до якої Банк вимагав в терміновому порядку сплатити заборгованість станом на 25 травня 2016 року сумі 4 856,10 дол. США, чим змінив строк виконання зобов'язання.

Позов пред'явлено 02 лютого 2018 року, тобто за межами 6-ти місячного строку, а тому порука є припиненою, підстави для стягнення коштів з поручителя відсутні.

Колегія суддів, вислухав суддю - доповідача, пояснення з'явившихся осіб, дослідивши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги вважає, що скарга підлягає задоволенню частково.

Як встановлено судом і підтверджується матеріалами справи 24 червня 2008 року між ПАТ «Брокбізнесбанк» та ОСОБА_3 укладено кредитний договір № 567Т-52, за умовами якого Банк надав грошові кошти у розмірі 40000 доларів США строком до 24 червня 2018 року зі сплатою процентів за користування кредитом у розмірі 16% річних для використання на споживчі цілі.

У забезпечення виконання зобов`язань за кредитним договором, між ПАТ «Брокбізнесбанк» та ОСОБА_5 укладено договір поруки 24 червня 2008 року № 567Т-52-2, відповідно до якого поручитель зобов'язався солідарно відповідати перед кредитором всім своїм майном за виконання ОСОБА_3 всіх зобов'язань за кредитним договором та нести солідарну відповідальність перед кредитором на всю суму заборгованості.

ОСОБА_3 зобов'язання за кредитним договором у повному обсязі не виконувала, у зв'язку з чим станом на 23 січня 2018 року за кредитним договором обліковується заборгованість у сумі 7313,15 доларів США, що еквівалентом 228866 грн 56 коп., яка складається з пені/неустойки за прострочення сплати процентів - 157,98 доларів США, 3% річних - 2,59 дол. США, що в еквіваленті складає 74,71 грн.; неустойки згідно п. 7.3 Кредитного договору за невиконання п. 4.2.6 Кредитного договору (неподання до Банку документів про страхування предмету застави/іпотеки та сплату страхових сум) - 7 152,58 доларів США., штрафу за прострочення сплати процентів-17920 грн.

Згідно з статтею 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Відповідно до частини першої статті 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Частиною першою статті 203 ЦК України визначено, що зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства.

Відповідно до статті 6 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (стаття 627 ЦК України).

Згідно з частиною першою статті 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Відповідно до статті 598 ЦК України зобов'язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом та припинення зобов'язання на вимогу однієї із сторін допускається лише у випадках, встановлених законом або договором.

Під припиненням зобов'язання розуміють припинення правового зв'язку між його сторонами, звільнення їх від прав та обов'язків, що становлять зміст зобов'язання.

Згідно зі статтею 599 ЦК України зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Згідно з п. 4.2.6. Кредитного договору позичальник зобов'язаний не пізніше дати укладення цього договору та іпотечного договору, за яким в іпотеку передається квартира за адресою: АДРЕСА_1, з метою забезпечення виконання зобов'язань позичальника за цим Договором застрахувати за власний рахунок предмет іпотеки на користь Банку в рекомендованій Банком страховій компанії на строк не менше одного року 100% вартості предмету іпотеки.

Позичальник також зобов'язується не пізніше дати закінчення договору страхування майна, наданого Банку в заставу, здійснювати подальше щорічне страхування предмету іпотеки на користь Банку в рекомендованій Банком страховій компанії строком не менше, ніж на один календарний рік.

Позичальник зобов'язаний надати Банку відповідні документи, які підтверджують здійснення страхування.

Заперечуючи проти вимог Банку ОСОБА_3 зазначає, що між нею, Банком та ЗАТ «Страхова компанія «БРОКБІЗНЕС» в якості страховика укладено тристоронній договір страхування іпотечного майна на весь строк дії кредитного договору, тобто з 24 червня 2008 року до 23 червня 2018 року, а тому підстав для нарахування штрафу не вбачається.

Між тим, згідно умов договору страхування №004/009-21704 від 24 червня 2008 року вбачається, що договір страхування укладається на строк, який відповідає терміну, на який надається кредит(згідно умов кредитного договору). Термін дії договору встановлюється з 24 червня 2008 року по 23 червня 2018 року. Відповідальність Страховика починається з 00-00 годин дня, наступного за днем надходження страхового платежу, але не раніше початку дії цього Договору, та поширюється на сплачений період. У разі несплати наступного страхового платежу у вказаному розмірі у встановлені строки відповідальність Страховика припиняється в 00-00 годин останнього дня, встановленого для погашення заборгованості Страхувальником.

За п. 6.1. Договору страхування дія цього договору припиняється у випадках несплати страхувальником річної страхової премії у встановлений договором термін.

ОСОБА_3 не надано доказів, що нею було виконано умови договору страхування та сплачено страхові платежі у повному обсязі.

З довідки ПАТ «БРОКБІЗНЕСБАНК» вбачається, що 24 червня 2008 року, ОСОБА_3 сплачено страховий платіж за договором страхування у розмірі 2673 грн. на один рік.

Даних щодо сплати страхових сум за період з 24 червня 2009 року по 23 червня 2018 року матеріали справи не містять.

Дані обставини ОСОБА_3 не спростовано, доказів сплати страхових платежів за наступні періоди відповідачкою не надано.

Як пояснила в суді апеляційної інстанції представник ОСОБА_3 відповідачкою було укладено договір страхування на 10 років та сплачено 2673 грн.; щодо подальшої сплати страхових платежів їй не відомо.

Враховуючи, що умовами договору страхування передбачено припинення його дій внаслідок несплати чергового платежу, то вважати, що цей договір був дійсним 10 років та ОСОБА_3 виконано умови щодо страхування предмету іпотеки в повному обсязі- не можна.

Відповідно до п. 7.3 кредитного договору передбачено, що Банк має право нараховувати позичальнику неустойку у розмірі 5% від суми фактичного залишку заборгованості за кредитом у разі невиконання чи неналежного виконання позичальником пункту 4.2.6 цього договору за кожен факт порушення.

Враховуючи неналежне виконання ОСОБА_3 умов договору щодо страхування предмету іпотеки Банком обґрунтовано нараховано штрафні санкції, які підлягають стягненню.

Посилання представника ОСОБА_3, що нарахування відсотків не відповідає вимогам закону, оскільки у Банку вже було розпочато процедуру ліквідації -безпідставне.

Відповідно до п. 4-1 ч. 2 ст. 46 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» з дня початку процедури ліквідації банку нарахування відсотків, комісійних, штрафів, інших очікуваних доходів за активними операціями банку може припинятися у терміни, визначені договорами з клієнтами банку у разі, якщо це сприятиме збереженню або збільшенню ліквідаційної маси.

Згідно ст. 43 Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом» усі види майнових активів (майно та майнові права) банкрута, які належать йому на праві власності або повного господарського відання на дату відкриття ліквідаційної процедури та виявлені в ході ліквідаційної процедури, включаються до складу ліквідаційної маси, крім грошових коштів, що знаходяться на банківському рахунку умовного зберігання (ескроу) банкрута, об'єктів житлового фонду, в тому числі гуртожитків, дитячих дошкільних закладів та об'єктів комунальної інфраструктури, які в разі банкрутства підприємства передаються в порядку, встановленому законодавством, у комунальну власність відповідних територіальних громад без додаткових умов і фінансуються в установленому порядку.

На підставі постанови Правління Національного банку України від 10 червня 2014 року № 188 «Про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію ПАТ «БРОКБІЗНЕСБАНК» виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб прийняте рішення від 11 червня 2014 року № 45 «Про початок процедури ліквідації ПАТ «БРОКБІЗНЕСБАНК» та призначення уповноваженої особи Фонду на ліквідацію».

З 11 червня 2014 року розпочато процедуру ліквідації Банку, банківську ліцензію відкликано.

Однак, право вимоги за кредитним договором як майновий об'єкт повністю відповідає законодавчо встановленим критеріям, які використовуються для позначення поняття активу.

Кредитний договір є чинним, зобов'язання за цим договором не припинено.

Нарахування відсотків, обумовлених кредитним договором сприяє збільшенню ліквідаційної маси, а тому такі дії позивача відповідають вимогам закону.

Щодо стягнення 17920 грн. штрафу суд виходить з наступного.

Цивільно-правова відповідальність - це покладення на правопорушника основаних на законі невигідних правових наслідків, які полягають у позбавленні його певних прав або в заміні невиконання обов'язку новим, або у приєднанні до невиконаного обов'язку нового додаткового.

Покладення на боржника нових додаткових обов'язків як заходу цивільно-правової відповідальності має місце, зокрема, у випадку стягнення неустойки (пені, штрафу).

Відповідно до статті 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання (частина друга статті 549 ЦК України). Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання (частина третя статті 549 ЦК України).

За положеннями статті 61 Конституції України ніхто не може бути двічі притягнутий до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення.

Враховуючи вищевикладене та відповідно до статті 549 ЦК України штраф і пеня є одним видом цивільно-правової відповідальності, а тому їх одночасне застосування за одне й те саме порушення - строків виконання грошових зобов'язань за кредитним договором свідчить про недотримання положень, закріплених у статті 61 Конституції України щодо заборони подвійної цивільно-правової відповідальності за одне і те саме порушення.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України від 21 жовтня 2015 року по справі № 6-2003цс15.

Отже, підстав для стягнення штрафу з відповідача не вбачається, оскільки це є подвійним стягненням.

Що стосується стягнення заборгованості з поручителя суд апеляційної інстанції виходить з наступного.

Відповідно до статті 553 ЦК України за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов'язання боржником.

Згідно із частинами першою, другою статті 554 ЦК України у разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки.

Згідно ст. 559 ЦК України порука припиняється після закінчення строку поруки, встановленого договором поруки. Якщо такий строк не встановлено, порука припиняється у разі виконання основного зобов'язання у повному обсязі або якщо кредитор протягом трьох років з дня настання строку (терміну) виконання основного зобов'язання не пред'явить позову до поручителя. Якщо строк (термін) виконання основного зобов'язання не встановлений або встановлений моментом пред'явлення вимоги, порука припиняється, якщо кредитор протягом трьох років з дня укладення договору поруки не пред'явить позову до поручителя. Для зобов'язань, виконання яких здійснюється частинами, строк поруки обчислюється окремо за кожною частиною зобов'язання, починаючи з дня закінчення строку або настання терміну виконання відповідної частини такого зобов'язання.

Як вбачається з матеріалів справи 25 травня 2016 року Банком ОСОБА_3 направлено вимогу про погашення заборгованості, яка станом на 25 травня 2016 року складає 4856,10 доларів США.

Пред'явивши вимогу про повне дострокове погашення заборгованості за кредитом, кредитор відповідно до частини другої статті 1050 ЦК України змінив строк виконання основного зобов'язання.

З позовом про стягнення заборгованості Банк звернувся у лютому 2018 року, тобто після спливу шестимісячного строку, встановленого для пред'явлення вимоги до поручителя.

Суд критично відноситься до пояснень представника Банку в суді апеляційної інстанції, що даний лист не є вимогою про погашення заборгованості, а є лише повідомленням про наявність такої заборгованості.

З тексту документу вбачається, що Банком пред'явлено саме вимогу у терміновому порядку сплати заборгованість за Кредитним договором, зазначено розмір заборгованості та її складові, попередження про наслідки її несплати та можливість Банку розпочати процедуру звернення стягнення на предмет іпотеки.

Отже, вважати дану вимогу інформаційним листом підстав не має.

За таких обставин підстав для стягнення коштів з поручителя не вбачається.

Заборгованість за кредитним договором підлягає стягненню лише з ОСОБА_3, а рішення суду в частині відмови у задоволенні позову до ОСОБА_3 підлягає скасуванню.

Згідно ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги

Рішення суду у частині відмови у задоволенні зустрічного позову ОСОБА_3 не оскаржується та апеляційним судом не переглядається.

Судові витрати підлягають перерозподілу згідно ст. 141 ЦПК України,-

Керуючись ст.ст. 367, 368, 374 ч.1 п.2,376, 381-384 ЦПК України, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Брокбізнесбанк» - задовольнити частково.

Рішення Жовтневого районного суду міста Харкова від 06 липня 2018 року у частині відмови у задоволенні позову до ОСОБА_5 про стягнення заборгованості за кредитним договором -залишити без змін.

В іншій частині рішення суду скасувати.

Ухвалити в цій частині нове рішення.

Позовні вимоги Публічного акціонерного товариства «Брокбізнесбанк» про стягнення заборгованості за кредитним договором - задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_3(ІНФОРМАЦІЯ_1, паспорт НОМЕР_3, виданий Жовтневим РВ ХМУ УМВС України в Харківській області 11 жовтня 2000 року, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2, зареєстрована за адресою АДРЕСА_1) на користь Публічного акціонерного товариства «Брокбізнесбанк»(, м.Київ, пр. Перемоги, 41) заборгованість за кредитним договором № 567Т-52 від 24 червня 2008 року у сумі 228 866 грн. 56 коп.( двісті двадцять вісім тисяч вісімсот шістдесят шість гривень п'ятдесят шість копійок), що є еквівалентом 7313,15 доларів США, яка складається з пені за прострочення сплати процентів - 157,98 дол. США, що еквівалентно 4 556,90 грн., 3% річних за неправомірне користування чужими грошовими коштами, а саме процентами - 2,59 дол. США, що в еквіваленті складає 74,71 грн.; неустойки згідно п. 7.3 Кредитного договору за невиконання п. 4.2.6 Кредитного договору - 7 152,58 дол. США або 206 314,94 грн.

В задоволенні позову в іншій частині - відмовити.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь Публічного акціонерного товариства «Брокбізнесбанк» судовий збір у сумі 8585 грн. 50 коп.( вісім тисяч п'ятсот вісімдесят п'ять гривень п'ятдесят копійок).

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 11 березня 2019 року.

Головуючий - А.І. Овсяннікова

Судді: І.П. Коваленко

І.С. Сащенко