КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 березня 2019 року місто Київ

єдиний унікальний номер справи: 362/6032/16-ц

номер провадження: 22-ц/824/738/2019

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:

головуючого - Верланова С.М. (суддя - доповідач),

суддів: Мережко М.В., Савченка С.І.,

за участю секретаря - Воронової Л.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою Управління Державної міграційної служби України в Київській області на рішення Васильківського міськрайонного суду Київської області від 14 грудня 2016 року у складі судді Корнієнка С.В., у справі за заявою ОСОБА_1, заінтересована особа: Васильківський районний відділ Управління Державної міграційної служби України в Київській області, про встановлення факту, що має юридичне значення,

В С Т А Н О В И В:

У листопаді 2016 року ОСОБА_1 звернулась до суду із заявою, в якій просила встановити факт постійного проживання на території України станом на 24 серпня 1991 року та на 13 листопада 1991 року.

Заява мотивована тим, що батьки після її народження належним чином не оформили їй паспорт громадянина України відповідно до вимог законодавства, а тому встановлення факту постійного проживання на території України станом на 24 серпня 1991 року та на 13 листопада 1991 року їй необхідно для упорядкування у відповідність особистих документів.

Рішенням Васильківського міськрайонного суду Київської області від 14 грудня 2016 року заяву ОСОБА_1 задоволено.

Встановлено факт проживання ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, на території України станом на 24 серпня 1991 року та на 13 листопада 1991 року.

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, Управління Державної міграційної служби України в Київській області (далі - УДМС у Київській області), подало апеляційну скаргу, в якій просить його скасувати та ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні заяви ОСОБА_1, посилаючись на неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи, неправильне застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права.

Апеляційна скарга мотивована тим, що суд не звернув уваги на те, що Васильківський районний відділ Управління Державної міграційної служби України в Київській області не є належною заінтересованою особою у даній справі, оскільки відповідно до Положення про Управління Державної міграційної служби України в Київській області, затвердженого наказом Державної міграційної служби України від 18 липня 2011 року №28, Васильківський РВ УДМС в Київській області утворений без створення юридичної особи, а тому заінтересованою особою у даній справі є УДМС в Київській області. Вказує, що інформація про постійне проживання заявника або її батьків, родичів, зазначених у ч.1 ст.8 Закону України «Про громадянство України» до 24 серпня 1991 року на території України відсутня. Також заявник не надала жодного документу про те, що вона з 1989 року проживала на території України. Крім того, зазначає, що суд не звернув уваги на те, що станом на 1989 рік заявнику виповнилось 6 років, а тому необхідності у оформлені її батьками документів відповідно до вимог законодавства щодо неї не було, що на думку УДМС у Київській області, свідчить про приховування заявником справжньої мети, з якою була подана заява про встановлення факту постійного проживання на території України.

Заявник ОСОБА_1 не скористалась своїм правом на подання до суду відзиву на апеляційну скаргу, своїх заперечень щодо змісту і вимог апеляційної скарги до апеляційного суду не направила.

Згідно з ч.3 ст.360 ЦПК України відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.

Відповідно до положень ч.ч.1, 2 ст.376 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення учасників справи, які з'явилися в судове засідання, вивчивши матеріали справи та перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з таких підстав.

У ч.3 ст.3 ЦПК України визначено, що провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій і вирішення справи.

Відповідно до вимог ст.213 ЦПК України, у редакції, чинній на момент розгляду справи, рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим.

Згідно з вимогами ст.214 ЦПК України, у редакції, чинній на момент розгляду справи, під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані (пропущення строку позовної давності тощо), які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.

Зазначеним вимогам закону рішення суду першої інстанції не відповідає.

Задовольняючи заяву, суд першої інстанції виходив із того, що з матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1 народилася ІНФОРМАЦІЯ_1 в Франції, але з 1989 року постійно проживала з батьками та проживає на даний час на території України.

Проте з вказаними висновками суду першої інстанції погодитись не можна з таких підстав.

Відповідно до положень ст.ст. 234, 235 ЦПК України, у редакції, чинній на момент розгляду справи, справа про встановлення факту, що має юридичне значення, розглядається в порядку окремого провадження за участі заявника і заінтересованих осіб.

У відповідності до ч.1 ст. 234 ЦПК України, у редакції, чинній на момент розгляду справи, окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

Частиною 2 ст.256 ЦПК України, у редакції, чинній на момент розгляду справи, визначено, що у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

Обов`язком суду при розгляді справи є дотримання вимог щодо всебічності, повноти і об`єктивності з`ясування обставин справи та оцінки доказів.

Всебічність та повнота розгляду передбачає з`ясування усіх юридично значущих обставин та наданих доказів з усіма притаманними їм властивостями, якостями та ознаками, їх зв`язків, відносин і залежностей. Всебічне, повне та об`єктивне з`ясування обставин справи забезпечує, як наслідок, постановлення законного і обґрунтованого рішення.

Відповідно до ст. 258 ЦПК України, у редакції, чинній на момент розгляду справи, у заяві про встановлення факту, що має юридичне значення обов`язково зазначається мета встановлення такого факту та причина неможливості одержання або відновлення документів, що посвідчують цей факт.

Прийнявши до розгляду заяву про встановлення факту постійного проживання на території України, суд першої інстанції не звернув уваги на те, що у заяві не вказана ні мета встановлення такого факту, ні причини неможливості одержання або відновлення документів, що посвідчують цей факт. Зазначення заявником, що встановлення факту необхідно їй для приведення у відповідність особистих документів не свідчить про те, що нею у заяві вказано мету встановлення такого факту, оскільки вказана заявником мета не свідчить про юридичну значимість встановлення такого факту.

Також з матеріалів справи вбачаться, що будь - які повістки чи повідомлення про день та час судового розгляду учасникам справи не направлялися, оригінали поданих заявником документів не перевірялись.

Відтак, прийнявши заяву про встановлення факту, що має юридичне значення, у якій не було вказано мети встановлення такого факту, розглянувши справу без повідомлення учасників справи, не встановивши мету встановлення такого факту та причину неможливості одержання або відновлення документів, що посвідчують цей факт під час судового розгляду, колегія суддів вважає, що у суду першої інстанції були відсутні правові підстави для ухвалення рішення про задоволення заяви.

В матеріалах справи відсутні докази на підтвердження обставин, викладених у заяві. До вказаної заяви долучено лише копію паспорта ОСОБА_1 громадянина Республіки Ірак, що не є достатнім доказом на підтвердження обставин, викладених у заяві.

Крім того, оскаржуване рішення суду відповідно до положень ст.ст.3, 8 Закону України «Про громадянство України» є підставою для набуття заявником статусу громадянина України.

Однак судом не було залучено до участі у справі орган, який вирішує питання щодо надання громадянства України, а саме, УДМС у Київській області.

Розглядаючи заяву, суд першої інстанції у порушення ст.ст.212 - 214 ЦПК України, у редакції, чинній на час розгляду справи, наведених вище обставин не враховував, у зв'язку з чим дійшов помилкового висновку про задоволення заяви.

Відповідно до ч.1 ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: 1) неповне з'ясування обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; 4) порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

З огляду на викладене рішення суду першої інстанції не відповідає вимогам ст.213 ЦПК України, у редакції, чинній на момент розгляду справи, щодо законності й обґрунтованості, зазначені вище порушення призвели до неправильного вирішення справи, що в силу ст.376 ЦПК України є підставою для скасування рішення суду та ухвалення нового рішення про відмову у задоволенні заяви ОСОБА_1 про встановлення факту, що має юридичне значення, з наведених вище підстав.

Під час апеляційного розгляду справи встановлено, що заява ОСОБА_1 не оплачена судовим збором і вказані недоліки заявником в ході розгляду справи не усунуті.

У пункті 28 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 17 жовтня 2014 року №10 «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах» судам роз'яснено, що якщо факт недоплати судового збору з'ясовано судом у процесі розгляду прийнятої заяви (скарги), суд залежно від конкретних обставин справи може, зокрема, стягнути належну суму судового збору за результатами вирішення спору.

Відповідно до ч.13 ст.141 ЦПК України, якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Так, згідно з положеннями ст.4 Закону України «Про судовий збір», у редакції, чинній на час звернення до суду із вказаною заявою, належний до сплати розмір судового збору за подання заяви окремого провадження становив 275 грн 60 коп.

Тому з урахуванням обставин даної справи з ОСОБА_1 на користь держави слід стягнути судовий збір у розмірі 275 грн 60 коп.

За подання апеляційної скарги УДМС у Київській області в Київській області сплатило судовий збір у розмірі 413 грн 40 коп. (а.с.38).

Оскільки колегія суддів ухвалює нове рішення і в задоволенні заяви ОСОБА_1 відмовляє, тому з неї на користь УДМС у Київській області підлягає стягненню судовий збір у розмірі 413 грн 40 коп.

Керуючись ст.ст.367, 374, 376, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, апеляційний суд Київської області у складі колегії суддів судової палати у цивільних справах,

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу Управління Державної міграційної служби України в Київській області задовольнити.

Рішення Васильківського міськрайонного суду Київської області від 14 грудня 2016 року скасувати та ухвалити нове рішення.

У задоволенні заяви ОСОБА_1, заінтересована особа: Васильківський районний відділ Управління Державної міграційної служби України в Київській області, про встановлення факту, що має юридичне значення відмовити.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір у розмірі 275 грн 60 коп.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Управління Державної міграційної служби України в Київській області судовий збір у розмірі 413 грн 40 коп.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Головуючий

Судді: