У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 жовтня 2019 року

м. Київ

справа № 824/99/19

провадження № 2-к/824/61/2019

Київський апеляційний суд у складі судді судової палати з розгляду цивільних справ Кравець В.А.

за участю секретаря судового засідання - Перебитюка А.М.

учасники справи:

стягувач - Італійська будівельна компанія «ТОДІНІ КОСТРУЦІОНІ ДЖЕНЕРАЛІ С.п.А.» (Todini Construzioni Generali S.p.A.)

боржник - Українське Державне агентство автомобільних доріг України (Укравтодор)

розглянувши у відкритому судовому засіданні заяву Італійської будівельної компанії «ТОДІНІ КОСТРУЦІОНІ ДЖЕНЕРАЛІ С.п.А.» (Todini Construzioni Generali S.p.A.) в особі адвоката Ключковського Маркіяна Юрійовича

про визнання та надання дозволу на виконання на території України Другого часткового рішення міжнародного комерційного арбітражу від 30 січня 2019 року у справі №226628/МНМ за позовом «ТОДІНІ КОСТРУЦІОНІ ДЖЕНЕРАЛІ С.п.А.» (Todini Construzioni Generali S.p.A.) проти Українського Державного агентства автомобільних доріг України (Укравтодор) про стягнення витрат на фінансування та/або проценти на невиплачені суми, -

В С Т А Н О В И В :

01 липня 2019 року представник італійської будівельної компанії «ТОДІНІ КОСТРУЦІОНІ ДЖЕНЕРАЛІ С.п.А.» (Todini Construzioni Generali S.p.A.) адвокат Ключковський Маркіян Юрійович звернувся до Київського апеляційного суду із заявою про визнання та надання дозволу на виконання на території України Другого часткового рішення міжнародного комерційного арбітражу від 30 січня 2019 року у справі № 226628/МНМ.

Заяву обґрунтовано тим, що 30 січня 2019 року арбітражний суд у складі Президента сера Ентоні Едвардс-Стюарта, співарбітрів ОСОБА_1 , ОСОБА_3 прийняв Друге часткове рішення (остаточне) у справі №22628/МНМ, яке стосується спору між італійською компанією «ТОДІНІ КОСТРУЦІОНІ ДЖЕНЕРАЛІ С.п.А.» та Державним агентством автомобільних доріг України (Укравтодор).

Другим частковим рішенням (остаточним) від 30 січня 2019 року оголошено, що нижчезазначені суми належать до сплати відповідачем на користь позивача як витрати на фінансування та/або проценти, нараховані до 30 листопада 2018 року включно на суми, що належать до сплати відповідно до параграфа 270 Першого Часткового рішення: 49 312 147 грн.; 4 649 343 дол. США, 1 771 784 євро.

Наказано відповідачу сплатити на користь позивача суму в розмірі 49 312 147 грн. разом з процентами, нарахованими, починаючи з 01 грудня 2018 року на суму 33 718 146 грн. за ставкою, що на 3% перевищує чинну облікову ставку НБУ, до дати сплати. У разі часткової оплати - сплачувати проценти за тією ж ставкою на несплачений залишок основної суми 33 718 146 грн. до її сплати в повному обсязі.

Наказано відповідачу сплатити на користь позивача суму у розмірі 4 649 343 дол. США разом з процентами, нарахованими, починаючи з 01 грудня 2018 року на суму 38 574 562,71 дол. США за ставкою, що на 3% перевищує облікову ставку, опубліковану Федеральною резервною системою США, до дати сплати. У разі часткової оплати - сплачувати проценти за тією ж ставкою на несплачений залишок основної суми 38 574 562,71 дол. США до її сплати в повному обсязі.

Наказано відповідачу сплатити на користь позивача суму у розмірі 1 771 784 євро, разом з процентами, нарахованими, починаючи з 01 грудня 2018 року на суму 19 826 093,20 євро за ставкою, що на 3% перевищує чинну ставку по кредитам Європейського центрального банку, до дати сплати. У разі часткової оплати - сплачувати проценти за тією ж ставкою на несплачений залишок основної суми 19 826 093,20 євро до її сплати в повному обсязі.

Справу було розглянуто відповідно до Арбітражного регламенту Міжнародної торгової палати, чинного з 01 березня 2017 року.

Місцем винесення рішення було м. Париж, Франція.

Копію арбітражного рішення представниками Державного агентства автомобільних доріг України отримано 05 та 06 лютого 2019 року.

Звертає увагу на те, що в параграфі 82(2) резолютивної частини рішення складом арбітражного суду допущено описку, а саме, замість правильної суми 33 235 185 грн. для нарахування відсотків в цій частині зазначено збільшену суму 33 718 146 грн. В той же час у диспозитивній частині рішення зазначено правильну суму 33 235 185 грн.

Із заявою про виправлення описки в Другому частковому рішенні (остаточному) від 30 січня 2019 року «ТОДІНІ КОСТРУЦІОНІ ДЖЕНЕРАЛІ С.п.А.» не зверталося.

04 січня 2013 року «ТОДІНІ КОСТРУЦІОНІ ДЖЕНЕРАЛІ С.п.А.» та Державне агентство автомобільних доріг України уклали дві Контрактні угоди: Контракт 2.1 та Контракт 2.2, а разом «Контракти».

У статті 2 Контракту 2.1 та статті 7 Контракту 2.2 сторони погодили, що невід`ємною частиною цих контрактів є, зокрема, Особливі умови контракту (ОУК) та Загальні умови контракту (ЗУК). При цьому, положення ОУК мають перевагу над ЗУК.

Арбітражна угода між «ТОДІНІ КОСТРУЦІОНІ ДЖЕНЕРАЛІ С.п.А.» та Державним агентством автомобільних доріг України (Укравтодор) закріплена у вигляді арбітражного застереження у статтях 20.4 - 20.6 ЗУК Контрактів 2.1 та 2.2 від 04 січня 2013 року.

Пунктом 20.6 передбачено, що якщо Особливі умови не містять інших положень, то будь-який спір, який не було врегульовано в дружньому порядку і стосовно якого рішення КУС (у разі його ухвалення) не стало остаточним і обов`язковим, підлягає остаточному врегулюванню шляхом арбітражу. Якщо обидві Сторони не погодяться на інші умови:

- для контрактів, укладених із іноземними підрядниками, міжнародне арбітражне провадження адмініструється установою, визначеною в Контрактних документах, згідно з арбітражним регламентом визначеної установи (в разі її визначення) або згідно арбітражним регламентом ЮНСІТРАЛ на вибір визначеної установи;

- місцем арбітражу є місто, в якому розташована штаб-квартира визначеної арбітражної установи;

- арбітражний розгляд здійснюється мовою, встановленою для спілкування в статті 1.4 (Право та мова);

- у разі контрактів із вітчизняними підрядниками арбітражне провадження здійснюється згідно з законодавством країни Замовника.

Арбітри мають повне право відкривати, розглядати й переглядати будь-які сертифікати, рішення, розпорядження, висновки або оцінки Інженера, а також будь-яке рішення КУС, що має відношення до спору. Не існує жодних підстав для відмови у виклику представників Сторін та Інженера й наданні ними свідчень перед арбітрами з будь-якого питання, що має відношення до спору. Жодна зі Сторін у провадженні перед арбітрами не зобов`язана обмежуватись доказами або аргументами, які було раніше надано КУС для ухвалення нею свого рішення, або причинами незгоди, наведеними у своєму повідомленні про незгоду. Будь-яке рішення КУС є допустимим як доказ для арбітражу.

Арбітраж може бути розпочатий до або після завершення Робіт. Внесення змін в обов`язки Сторін, Інженера та КУС з підстав ведення будь-якого арбітражного провадження під час виконання Робіт не допускається».

Таким, чином, у Контрактах передбачена багаторівнева процедура вирішення спорів: Колегія з урегулювання спорів, Дружнє врегулювання і потім арбітраж.

У Контрактних документах, включених до складу ОУ кожного з Контрактів, установою, відповідальною за адміністрування міжнародного арбітражного провадження, призначено Міжнародну торгову палату»

Також у пункті 7.1 Акту про повноваження Сторони погодили наступне:

«Згідно з домовленістю, зафіксованою шляхом обміну повідомленнями електронної пошти між сторонами 21 липня 2017 року, сторони погодились, за умови згоди складу арбітражного суду, з тим, що:

(1) всі спори між сторонами, що випливають із Контрактів або пов`язані з ними, передаються на розгляд складу арбітражного суду; і

(2) Акт про повноваження має містити положення, яке дасть змогу подати їх на розгляд у рамках цього звернення;

(3) вимоги статей 20.4 та 20.5 ЗУК не повинні застосовуватись до будь-яких спорів, які ще не було передано на розгляд Колегії з урегулювання спорів».

За наведених обставин представник «ТОДІНІ КОСТРУЦІОНІ ДЖЕНЕРАЛІ С.п.А.» адвокат Ключковський М.Ю. просив визнати і надати дозвіл на виконання на території України Другого часткового рішення (остаточного), винесеного відповідно до Регламенту Міжнародної Торгової Палати в м. Париж, Франція 30 січня 2019 року по справі № МТП 22628/МНМ за позовом італійської компанії «ТОДІНІ КОСТРУЦІОНІ ДЖЕНЕРАЛІ С.п.А.» проти українського Державного агентства автомобільних доріг України (Укравтодор).

Видати виконавчий лист на примусове виконання Другого часткового рішення (остаточного) по справі № МТП 22628/МНМ від 30 січня 2019 року та стягнути з Боржника на користь заявника: 49 312 147 грн. та 4 649 343 дол. США та 1 771 784 ЄВРО, а також:

відсотки на суму 33 235 185 гривень, нараховані починаючи з 1 грудня 2018 року за ставкою, що на 3% перевищує чинну облікову ставку Національного банку України, до дати сплати; в разі часткової оплати відсотки за тією ж ставкою на несплачений залишок основної суми 33 235 185 гривень до її сплати в повному обсязі;

відсотки на суму 38 574 562,71 дол. США, нараховані починаючи з 1 грудня 2018 року за ставкою, що на 3% перевищує облікову ставку, опубліковану Федеральною резервною системою США, до дати сплати; в разі часткової оплати відсотки за тією ж ставкою на несплачений залишок основної суми 38 574 562,71 дол. США до її сплати в повному обсязі;

відсотки на суму 19 826 093,20 ЄВРО, нараховані починаючи з 1 грудня 2018 року до дати сплати за ставкою, що на 3% перевищує чинну ставку по кредитам Європейського центрального банку; в разі часткової оплати відсотки за тією ж ставкою на несплачений залишок основної суми в розмірі 19 826 093,20 ЄВРО до її сплати в повному обсязі.

Судові витрати покласти на боржника.

Не погоджуючись з вказаною заявою, представник боржника Державного агентства автомобільних доріг України (Укравтодор) - Лесик М.А. 14 серпня 2019 року подав до суду письмові заперечення, в яких просить відмовити у визнанні та наданні дозволу на виконання Другого часткового рішення від 30 січня 2019 року у повному обсязі.

Зазначає, що «ТОДІНІ КОСТРУЦІОНІ ДЖЕНЕРАЛІ С.п.А.» у 2016 році передала всі свої права та обов`язки за договорами в Україні компанії НСЕ Costruzioni SpA, власником якої є Salini Impregilo SpA, а компанія Prime System KZ Ltd., як поточний власник «ТОДІНІ КОСТРУЦІОНІ ДЖЕНЕРАЛІ С.п.А.», 02 квітня 2016 року придбала Тодіні відповідно до Акту та Угоди без будь-яких контрактів в Україні.

Отже, справжній власник прав і обов`язків за договорами в Україні є Salini Impregilo SpA.

Таким чином, передача прав та обов`язків за договорами стала причиною передачі і арбітражного застереження, а тому, на думку представника Укравтодора, арбітражний суд не мав права розглядати заяви компанії «ТОДІНІ КОСТРУЦІОНІ ДЖЕНЕРАЛІ С.п.А.», оскільки вказана компанія з 10 березня 2016 року не має прав та обов`язків за договорами з Україною, а отже, не є належним позивачем у справі.

Посилається на те, що 27 червня 2019 року арбітражний суд виніс Процесуальний Наказ №11, відповідно до якого 25-26 вересня 2019 року відбудеться арбітражне засідання, в якому арбітражний суд розгляне питання допустимості вимог «ТОДІНІ КОСТРУЦІОНІ ДЖЕНЕРАЛІ С.п.А.» в арбітражі та можливості цієї компанії вимагати компенсації за укладеними з Укравтодором договорами з огляду на передачу вказаних договорів у квітні 2016 року.

Вказує на те, що копія арбітражного рішення від 30 січня 2019 року, надана заявником, належним чином не засвідчена та не відповідає вимогам частини четвертої статті 476 ЦПК України.

Уважає, що арбітражне рішення винесено щодо спору, не передбаченого арбітражною угодою, оскільки «ТОДІНІ КОСТРУЦІОНІ ДЖЕНЕРАЛІ С.п.А.» втратило своє право на подання позову в арбітраж, коли передав права та обов`язки за укладеними з Укравтодором договорами компанії НСЕ Costruzioni SpA, що є прямою підставою для відмови у визнанні та наданні дозволу на виконання рішення міжнародного комерційного арбітражу.

Також зазначає, що зі змісту Другого часткового рішення від 30 січня 2019 року випливає, що воно не є остаточним.

Посилаючись на практику Верховного Суду, вказував, що визнання та виконання прийнятого арбітражного рішення суперечить публічному порядку України, у зв`язку з тим, що «ТОДІНІ КОСТРУЦІОНІ ДЖЕНЕРАЛІ С.п.А.» передала всі права та обов`язки за договорами іншій компанії, а тому не зазнала жодних збитків чи шкоди, а її права не могли бути порушені в силу їх відсутності.

Відповідно до ч. 2, ч. 3 ст. 23 ЦПК України усі справи, що підлягають вирішенню в порядку цивільного судочинства, розглядаються місцевими загальними судами як судами першої інстанції, крім справ, визначених частинами другою та третьої цієї статті.

Справи щодо оскарження рішень третейських судів, оспорювання рішень міжнародних комерційних арбітражів, про видачу виконавчих листів на примусове виконання рішень третейських судів розглядаються апеляційними судами як судами першої інстанції за місцем розгляду справи третейським судом (за місцезнаходженням арбітражу).

Згідно з ч. 3 ст. 475 ЦПК України заява про визнання і надання дозволу на виконання рішення міжнародного комерційного арбітражу подається до апеляційного суду, юрисдикція якого поширюється на місто Київ, протягом трьох років з дня прийняття рішення міжнародним комерційним арбітражем.

Представники «ТОДІНІ КОСТРУЦІОНІ ДЖЕНЕРАЛІ С.п.А.» у судовому засіданні заяву підтримали та просили задовольнити з підстав, наведених в ній.

Представники українського Державного агентства автомобільних доріг України (Укравтодор) проти задоволення заяви заперечували та просили у її задоволенні відмовити.

Заслухавши пояснення представників «ТОДІНІ КОСТРУЦІОНІ ДЖЕНЕРАЛІ С.п.А.» та українського Державного агентства автомобільних доріг України, вивчивши заяву разом з доданими до неї матеріалами, взявши до уваги заперечення представника українського Державного агентства автомобільних доріг України, суд дійшов висновку про задоволення заяви з наступних підстав.

З матеріалів справи убачається, що 04 січня 2013 року «ТОДІНІ КОСТРУЦІОНІ ДЖЕНЕРАЛІ С.п.А.» та Державне агентство автомобільних доріг України уклали дві Контрактні угоди: Контракт 2.1 та Контракт 2.2, а разом «Контракти».

У статті 2 Контракту 2.1 та статті 7 Контракту 2.2 сторони погодили, що невід`ємною частиною цих контрактів є, зокрема, Особливі умови контракту (ОУК) та Загальні умови контракту (ЗУК). При цьому, положення ОУК мають перевагу над ЗУК.

Арбітражна угода між «ТОДІНІ КОСТРУЦІОНІ ДЖЕНЕРАЛІ С.п.А.» та Державним агентством автомобільних доріг України (Укравтодор) закріплена у вигляді арбітражного застереження у статтях 20.4 - 20.6 ЗУК Контрактів 2.1 та 2.2 від 04 січня 2013 року.

Пунктом 20.6 передбачено, що якщо Особливі умови не містять інших положень, то будь-який спір, який не було врегульовано в дружньому порядку і стосовно якого рішення КУС (у разі його ухвалення) не стало остаточним і обов`язковим, підлягає остаточному врегулюванню шляхом арбітражу. Якщо обидві Сторони не погодяться на інші умови:

- для контрактів, укладених із іноземними підрядниками, міжнародне арбітражне провадження адмініструється установою, визначеною в Контрактних документах, згідно з арбітражним регламентом визначеної установи (в разі її визначення) або згідно арбітражним регламентом ЮНСІТРАЛ на вибір визначеної установи;

- місцем арбітражу є місто, в якому розташована штаб-квартира визначеної арбітражної установи;

- арбітражний розгляд здійснюється мовою, встановленою для спілкування в статті 1.4 (Право та мова);

- у разі контрактів із вітчизняними підрядниками арбітражне провадження здійснюється згідно з законодавством країни Замовника.

Арбітри мають повне право відкривати, розглядати й переглядати будь-які сертифікати, рішення, розпорядження, висновки або оцінки Інженера, а також будь-яке рішення КУС, що має відношення до спору. Не існує жодних підстав для відмови у виклику представників Сторін та Інженера й наданні ними свідчень перед арбітрами з будь-якого питання, що має відношення до спору. Жодна зі Сторін у провадженні перед арбітрами не зобов`язана обмежуватись доказами або аргументами, які було раніше надано КУС для ухвалення нею свого рішення, або причинами незгоди, наведеними у своєму повідомленні про незгоду. Будь-яке рішення КУС є допустимим як доказ для арбітражу.

Арбітраж може бути розпочатий до або після завершення Робіт. Внесення змін в обов`язки Сторін, Інженера та КУС з підстав ведення будь-якого арбітражного провадження під час виконання Робіт не допускається».

Таким, чином, у Контрактах передбачена багаторівнева процедура вирішення спорів: Колегія з урегулювання спорів, Дружнє врегулювання і потім арбітраж.

У Контрактних документах, включених до складу ОУ кожного з Контрактів, установою, відповідальною за адміністрування міжнародного арбітражного провадження, призначено Міжнародну торгову палату»

Також у пункті 7.1 Акту про повноваження Сторони погодили наступне:

«Згідно з домовленістю, зафіксованою шляхом обміну повідомленнями електронної пошти між сторонами 21 липня 2017 року, сторони погодились, за умови згоди складу арбітражного суду, з тим, що:

(1) всі спори між сторонами, що випливають із Контрактів або пов`язані з ними, передаються на розгляд складу арбітражного суду; і

(2) Акт про повноваження має містити положення, яке дасть змогу подати їх на розгляд у рамках цього звернення;

(3) вимоги статей 20.4 та 20.5 ЗУК не повинні застосовуватись до будь-яких спорів, які ще не було передано на розгляд Колегії з урегулювання спорів».

08 березня 2017 року компанія Тодіні подала заяву про арбітраж до Міжнародного арбітражного суду Міжнародної Торгової Палати у Парижі.

Того ж дня Секретаріат Міжнародної Торгової Палати отримав указану заяву.

Листом Секретаріату Міжнародної Торгової Палати від 14 березня 2017 року Укравтодор було повідомлено про початок арбітражного провадження 08 березня 2017 року згідно з частиною першою статті 5 регламенту Міжнародної торгової Палати, чинного станом на 01 березня 2017 року.

13 квітня 2017 року Укравтодор надав відзив на заяву про арбітраж, в якому погодився з пропозицією Тодіні про призначення кожною зі сторін по одному арбітру й про спільне призначення сторонами Президента складу арбітражного суду.

12 червня 2017 року сторони за взаємною згодою висунули кандидатуру сера Ентоні Едвардса-Стюарта [Sir Antony Edwards-Stuart] на позицію Президента складу арбітражного суду.

19 червня 2017 року Генеральний Секретар Міжнародної Торгової Палати підтвердив призначення сера Ентоні Едвардса-Стюарта [Sir Аntony Edwards-Stuart] Президентом складу арбітражного суду.

04 жовтня 2017 року сторони та склад арбітражного суду остаточно сформували Акт про повноваження, який було підписано сторонами та всіма арбітрами.

12 жовтня 2017 року Секретаріат Міжнародної Торгової Палати повідомив сторони та склад арбітражного суду про передачу Акту про повноваження, підписаного Сторонами та всіма арбітрами, до Суду Міжнародної Торгової Палати на його сесії від 12 жовтня 2017 року.

26 червня 2018 року склад арбітражного суду прийняв Перше часткове рішення (остаточне) щодо заяви позивача, зокрема, в тій частині, в якій воно стосується рішень КУС 2.1/7 і КУС 2.2/5.

30 січня 2019 року склад арбітражного суду прийняв Друге часткове рішення (остаточне), яким оголошено, що нижчезазначені суми належать до сплати відповідачем на користь позивача як витрати на фінансування та/або проценти, нараховані до 30 листопада 2018 року включно на суми, що належать до сплати відповідно до параграфа 270 Першого Часткового рішення: 49 312 147 грн.; 4 649 343 дол. США, 1 771 784 євро.

Наказано відповідачу сплатити на користь позивача суму в розмірі 49 312 147 грн. разом з процентами, нарахованими, починаючи з 01 грудня 2018 року на суму 33 718 146 грн. за ставкою, що на 3% перевищує чинну облікову ставку НБУ, до дати сплати. У разі часткової оплати - сплачувати проценти за тією ж ставкою на несплачений залишок основної суми 33 718 146 грн. до її сплати в повному обсязі.

Наказано відповідачу сплатити на користь позивача суму у розмірі 4 649 343 дол. США разом з процентами, нарахованими, починаючи з 01 грудня 2018 року на суму 38 574 562,71 дол. США за ставкою, що на 3% перевищує облікову ставку, опубліковану Федеральною резервною системою США, до дати сплати. У разі часткової оплати - сплачувати проценти за тією ж ставкою на несплачений залишок основної суми 38 574 562,71 дол. США до її сплати в повному обсязі.

Наказано відповідачу сплатити на користь позивача суму у розмірі 1 771 784 євро, разом з процентами, нарахованими, починаючи з 01 грудня 2018 року на суму 19 826 093,20 євро за ставкою, що на 3% перевищує чинну ставку по кредитам Європейського центрального банку, до дати сплати. У разі часткової оплати - сплачувати проценти за тією ж ставкою на несплачений залишок основної суми 19 826 093,20 євро до її сплати в повному обсязі.

Пунктом 83 вказаного рішення передбачено, що кожний з наказів, викладених у вищезазначених підпунктах (1)-(4), не впливає на остаточне рішення складу арбітражного суду у відповідному спорі. Крім того, ми залишаємо за собою право прийняти наступні рішення або наступне рішення та/або фінальне рішення (якщо не буде досягнуто згоди):

щодо всіх питань, що залишилися невирішеними, викладених в Акті про повноваження, або які додатково включаються до сфери дії Акта про повноваження на підставі погодження або розпорядження складу арбітражного суду;

щодо всіх питань, пов`язаних з витратами, включаючи витрати на розгляд заяви позивача від 30 листопада 2018 року та цього Другого часткового рішення, та витратами на провадження у Високому суді, передбаченими в параграфі 5 Наказу від 06 квітня 2017 року;

щодо всіх інших питань, що залишилися невирішеними в Першому частковому рішенні, які остаточно не були вирішені в цьому Другому частковому рішенні.

Статтею 81 Закону України «Про міжнародне приватне право» передбачено, що в Україні можуть бути визнані та виконані рішення іноземних судів у справах, що виникають з цивільних, трудових, сімейних та господарських правовідносин, вироки іноземних судів у кримінальних провадженнях у частині, що стосується відшкодування шкоди та заподіяних збитків, а також рішення іноземних арбітражів та інших органів іноземних держав, до компетенції яких належить розгляд цивільних і господарських справ, що набрали законної сили.

Частиною 1 статті 82 Закону України «Про міжнародне приватне право» встановлено, що визнання та виконання рішень, визначених у статті 81 цього Закону, здійснюється у порядку, встановленому законом України.

Відповідно до ч. 1 ст. 35 Закону України «Про міжнародний комерційний арбітраж» арбітражне рішення, незалежно від того, в якій країні воно було винесено, визнається обов`язковим і при поданні до компетентного суду письмового клопотання виконується з урахуванням положень цієї статті та статті 36.

Визнання та надання дозволу на виконання рішення міжнародного комерційного арбітражу - це поширення законної сили такого рішення на територію України і застосування засобів примусового виконання в порядку, встановленому Цивільним процесуальним кодексом України.

Порядок розгляду і вирішення заяви про визнання та надання дозволу на виконання рішення міжнародного комерційного арбітражу визначені в Главі 3 Розділу ІХ ЦПК України «Визнання та виконання рішень іноземних судів, міжнародних комерційних арбітражів в Україні, надання дозволу на примусове виконання рішень третейських судів».

Згідно зі статтею 474 ЦПК України рішення міжнародного комерційного арбітражу (якщо його місце знаходиться за межами України), незалежно від того, в якій країні воно було винесено, визнається та виконується в Україні, якщо їх визнання та виконання передбачено міжнародним договором; згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України. У разі якщо визнання та виконання рішення міжнародного комерційного арбітражу залежить від принципу взаємності, вважається, що він існує, оскільки не доведено інше.

Окрім того, визнання та виконання арбітражних рішень регулюється також Конвенцією про визнання та виконання іноземних арбітражних рішень від 10 червня 1958 року (Нью-Йорк) (далі - Конвенція), яка набрала чинності для України з 08 січня 1961 року.

Нью-Йоркська конвенція встановлює, що кожна Договірна Держава визнає арбітражні рішення як обов`язкові і приводить їх до виконання згідно з процесуальними нормами тієї території, де запитується визнання і приведення у виконання цих рішень, на умовах, викладених у нижченаведених статтях Конвенції.

Стаття 4 Конвенції встановлює, що для визнання і приведення у виконання рішення іноземного арбітражного суду сторона, яка просить про таке визнання і виконання, при подачі відповідного прохання надає: a) належним чином засвідчений оригінал арбітражного рішення або належним чином завірену копію такого; b) оригінал арбітражної угоди або її належним чином засвідчену копію. Якщо арбітражне рішення або угода викладені не офіційною мовою тієї країни, де порушене клопотання про визнання і приведення у виконання рішення, також надається переклад цих документів на офіційну мову. Переклад засвідчується офіційним чи присяжним перекладачем чи дипломатичною або консульською установою.

Відповідно до статті 5 Конвенції про визнання та виконання іноземних арбітражних рішень від 10 червня 1958 року (Нью-Йорк) (далі - Конвенція), яка набрала чинності для України з 08 січня 1961 року, та членом якої є Грузія, у визнанні і приведенні у виконання арбітражного рішення може бути відмовлено на прохання тієї сторони, проти якої воно спрямовано, лише у разі, якщо ця сторона надасть компетентній владі за місцем порушеного клопотання про визнання і приведення рішення у виконання докази того, що: a) сторони в арбітражній угоді, за принципами застосовуваного до них закону, в будь-якій мірі були недієздатними або ця угода є недійсною за законом, якому сторони цю угоду підпорядкували, а за відсутності вказівки про таке підпорядкування, згідно із законом країни, де рішення було винесено, або b) сторона, проти якої винесено рішення, не була належним чином повідомлена про призначення арбітра або про арбітражний розгляд або з інших причин не могла подати свої пояснення, або c) вказане рішення винесено у спорі, не передбаченому або не підпадаючому під дію положень арбітражної угоди або арбітражного застереження в договорі, або містить висновки з питань, що виходять за межі арбітражної угоди або арбітражного застереження в договорі, з тим, однак, що у разі, якщо висновки з питань, охоплених арбітражною угодою або застереженням, можуть бути відокремлені від тих, які не охоплюються такою угодою або застереженням, то та частина арбітражного рішення, яка містить висновки з питань, охоплених арбітражною угодою або арбітражним застереженням в договорі, може бути визнана і виконана, або d) склад арбітражного органу або арбітражний процес не відповідали угоді між сторонами або, за відсутності такої, не відповідали закону тієї країни, де мав місце арбітраж, або е) рішення ще не стало остаточним для сторін або було скасовано або призупинено його виконання компетентною владою країни, де воно було винесено, або країни, закон якої застосовувався. У визнанні та приведенні у виконання арбітражного рішення може бути також відмовлено, якщо компетентна влада країни, в якій порушується клопотання про визнання і приведення у виконання рішення, дійде висновку, що: a) об`єкт спору не може бути предметом арбітражного розгляду за законами цієї країни, або b) визнання і приведення у виконання цього рішення суперечать публічному порядку цієї країни.

Відповідно до частини четвертої статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 30 липня 2018 року у справі № 796/35/2018 зроблено висновок про те, що вирішуючи питання про визнання та надання дозволу на виконання рішення міжнародного комерційного арбітражу, суд не може оцінювати його правильність по суті чи вносити будь-які зміни до його змісту, а перевіряє лише дотримання строків звернення з клопотанням, дотримання вимог процесуального закону щодо його форми і змісту та наявність обставин, які можуть бути підставою для відмови в задоволенні заяви.

Як убачається з матеріалів справи, при зверненні у липні 2019 року до суду із заявою про визнання та надання дозволу на виконання Другого часткового рішенням (остаточного) від 30 січня 2019 року у справі №226628/МНМ представник Італійської будівельної компанії «ТОДІНІ КОСТРУЦІОНІ ДЖЕНЕРАЛІ С.п.А.» (Todini Construzioni Generali S.p.A.) - Ключковський М.Ю. дотримався визначеного в статті 475 ЦПК України трирічного строку на подання заяви про визнання та надання дозволу на виконання вказаного рішення.

До заяви стягувачем долучено документи у відповідності до переліку, визначеного статтею 4 Конвенції, що узгоджуються з положеннями ст. 476 ЦПК України та ст. 36 Закону України «Про міжнародний комерційний арбітраж».

Окрім того, на вимогу суду представником заявника у судовому засіданні, яке відбулось 30 вересня 2019 року, надано суду та представникам боржника належним чином засвідчену копію Другого часткового рішенням (остаточного) від 30 січня 2019 року.

За змістом статті 478 ЦПК України та статті 36 Закону України «Про міжнародний комерційний арбітраж», що узгоджується з положеннями статті 5 Конвенції, суд відмовляє у визнанні і наданні дозволу на виконання рішення міжнародного комерційного арбітражу, якщо сторона, проти якої воно спрямоване, подасть суду доказ того, що: а) одна із сторін в арбітражній угоді була якоюсь мірою недієздатною; або ця угода є недійсною за законом, якому сторони цю угоду підпорядкували, а в разі відсутності такої вказівки, за законом держави, де рішення було винесено; або б) сторону, проти якої винесено рішення, не було належним чином сповіщено про призначення арбітра чи про арбітражний розгляд або з інших поважних причин вона не могла подати свої пояснення; або в) рішення винесено щодо спору, не передбаченого арбітражною угодою, або такого, що не підпадає під її умови, або містить постанови з питань, що виходять за межі арбітражної угоди; проте якщо постанови з питань, охоплених арбітражною угодою, можуть бути відокремлені від тих, які не охоплюються такою угодою, то та частина арбітражного рішення, яка містить постанови з питань, що охоплені арбітражною угодою, може бути визнана і виконана; або г) склад міжнародного комерційного арбітражу або арбітражна процедура не відповідали угоді між сторонами або, за відсутності такої, не відповідали закону тієї держави, де мав місце арбітраж; ґ) або рішення ще не стало обов`язковим для сторін, або було скасовано, або його виконання зупинено судом держави, в якій або згідно із законом якої воно було прийнято. У визнанні і наданні дозволу на виконання рішення міжнародного комерційного арбітражу може бути відмовлено, якщо суд визнає, що відповідно до закону спір, з огляду на його предмет, не може бути переданий на вирішення міжнародного комерційного арбітражу або визнання та виконання цього арбітражного рішення суперечить публічному порядку України.

Тлумачення статті 478 ЦПК України свідчить, що тягар доведення наявності підстав для відмови у визнанні і виконанні арбітражного рішення покладається на сторону, яка заперечує проти заяви.

Заперечуючи проти поданої заяви про визнання та надання дозволу на виконання Другого часткового рішенням (остаточного) від 30 січня 2019 року, представники Укравтодору зазначали, що арбітражне рішення винесено щодо спору, не передбаченого арбітражною угодою, оскільки «ТОДІНІ КОСТРУЦІОНІ ДЖЕНЕРАЛІ С.п.А.» втратило своє право на подання позову в арбітраж, коли передав права та обов`язки за укладеними з Укравтодором договорами компанії НСЕ Costruzioni SpA.

Проте, такі доводи є безпідставними з огляду на наступне.

Відповідно до частини першої статті 16 Закону України «Про міжнародний комерційний арбітраж» третейський суд може сам прийняти постанову про свою компетенцію, в тому числі стосовно будь-яких заперечень щодо наявності або дійсності арбітражної угоди.

Аналіз змісту Другого часткового рішення міжнародного комерційного арбітражу від 30 січня 2019 року у справі №226628/МНМ за позовом «ТОДІНІ КОСТРУЦІОНІ ДЖЕНЕРАЛІ С.п.А.» (Todini Construzioni Generali S.p.A.) проти Українського Державного агентства автомобільних доріг України (Укравтодор) про стягнення витрат на фінансування та/або проценти на невиплачені суми свідчить, що під час винесення Першого часткового рішення відповідач наполягав, що розгляд заяви не входить до юрисдикції складу арбітражного суду в тій частині, в якій воно стосується рішень КУС 2.1/7 і 2.2/5. 26 червня 2018 року склад арбітражного суду прийняв Перше часткове рішення щодо заяви позивача, зокрема, в тій частині, в якій воно стосується рішень КУС 2.1/7 і 2.2/5 (п. 46 Другого частково рішення від 30 січня 2019 року).

Таким чином, Укравтодор скористався своїм правом та заявив вимогу щодо відсутності компетенції арбітражного суду на розгляд вказаного спору та дане питання було вирішено Першим частковим рішенням від 26 червня 2018 року.

Окрім того, посилаючись на практику Верховного Суду, представник Укравтодору вказував, що визнання та виконання прийнятого арбітражного рішення суперечить публічному порядку України, у зв`язку з тим, що «ТОДІНІ КОСТРУЦІОНІ ДЖЕНЕРАЛІ С.п.А.» передала всі права та обов`язки за договорами іншій компанії, а тому не зазнала жодних збитків чи шкоди, а її права не могли бути порушені в силу їх відсутності.

Застереження про публічний порядок у загальному вигляді сформульовано у міжнародних конвенціях. Зокрема, у статті 6 Конвенції ООН про право, застосовуване до міжнародної купівлі-продажу товарів від 15 червня 195 року встановлено, що в кожній із держав, які домовляються, застосування права, визначеного цією Конвенцією, може бути виключено з мотивів публічного порядку. Таке ж правило встановлене у статті 18 Конвенції ООН про право, що застосовується до договорів міжнародної купівлі-продажу товарів від 22 грудня 1986 року.

Таким чином, головним завданням застереження про публічний порядок в міжнародному праві є вирішення колізій різних країн.

Об`єктом застереження про публічний порядок є міжнародні приватноправові відносини, а предметом - незастосування іноземного права, яке обране для регулювання цивільно-правових відносин з іноземним елементом, якщо його застосування порушує публічний порядок держави. У цьому разі застереження про публічний порядок врегульовує самостійну сферу суспільних відносин, яка не залежить від сфери міждержавних відносин.

Рішення, прийняті МКАС при ТПП України, якщо не виконуються добровільно, у подальшому визнаються і виконуються державними судами країни виконання рішення та виключно в суворо встановлених законом випадках можуть застосувати застереження про публічний порядок.

Статтею 12 «Застереження про публічний порядок» ЗУ «Про міжнародне приватне право» встановлює, що норма права іноземної держави не застосовується у випадках, якщо її застосування призводить до наслідків, явно не сумісних з основами правопорядку (публічним порядком) України. У таких випадках застосовується право, яке має найбільш тісний зв`язок з правовідносинами, а якщо таке право визначити або застосувати неможливо, застосовується право України.

Під публічним порядком слід розуміти правопорядок держави, визначені принципи і засади, які становлять основу існуючого у ній ладу (стосуються її незалежності, цілісності, самостійності й недоторканості й основних конституційних прав, свобод, гарантій тощо). Публічний порядок будь-якої держави включає фундаментальні принципи і засади правосуддя, моралі, які держава має намір захистити навіть тоді, коли це не має прямого стосунку до самої держави; правила, які забезпечують фундаментальні політичні, соціальні та економічні інтереси держави; обов`язок держави з дотримання своїх зобов`язань перед іншими державами та міжнародними організаціями.

Правова концепція публічного порядку існує для того, щоб захистити державу від іноземних арбітражних рішень, які порушують діючі в державі фундаментальні принципи справедливості і правосуддя. Ці положення покликані встановити правовий бар`єр на шляху рішень, ухвалених всупереч кардинальним процесуальним і матеріально-правовим принципам, на яких тримається публічний порядок. Вони також призначені не допустити можливість визнання та надання дозволу на виконання рішень, пов`язаних з корупцією чи неприпустимим невіглаством арбітрів.

У той же час необґрунтована відмова у наданні дозволу на примусове виконання рішення міжнародного комерційного арбітражного суду є свого роду блокуванням рішення і може, у випадку свавільного застосування, носити характер штучного нормативного бар`єру, який з точки зору міжнародного права є абсолютно недопустимим. Це блокування не тільки не відповідатиме цілям міжнародного арбітражу, але й буде порушувати законні права, які це арбітражне рішення може фактично надавати стягувачу в інших державах.

Відмова у визнанні та наданні дозволу на примусове виконання на території України арбітражного рішення може порушувати гарантії, передбачені частиною першою статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, становитиме непропорційне втручання у право власності стягувача на присуджені грошові кошти.

Разом з тим, спір між сторонами, як юридичними особами та самостійними учасниками господарського обороту, виник у зв`язку з неналежним виконання умов договорів («Контракт 2.1» та «Контракт 2.2») про капітальний ремонт автомобільної дороги М-03 Київ - Харків - Довжанський, укладених 04 січня 2013 року між Італійською будівельною компанією «ТОДІНІ КОСТРУЦІОНІ ДЖЕНЕРАЛІ С.п.А.» та українським Державним агентством автомобільних доріг України (Укравтодор), а також щодо витрат позивача на фінансування та/або проценти у зв`язку з невиконанням умов вказаних договорів, який вирішено Першим та Другим частковими рішеннями міжнародного комерційного арбітражу від 26 червня 2018 року та 30 січня 2019 року відповідно до Регламенту Міжнародної Торгової Палати в м. Париж, Франція, як це передбачено та погоджено сторонами в арбітражному застереженні, яке міститься у статтях 20.4-20.6 ЗУК Контрактів 2.1 та 2.2.

Отже, Укравтодор не довів, що визнання та виконання арбітражного рішення вплине на суспільні, економічні та соціальні основи діяльності держави Україна або в результаті його виконання будуть вчинені дії, які прямо заборонені законодавством України або заподіюють шкоду суверенітету чи безпеці держави Україна з огляду на те, що спір виник між суб`єктами господарювання з договірних правовідносин.

Також представник боржника посилається на те, що зі змісту Другого часткового рішення від 30 січня 2019 року випливає, що воно не є остаточним.

Такі аргументи не заслуговують на увагу суду та є необґрунтованими, оскільки в арбітражному застереженні сторони погодили, що арбітражне провадження може бути розпочато за Регламентом МТП у місті Париж, Франція. Справу за позовом було розглянуто відповідно до Арбітражного регламенту Міжнародної торгової палати, чинного з 01 березня 2017 року, частиною 6 статті 35 якого передбачено, що кожне арбітражне рішення є обов`язковим для сторін. Передаючи спір на розгляд арбітражу відповідно до цього Регламенту, сторони зобов`язуються виконати будь-яке арбітражне рішення невідкладно, і вважаються такими, що відмовились від своїх прав на оскарження у будь-якій формі, тією мірою, якою така відмова допускається законом.

Отже, дослідивши матеріали справи, суд уважає, що заявником дотримано строки звернення із заявою, а також вимоги процесуального закону щодо її форми і змісту, а обставини, які могли би бути підставою для відмови в задоволенні заяви про визнання і надання дозволу на виконання Другого часткового рішення (остаточного) Міжнародної Торгової Палати від 30 січня 2019 року, передбачені статтею 5 Конвенції про визнання та виконання іноземних арбітражних рішень від 10 червня 1958 року, статтею 36 Закону України «Про міжнародний комерційний арбітраж» та статтею 478 ЦПК України, відсутні.

Заявник, посилаючись на наявність у резолютивній частині Другого часткового рішення Міжнародної Торгової Палати від 30 січня 2019 року арифметичної помилки (описки), а саме, замість правильної базової суми для нарахування відсотків у відповідній частині у розмірі 33 235 185 грн помилково зазначено 33 718 146 грн, що на 482 961,05 грн більше за правильну суму, просив стягнути відсотки, виходячи з базової суми 33 235 185 грн. При цьому зазначає, що в мотивувальній частині рішення вказано вірну бузову суму для нарахування відсотків - 33 235 185 грн.

Як зазначено у параграфі 76 Другого часткового рішення Міжнародної Торгової Палати від 30 січня 2019 року: «позивач не заявив жодних позовних вимог про нарахування процентів на суму, вказану в параграфі 270(8) Першого Часткового Рішення, а саме, 482 961,05 грн, які за рішенням КУС належали до сплати на користь позивача в порядку відшкодування 50% винагороди і витрат КУС. Це пояснюється тим, що КУС не прийняла рішення щодо нарахування процентів на вказану суму. На нашу думку, позивач правильно не взяв до уваги ту частину рішення у частині, що стосується нарахування процентів».

Відповідно до статті 5 Нью-Йоркскої Конвенції та підпункту в) пункту 1 частини першої статті 478 ЦПК України суд має право частково виконати арбітражне рішення в частині питань, що охоплені арбітражною угодою.

Таким чином, виходячи з умов арбітражного застереження, змісту пункту 76 Другого часткового рішення від 30 січня 2019 року, суд доходить висновку, що визначення нарахування відсотків на суму 482 961,05 грн не охоплювалось арбітражною угодою.

Згідно з нормами статті 479 ЦПК України за результатами розгляду заяви про визнання і надання дозволу на виконання рішення міжнародного комерційного арбітражу суд постановляє ухвалу про визнання і надання дозволу на виконання рішення міжнародного комерційного арбітражу або про відмову у визнанні і наданні дозволу на виконання рішення міжнародного комерційного арбітражу за правилами, встановленими цим Кодексом для ухвалення рішення.

Якщо рішення міжнародного комерційного арбітражу вже виконувалося раніше, суд визначає, в якій частині або з якого часу воно підлягає виконанню.

Якщо в рішенні міжнародного комерційного арбітражу передбачена сплата відсотків та (або) пеня, які нараховуються відповідно до умов, вказаних в рішенні міжнародного арбітражу, суд вказує в своїй ухвалі про визнання та надання дозволу на виконання такого рішення про нарахування таких відсотків та (або) пені до моменту виконання рішення з урахуванням чинного законодавства, що регулює таке нарахування.

Остаточна сума відсотків (пені) у такому випадку розраховується за правилами, визначеними у рішенні суду, органом (особою), який (яка) здійснює примусове виконання рішення суду і відповідні дії (рішення) якого (якої) можуть бути оскаржені в порядку, передбаченому розділом VII цього Кодексу.

Якщо в рішенні міжнародного комерційного арбітражу суму стягнення зазначено в іноземній валюті або валютах, суд, який розглядає це клопотання, вказує в своїй ухвалі суму стягнення у валюті, зазначеній в рішенні міжнародного комерційного арбітражу, а за заявою стягувача суд визначає суму стягнення в національній валюті України за курсом Національного банку України на день постановлення ухвали.

Ураховуючи викладене, заява про визнання та надання дозволу на виконання Другого часткового рішення Міжнародної Торгової Палати від 30 січня 2019 року підлягає задоволенню у повному обсязі.

Відповідно до вимог статті 141 ЦПК України з Державного агенства автомобільних доріг України (03680 м. Київ вул. Фізкультури, 9, ) на користь Італійської будівельної компанії «Тодіні Коструціоні Дженералі С.п.А» підлягає стягненню судовий збір у розмірі 960,50 грн.

Керуючись ст. 268, 351, 474, 477, 479 ЦПК України, Київський апеляційний суд, -

У Х ВА Л И В:

Заяву представника Італійської будівельної компанії «ТОДІНІ КОСТРУЦІОНІ ДЖЕНЕРАЛІ С.п.А.» (Todini Construzioni Generali S.p.A.) - Ключковського Маркіяна Юрійовича про визнання та надання дозволу на виконання на території України Другого часткового рішення міжнародного комерційного арбітражу від 30 січня 2019 року у справі №226628/МНМ - задовольнити.

Визнати і надати дозвіл на виконання на території України Другого часткового рішення (остаточного), винесеного відповідно до Регламенту Міжнародної Торгової Палати в м. Париж, Франція 30 січня 2019 року по справі № МТП 22628/МНМ за позовом італійської компанії «ТОДІНІ КОСТРУЦІОНІ ДЖЕНЕРАЛІ С.п.А.» проти українського Державного агентства автомобільних доріг України (Укравтодор).

Видати виконавчий лист про виконання Другого часткового рішення (остаточного), винесеного відповідно до Регламенту Міжнародної Торгової Палати в м. Париж, Франція 30 січня 2019 року по справі № МТП 22628/МНМ за позовом італійської компанії «ТОДІНІ КОСТРУЦІОНІ ДЖЕНЕРАЛІ С.п.А.» проти українського Державного агентства автомобільних доріг України (Укравтодор) про стягнення з Державного агентства автомобільних доріг України (Укравтодор) (03680, Україна, м. Київ, вул. Фізкультури, 9, ) на користь італійської компанії «ТОДІНІ КОСТРУЦІОНІ ДЖЕНЕРАЛІ С.п.А.» (Віа дей Мачеллі 66, Рим, Італія (Via dei Due Macelli 66, Rome , Italy)) суму у розмірі 49 312 147 грн. та 4 649 343 дол. США та 1 771 784 ЄВРО, а також:

відсотки на суму 33 235 185 гривень, нараховані починаючи з 1 грудня 2018 року за ставкою, що на 3% перевищує чинну облікову ставку Національного банку України, до дати сплати; в разі часткової оплати відсотки за тією ж ставкою на несплачений залишок основної суми 33 235 185 гривень до її сплати в повному обсязі;

відсотки на суму 38 574 562,71 дол. США, нараховані починаючи з 1 грудня 2018 року за ставкою, що на 3% перевищує облікову ставку, опубліковану Федеральною резервною системою США, до дати сплати; в разі часткової оплати відсотки за тією ж ставкою на несплачений залишок основної суми 38 574 562,71 дол. США до її сплати в повному обсязі;

відсотки на суму 19 826 093,20 ЄВРО, нараховані починаючи з 1 грудня 2018 року до дати сплати за ставкою, що на 3% перевищує чинну ставку по кредитам Європейського центрального банку; в разі часткової оплати відсотки за тією ж ставкою на несплачений залишок основної суми в розмірі 19 826 093,20 ЄВРО до її сплати в повному обсязі.

Стягнути з Державного агентства автомобільних доріг України (Укравтодор) (03680, Україна, м. Київ, вул. Фізкультури, 9, ) на користь італійської компанії «ТОДІНІ КОСТРУЦІОНІ ДЖЕНЕРАЛІ С.п.А.» (Віа дей Мачеллі 66, Рим, Італія (Via dei Due Macelli 66, Rome, Italy)) судовий збір за подання заяви про визнання і надання дозволу на виконання Другого часткового рішення (остаточного), винесеного відповідно до Регламенту Міжнародної Торгової Палати в м. Париж, Франція 30 січня 2019 року у розмірі 960,50 грн.

Ухвала суду може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня проголошення шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до цього суду.

Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Повний текст ухвали складено 17 жовтня 2019 року.

Суддя В.А. Кравець