Справа № 157/1211/19
Провадження №2/157/328/19
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 жовтня 2019 рокумісто Камінь-Каширський

Камінь-Каширський районний суд Волинської області

в складі: головуючого судді Гамули Б.С.,

з участю: секретаря Семенюк О.В.,

позивачки ОСОБА_1 ,

відповідача ОСОБА_2 ,

представника третьої особи ОСОБА_3 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, орган опіки та піклування Камінь-Каширської районної державної адміністрації Волинської області, про визначення способу участі батька у вихованні дитини,

встановив:

ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, орган опіки та піклування Камінь-Каширської райдержадміністрації Волинської області, про визначення способу участі батька у вихованні дитини.

Позов мотивовано тим, що за час перебування в шлюбі, який був укладений 18 липня 2017 року, в сторін народився син ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Шлюбне життя не склалося через неадекватну поведінку відповідача, у зв`язку з чим позивачка звернулася до суду з позовом про розірвання шлюбу. З 04 березня 2019 року сторони проживають окремо. Відповідач у нетверезому стані приходить в квартиру батьків позивачки, де вона проживає разом із дитиною, щоб побачитися з сином. Крім цього, ОСОБА_2 . вимагає від ОСОБА_1 аби вона віддавала йому сина навіть у нічну пору доби, що є неможливим з огляду на те, що дитині лише рік. У зв`язку з цим відповідач у телефонному режимі влаштовує скандали, обзиває позивачку нецензурними словами, погрожує відібранням дитини. З цих же причин відповідач влаштовує конфлікти також і матері позивачки, через що остання зверталася в органи поліції. Позивачка не заперечує щодо відвідування ОСОБА_2 сина в прийнятну пору доби в квартирі за місцем її проживання.

Звернувшись до органу опіки та піклування Камінь-Каширської райдержадміністрації з заявою про визначення способу участі батька у вихованні дитини, зрозуміла, що розгляд її заяви займе тривалий час, тому вона звернулася з даним позовом до суду.

Посилаючись на зазначені обставини, позивачка просить суд визначити спосіб участі відповідача у вихованні сина ОСОБА_5 , встановивши йому час, дні та місце для зустрічей із дитиною, а саме: вівторок та четвер кожного тижня з 19 год. до 20 год. 30 хв. у квартирі її батьків за адресою АДРЕСА_1 , в її присутності; побачення з сином на вулиці за погодженням та в присутності відповідачки; заборонити відповідачу побачення з сином у нетверезому стані.

Відповідач подав відзив на позовну заяву, в якому зазначив, що вважає позов безпідставним. В обґрунтування зазначив, що твердження позивачки, викладені в позовній заяві щодо регулярного вживання ним алкогольних напоїв, влаштування скандалів, а також те, що він у нетверезому стані приходить до неї та вимагає надати сина для прогулянки по місту, нічим не підтверджені. Крім того вказав, позивачка звернулася до органу опіки та піклування з відповідною заявою але, не дочекавшись її вирішення, звернулася з даним позовом до суду, що також свідчить про його безпідставність. Саме позивачка перешкоджає йому бачитися з сином, ігнорує обговорення питань його виховання, оздоровлення, відпочинку. При спробах зустрічей із дитиною ОСОБА_1 влаштовує скандали, провокації. Просить позовну заяву залишити без задоволення.

Позивачка подала заперечення на відзив, де зазначила, що факт вчинення відповідачем насильства в сім`ї, зокрема щодо неї, підтверджується постановою Камінь-Каширського районного суду від 21 червня 2019 року про притягнення ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності. Щодо доказу її образ та приниження відповідачем, то таким є звернення до суду з позовом про розірвання шлюбу з цих підстав. Твердження відповідача щодо чинення йому перешкод у спілкуванні та зустрічах із дитиною є неправдивими, що стверджується їх перепискою через мобільний додаток «Вайбер», де вони домовлялися про зустрічі батька з дитиною, однак часто в обумовлений час останній не приходив, вимагав побачення з дитиною в інший час. Також зазначила, що в разі перешкоджання нею відповідачу бачитися та спілкуватися з дитиною, останній з цього приводу мав можливість звернутися до органів опіки та піклування чи суду. При визначенні способу участі батька у вихованні дитини просить врахувати вік сина, якому лише півтора роки, його тісний фізіологічний та психологічний зв`язок саме з нею, оскільки дитина знаходиться на грудному вигодовуванні. Посилаючись на наведені обставини, ОСОБА_1 уточнила позовні вимоги та просить встановити такий порядок участі відповідача у вихованні сина: відвідування у вівторок та четвер кожного тижня з 19 год. до 20 год. 30 хв. у квартирі АДРЕСА_2 в її присутності або присутності її матері ОСОБА_6 ; заборонити ОСОБА_2 побачення з сином у разі його перебування в нетверезому стані.

Позивачка ОСОБА_1 в судовому засіданні позовні вимоги підтримала повністю. Пояснила, що метою даного позову є встановити чіткий графік відвідування відповідачем їх спільного сина ОСОБА_5 , оскільки в даний час між ними часто виникають конфлікти з цього приводу. Часто ОСОБА_2 приходить до дитини, коли вона або спить, або годується, інколи хворіє, що не дає змоги гуляти з ним на свіжому повітрі. Відповідач сприймає це неадекватно, через що між ними виникають конфлікти. Позивачка підтвердила, що ОСОБА_2 відносно дитини та неї особисто агресію не проявляв, проте під час сварок хапав за руки. Просить позов задовольнити.

Відповідач позовні вимоги не визнав, пояснивши це тим, що він, як батько, має право безперешкодно бачитися з дитиною та брати повноправну участь у її вихованні. Жодних протиправних дій щодо дружини чи сина він не вчинив, тому підстав обмежувати його в спілкуванні з дитиною немає. Усі конфліктні ситуації що вникають між ним, позивачкою та її матір`ю, пов`язані з тим, що саме вони чинять йому перешкоди в спілкуванні з сином: зачиняють під`їзд, вимикають дзвінок на вхідних дверях, не відповідають на телефонні дзвінки. Тому вважає, що саме він, а не позивачка, має право на звернення до суду з даним позовом. Також вважає безпідставними вимоги позивачки щодо заборони йому брати сина на прогулянку без її присутності, оскільки він, як батько, має такі ж права та обов`язки щодо дитини, як і позивачка. Такі обмеження позбавлять його можливості спокійно поспілкуватися з сином, погуляти з ним, відвідати своїх батьків, і зрештою відчути себе справжнім батьком, оскільки в присутності позивачки між ними може виникнути чергова суперечка. Можливості відвідувати сина за запропонованим позивачкою графіком він не має, оскільки його робота пов`язана з виїздом в іншу місцевість та не має постійного характеру, проте погоджується кожного разу заздалегідь узгоджувати з позивачкою час відвідань.

Представник третьої особи органу опіки та піклування Камінь-Каширської райдержадміністрації Волинської області Сидорчук С.С. в судовому засіданні пояснив, що батьки обоє мають право бачитися з дитиною, однак щодо вирішення спору покладається на погляд суду. Також вказав, що попередньо позивачка звернулася до органу опіки та піклування Камінь-Каширської райдержадміністрації Волинської області з заявою про визначення способу участі батька у вихованні дитини, проте провадження за її заявою було припинено, оскільки позивачка, не дочекавшись рішення органу опіки та піклування, звернулася до суду з даним позовом.

Заслухавши пояснення сторін, представника третьої особи, проаналізувавши матеріали справи, суд вважає позов безпідставним і таким, що до задоволення не підлягає.

З оглянутих у судовому засіданні свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_1 від 18 липня 2017 року та свідоцтва про народження НОМЕР_2 встановлено, що сторони по справі ОСОБА_2 та ОСОБА_1 18 липня 2017 року в Камінь-Каширському районному відділі державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Волинській області зареєстрували шлюб. За час проживання в шлюбі в них народився син ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Відповідно до статті 150 Сімейного кодексу України батьки зобов`язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини. Батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов`язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Батьки зобов`язані поважати дитину. Передача дитини на виховання іншим особам не звільняє батьків від обов`язку батьківського піклування щодо неї. Забороняються будь-які види експлуатації батьками своєї дитини. Забороняються фізичні покарання дитини батьками, а також застосування ними інших видів покарань, які принижують людську гідність дитини.

Згідно зі статтею 151 Сімейного кодексу України батьки мають переважне право перед іншими особами на особисте виховання дитини. Батьки мають право залучати до виховання дитини інших осіб, передавати її на виховання фізичним та юридичним особам. Батьки мають право обирати форми та методи виховання, крім тих, які суперечать закону, моральним засадам суспільства.

У відповідності до статті 153 Сімейного кодексу України мати, батько та дитина мають право на безперешкодне спілкування між собою, крім випадків, коли таке право обмежене законом.

За нормами частин 1-3 статті 157 Сімейного кодексу України питання виховання дитини вирішується батьками спільно, крім випадку, передбаченого частиною п`ятою цієї статті. Той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов`язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею. Той із батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкоджати тому з батьків, хто проживає окремо, спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвиткові дитини.

Відповідно до статті 159 Сімейного кодексу України якщо той із батьків, з ким проживає дитина, чинить перешкоди тому з батьків, хто проживає окремо, у спілкуванні з дитиною та у її вихованні, зокрема якщо він ухиляється від виконання рішення органу опіки та піклування, другий із батьків має право звернутися до суду з позовом про усунення цих перешкод. Суд визначає способи участі одного з батьків у вихованні дитини (періодичні чи систематичні побачення, можливість спільного відпочинку, відвідування дитиною місця його проживання тощо), місце та час їхнього спілкування.

Наведені вище норми закону передбачають не лише право батьків на безперешкодне особисте спілкування зі своїми дітьми, але й встановлюють прямий обов`язок брати участь в їх вихованні. Це спілкування не може носити формальний характер, воно повинно приносити користь дитині, бути джерелом її повноцінного розвитку та виховання. При цьому той із батьків, з ким проживає дитина, не має права чинити перешкод у реалізації батьківських прав та виконанні батьківських обов`язків тому з батьків, який проживає окремо від дитини. Обмеження у праві спілкування з дитиною можуть бути встановлені за умови, якщо таке спілкування завдає шкоди дитині, зокрема перешкоджає її нормальному розвиткові.

Позивачка не надала суду належних та допустимих доказів того, що спілкування відповідача з сином завдає дитині будь-якої шкоди. Також нічим не підтверджено факту зловживання ОСОБА_2 алкогольними напоями та перебування його в такому стані поруч із дитиною. Постанова судді Камінь-Каширського районного суду Волинської області від 21 червня 2019 року про притягнення ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 173-2 КУпАП підтверджує факт вчинення останнім домашнього насильства відносно позивачки. В той же час вини відповідача у вчиненні насильства відносно свого сина ОСОБА_5 даним рішенням суду не встановлено. Також безпідставними є доводи позивачки про те, що спілкування відповідача з сином наодинці завдасть шкоди дитині, оскільки ні з пояснень сторін, ні з доданих до справи доказів не встановлено, що відповідач при зустрічі з дитиною поводив себе неадекватно чи проявляв агресію. При цьому суд також бере до уваги готовність відповідача щоразу погоджувати з позивачкою час та місце зустрічей з дитиною.

Проаналізувавши досліджені в судовому засіданні докази в їх сукупності та насамперед враховуючи інтереси дитини, суд вважає, що достатніх правових та фактичних підстав для обмеження відповідача у спілкуванні зі своїм сином на даний час немає, а тому в задоволенні даного позову слід відмовити.

Керуючись 12, 81, 89, 141, 263-265 Цивільного процесуального кодексу України, статтями 153, 157, 159 Сімейного кодексу України, суд

ухвалив:

У задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, орган опіки та піклування Камінь-Каширської районної державної адміністрації Волинської області, про визначення способу участі батька у вихованні дитини відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене до Волинського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до суду апеляційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

У відповідності до підпункту 15.5) пункту 1 Розділу ХІІІ Перехідні положення ЦПК України до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди.

Повне ім`я, місце проживання, реєстраційний номер облікової картки платника податків сторін: позивачка ОСОБА_1 , АДРЕСА_3 , РНОКПП НОМЕР_3 ; відповідач ОСОБА_2 , АДРЕСА_4 , РНОКПП НОМЕР_4 ; третя особа: орган опіки та піклування Камінь-Каширської районної державної адміністрації Волинської області, вул. Воля, 2, м. Камінь-Каширський, Волинська область, 44501, .

Головуючий: Б. С. Гамула