ДЗЕРЖИНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД МІСТА ОСОБА_1
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 210/6314/18
Провадження № 2/210/634/19
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

"20" лютого 2019 р. Дзержинський районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді Літвіненко Н.А.

при секретарі Севанян М.Б.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Кривому Розі цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до Виконавчого комітету Металургійної районної у місті ради про встановлення факту проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу, -

В С Т А Н О В И В:

В листопаді 2018 року позивач звернулася до суду з позовом про встановлення факту проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу із померлим ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, вказавши, що ОСОБА_3 помер 03 квітня 2016 року.

В обґрунтування позовної заяви позивач вказала, що 15 березня 1975 року між нею та ОСОБА_3 було укладено шлюб. Від даного шлюбу у них народилось двоє дітей: донька ОСОБА_4(у заміжжі - Баранова), ІНФОРМАЦІЯ_2, та син ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_3. Наразі вони разом зі своїми власними родинами вже тривалий час мешкають закордоном, донька у Ізраїлі, а син у Канаді. За час подружнього життя, позивачем з чоловіком ОСОБА_3 було набуто шляхом обміну трьохкімнатну квартиру, розташовану за адресою: м. Кривий Ріг, вул. Ю. Камінського (раніше - Олейнікова) будинок 28(двадцять вісім) квартира 18(вісімнадцять), в якій вони оселилися із 1986 року. Дана квартира перебувала у їхній приватній спільній сумісній власності, відповідно до витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно №6760838 від 17.03.2005 року, виданого КП «Криворізьке бюро технічної інвентаризації»

У 2006 році через спільні непорозуміння шлюб між нею та ОСОБА_3 було розірвано. Незважаючи на розірвання шлюбу, вона та колишній її чоловік проживали разом у їхній спільній квартирі. Згодом примирившись, почали проживати однією сім'є, але вже без реєстрації шлюбу, так проживали до моменту смерті ОСОБА_3, до 03 квітня 2016 року. Проживали вони в квартирі розташованій за адресою: м. Кривий Ріг, вул. Ю. Камінського (раніше - Олейнікова) будинок 28(двадцять вісім) квартира 18(вісімнадцять). Вели спільне господарство та піклувалися один за одного, були пов'язані спільним побутом, мали спільний сімейний бюджет та взаємні права та обов'язки як чоловік та дружина.

За життя ОСОБА_3, померлий 03.04.2016 року, заповіту не складав.

Позивач з 2006 року проживала з ОСОБА_3 однією сім`єю без реєстрації шлюбу за адресою м. Кривий Ріг, вул. Ю. Камінського (раніше - Олейнікова) будинок 28 (двадцять вісім) квартира 18 (вісімнадцять).

Вона є спадкоємцем четвертої черги за законом, інші спадкоємці не виявили бажання прийняття спадщини.

Все майно, яке лишилося після смерті ОСОБА_3, позивач прийняла в установлений законом строк, оскільки 19 квітня 2016 року за вхідним №270, ОСОБА_2 подала до Третьої криворізької державної нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини за законом, на підставі якої було заведено спадкову справу за №126/2016.

Однак 05 жовтня 2018 року за вихідним №1297-1298/0214 разом із супровідним листом позивачеві було вручено Постанову від 05 жовтня 2018 року про відмову у вчиненні нотаріальної дії, в якій державним нотаріусом ОСОБА_6 було зазначено, що відносини позивача із ОСОБА_3, померлим 03 квітня 2016 року, згідно ст. 1264 Цивільного кодексу України, документально не підтверджені, та рекомендовано звернутися до суду.

Для прийняття спадщини їй необхідно встановити факт спільного проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу з ОСОБА_3, тому просить встановити такий факт.

Представник позивача подала заяву до суду про розгляд справи за її відсутності та відсутності позивача, позовні вимоги підтримала у повному обсязі, покладаючись на обставини викладені у позовній заяві.

Представник відповідача в судове засідання не зявився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, про причини неявки суд не повідомив.

Дослідивши й оцінивши докази в справі в їхній сукупності, суд приходить до висновку, що заявлені вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст.ст. 1218, 1220, 1221, 1223, 1258 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця) до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. До складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою (частина третя статті 46 цього Кодексу). Місцем відкриття спадщини є останнє місце проживання спадкодавця. Спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. У першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. У разі відсутності заповіту, право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього кодексу. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини.

Відповідно до ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого ст. 1270 цього кодексу, він не заявив про відмову від неї.

У судовому засіданні встановлено, що 03.04.2016 року помер ОСОБА_3 (а.с. 12 копія свідоцтва про смерть ).

Відповідно до витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно №6760838 від 17.03.2005 року, виданого КП «Криворізьке бюро технічної інвентаризації», квартира, розташована за адресою м. Кривий Ріг, вул. Ю. Камінського (раніше - Олейнікова) будинок 28 (двадцять вісім) квартира 18 (вісімнадцять) перебувала у приватній спільній сумісній власності ОСОБА_2 та ОСОБА_3В.(а.с. 10) .

В якості письмових доказів, які свідчать про те, що ОСОБА_2 проживала однією сім'єю без реєстрації шлюбу з ОСОБА_3 є копія свідоцтва про смерть ОСОБА_3, копію паспорту та ІПН ОСОБА_2 з відмітками про реєстрацію та розірвання шлюбу з померлим ОСОБА_3, акт від 24.10.2018 року, згідно якого позивач мешкала разом з померлим чоловіком з 1986 року по день його смерті до 03.03.2016 року, копії довідок про причини смерті, копії товарних чеків щодо понесених позивачем витрат на поховання ОСОБА_3 та ритуальні заходи.

Встановлено, що після смерті ОСОБА_3, який помер 03.04.2016 р., за оформленням спадщини звернулась ОСОБА_2. На підставі її заяви про прийняття спадщини була заведена спадкова справа № 126/2016. Інші спадкоємці за оформленням спадщини не звертались, свідоцтво про право на спадщину не видано.

Як вбачається з витягу про реєстрацію в Спадковому реєстрі, вказану спадкову справу було зареєстровано 19.04.2016 року у спадковому реєстрі за реєстраційним записом 58873130.

Надані заявником письмові докази є належними, допустимими, достовірними та достатніми, відповідно до ст.ст. 76-80 ЦПК України.

Таким чином, оцінивши усі докази, що є у справі, в їх сукупності, суд вважає, що факт проживання ОСОБА_2 із ОСОБА_3, однією сім`єю без реєстрації шлюбу з 2006 року до 03 квітня 2016 року (момент смерті ОСОБА_3В.) з веденням спільного господарства, як чоловіка та дружини, знайшов своє підтвердження під час судового розгляду.

Крім того клопотами, пов'язаними з похованням ОСОБА_3 займалася ОСОБА_2, що вбачається з товарних чеків.

Згідно з положеннями частин 1, 2 ст. 21 СК України шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у державному органі реєстрації актів цивільного стану. Проживання однією сім'єю жінки та чоловіка без реєстрації шлюбу не є підставою для виникнення у них прав та обов'язків подружжя.

Відповідно до ч. 1 ст. 36 цього Кодексу шлюб є підставою для виникнення прав та обов'язків подружжя.

За приписами ч.2 ст.3 СК України сім'ю складають особи, які спільно проживають, пов'язані спільним побутом, мають взаємні права та обов'язки. Подружжя вважається сім'єю і тоді, коли дружина та чоловік у зв'язку з навчанням, роботою, лікуванням, необхідністю догляду за батьками, дітьми та з інших поважних причин не проживають спільно.

Європейський суд з прав людини, надаючи власне визначення терміну «сімейне життя», вказує на те, що сімейне життя може існувати там, де між особами не існує жодних юридичних зв'язків. Так, у справі «Ельсхольц проти Німеччини» суд визначив, що «поняття сім'ї (за статтею 8 ЄКПЛ) не обмежується стосунками на основі шлюбу і може охоплювати інші «сімейні» de facto зв'язки, коли сторони проживають разом поза шлюбом».

Відповідно до п. 5 ч. 1 ст. 315 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення факту, зокрема, проживання однією сім'єю чоловіка та жінки без шлюбу.

У судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

Виходячи зі змісту п.3 постанови Пленуму Верховного Суду України № 5 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», вимога позивача розглядається в позовному провадженні, оскільки встановлення факту, що має юридичне значення (проживання однією сім'єю без реєстрації шлюб) може бути наслідком наступного майнового спору.

При цьому у рішенні суду повинно бути зазначено відомості про факт, встановлений судом, мету його встановлення, а також докази, на підставі яких суд установив цей факт (ч. 1 ст. 319 ЦПК України).

Отже, ОСОБА_2 та ОСОБА_3 на день відкриття спадщини проживали однією сімєю більше ніж пять років з 2006р., що не порушує встановлені законом строки.

Виходячи з наведеного, оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, суд дійшов висновку про обґрунтованість позовної заяви ОСОБА_2 оскільки обставини, на які вона посилається в своїй позовній заяві, знайшли своє підтвердження в судовому засіданні.

Встановлення факту спільного проживання однією сім'єю чоловіка та дружини без реєстрації шлюбу та перебування на утриманні у судовому порядку не суперечить законодавству, оскільки від них залежить виникнення особистих чи майнових прав позивача, зокрема оформлення спадщини та законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

Таким чином, в судовому засіданні знайшов підтвердження факт спільного проживання однією сім'єю чоловіка та дружини без реєстрації шлюбу ОСОБА_2 та ОСОБА_3, суд вважає, що вимоги позивача про встановлення факту спільного проживання однією сім'єю чоловіка та дружини без реєстрації шлюбу обґрунтовані і підлягають до задоволення.

Встановлення факту спільного проживання однією сім'єю чоловіка та дружини без реєстрації шлюбу має для позивача юридичне значення і потрібне для оформлення спадщини, суд вважає за необхідне встановити факт спільного проживання однією сім'єю чоловіка та дружини без реєстрації шлюбу ОСОБА_2 та ОСОБА_3 в період з 28.09.1986 р. по день його смерті, оскільки цей факт знайшов підтвердження у судовому засіданні.

Керуючись ст.ст. 12,13,19, 76-81, 258- 259, 264-265, 354-355 ЦПК України, суд,-

В И Р І Ш И В :

Позов ОСОБА_2 до Виконавчого комітету Металургійної районної у місті ради про встановлення факту проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу - задовольнити.

Встановити факт спільного проживання однією сім'єю чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_4, ІПН НОМЕР_1, та ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_5, померлого 03 квітня 2016 року, більше п'яти років до часу відкриття спадщини, а саме в період з 28.09.1986 року до 03 квітня 2016 року.

Рішення може бути оскаржене учасниками справи в апеляційному порядку до Дніпровського апеляційного суду через суд першої інстанції шляхом подачі протягом 30 днів апеляційної скарги з дня проголошення судового рішення.

Суддя: Н. А. Літвіненко