Постанова

Іменем України

16 жовтня 2019 року

м. Київ

справа № 755/17079/17

провадження № 61-7505св19

Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду Грушицького А. І. (суддя-доповідач), Сердюка В. В., Фаловської І. М.,

учасники справи:

позивач - ОСОБА_1 ,

відповідач - ОСОБА_2 ,

третя особа - Головне територіальне управління юстиції у місті Києві,

розглянув у попередньому судовому засіданні в порядку письмового провадження касаційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Дніпровського районного суду міста Києва від 15 листопада 2018 року у складі судді Виниченко Л. М. та постанову Київського апеляційного суду від 18 березня 2019 року у складі колегії суддів: Лапчевської О. Ф.,Рубан С. М., Музичко С. Г., у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа - Головне територіальне управління юстиції у місті Києві, про усунення від права на спадкування та визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини.

ОПИСОВА ЧАСТИНА

Короткий зміст позовних вимог

У листопаді 2017 року позивач звернулась до суду з позовом у якому просила усунути відповідача від права на спадкування за законом після смерті його матері - ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , та визначити позивачу додатковий строк - три місяці для подання заяви про прийняття спадщини, що відкрилась після смерті її сестри ОСОБА_3 .

Позовні вимоги мотивовані тим, що позивач є рідною сестрою ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , відповідач є племінником позивача.

Після смерті ОСОБА_3 відкрилась спадщина, яка складається з Ѕ частки двохкімнатної квартири, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 .

Вважала, що відповідач по справі має бути усунений від спадкування за померлою ОСОБА_3 у зв`язку із тим, що він вчиняв протиправні дії відносно спадкодавця, перешкоджав померлій шляхом утримання особистих документів скласти заповіт не на його користь та неправомірні дії відповідача призвели до захворювання і стали причиною смерті ОСОБА_3 .

Короткий зміст рішень судів першої та апеляційної інстанцій

Рішенням Дніпровського районного суду міста Києва від 15 листопада 2018 року, яке залишено без змін постановою Київського апеляційного суду від 18 березня 2019 року, в задоволенні позову відмовлено.

Рішення суду першої інстанції, з яким погодився суд апеляційної інстанції, мотивоване тим, що спадкодавець була пенсійного віку, проте продовжувала працювати, докази про те, що вона потребувала сторонньої допомоги відсутні, а смерть спадкодавця наступила в результаті захворювання.

Короткий зміст вимог касаційної скарги

У касаційній скарзі, поданій у квітні 2019 року до Верховного Суду, ОСОБА_1 , посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального та процесуального права, просить скасувати рішення суду першої та апеляційної інстанцій, справу направити на новий розгляд до суду першої інстанції.

Рух касаційної скарги в суді касаційної інстанції

Ухвалою Верховного Суду від 16 квітня 2019 року відкрито касаційне провадження у зазначеній справі та витребувано її із Дніпровського районного суду міста Києва.

21 червня 2019 року справу розподілено колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду в складі Грушицького А. І. (суддя-доповідач), Сердюка В. В., Фаловської І. М.

Аргументи учасників справи

Доводи особи, яка подала касаційну скаргу

Касаційна скарга мотивована тим, що суд апеляційної інстанції ухвалив рішення без участі позивача.

Вважає, що судом першої та апеляційної інстанції не повно з`ясовані обставини справи, зокрема необґрунтовано відмовлено у клопотанні про допит свідка ОСОБА_4 , який міг би підтвердити неналежну поведінку відповідача. Судом апеляційної інстанції необґрунтовано відмовлено у задоволенні клопотань про проведення посмертної судово-медичної експертизи та про витребування доказів. Зазначає, що судом першої та апеляційної інстанцій необґрунтовано прийнято рішення на користь відповідача.

Відзив на касаційну скаргу

ОСОБА_2 подав відзив на касаційну скаргу, в якому просить залишити касаційну скаргу без задоволення, а оскаржувані рішення суду першої та апеляційної інстанцій без змін.

Фактичні обставини справи, встановлені судами

Судом встановлено, що позивач ОСОБА_1 є рідною сестрою померлої ОСОБА_3 (т. 1 а. с. 6-7).

Відповідач ОСОБА_2 є сином ОСОБА_3 (т. 1 а. с. 71).

Згідно свідоцтва про смерть, виданого відділом державної реєстрації смерті ГТУЮ у м. Києві серія НОМЕР_1 , актовий запис № 18782, ОСОБА_3 померла ІНФОРМАЦІЯ_1 (т. 1 а. с. 5).

На підставі претензії кредитора ПАТ «Ідея Банк» 06 лютого 2017 року відкрито спадкову справу № 171/2017 щодо майна померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 (т. 1 а. с. 61-76).

ОСОБА_2 звернувся до П`ятнадцятої Київської державної нотаріальної контори із заявою від 25 квітня 2017 року про прийняття спадщини після смерті матері ОСОБА_3 (т. 1 а. с. 67).

17 липня 2017 року Шістнадцятою Київською нотаріальною конторою направлено лист № 1999/2017 ОСОБА_1 , в якому останню повідомлено про те, що вона не була прописана з спадкодавцем та пропустила строк для прийняття спадщини (т. 1 а. с. 10).

ОСОБА_1 звернулася до П`ятнадцятої Київської державної нотаріальної контори із заявою від 03 жовтня 2017 року, в якій просила зупинити вчинення нотаріальних дій по спадковій справі № 171/2017 до вирішення справи про усунення від спадкування сина померлої ОСОБА_3 - ОСОБА_2 (т. 1 а. с. 73).

Відповідно до свідоцтва про право власності на житло від 19 жовтня 1999 року, виданого Дніпровською районною державною адміністрацією м. Києва, квартира АДРЕСА_2 на праві приватної спільної сумісної власності зареєстрована за ОСОБА_3 та ОСОБА_2 в рівних долях (т. 1 а. с. 36).

Відповідно до довідки, яка міститься в матеріалах спадкової справи, разом із померлою ОСОБА_3 на день її смерті та протягом шести місяців після її смерті за адресою АДРЕСА_1 проживав та був зареєстрований син ОСОБА_2 (т. 1 а. с. 70).

МОТИВУВАЛЬНА ЧАСТИНА

Позиція Верховного Суду

Відповідно до частин першої і другої статті 400 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Суд касаційної інстанції перевіряє законність судових рішень лише у межах позовних вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Згідно з частиною другою статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги, Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду дійшов висновку, що касаційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а оскаржувані рішення суду без змін, оскільки їх ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Мотиви, з яких виходить Верховний Суд, та застосовані норми права

Відповідно до положень частини першої статті 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Статтею 15 ЦК України визначено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

У статті 129 Конституції України закріплені основні засади судочинства. Ці засади є конституційними гарантіями права на судовий захист.

Згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до статті 211 ЦПК України розгляд судом цивільної справи відбувається в судовому засіданні. Про місце, дату і час судового засідання суд повідомляє учасників справи.

Розгляд справи апеляційною інстанцією був призначений на 25 березня 2019 року, про що було повідомлено учасників справи, зокрема ОСОБА_1 та її представника ОСОБА_6 , під розписку (т. 2 а. с. 9).

В матеріалах справи наявне повідомлення Київського апеляційного суду від 04 березня 2019 року № 22-ц/824/1505/2019 про розгляд апеляційної скарги ОСОБА_1 у зазначеній справі 18 березня 2019 року, у зв`язку із перебування 25 березня 2019 року головуючого судді у відрядженні (т. 2 а. с. 16).

У справі наявне повідомлення про вручення поштового відправлення ОСОБА_1 07 березня 2019 року (т. 2 а. с. 19).

Представник ОСОБА_1 - ОСОБА_6 14 березня 2019 року подав до суду клопотання про відкладення розгляду справи у зв`язку із тим, що бере участь в іншому судовому засіданні по кримінальному провадженні (т. 2 а. с. 25-26).

Разом з тим, сама ОСОБА_1 причини неявки суду не повідомила.

Відповідно до пункту 1 частини третьої статті 223 ЦПК України, якщо учасник справи був належним чином повідомлений про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи у разі неявки в судове засідання учасника справи без поважних причин або без повідомлення причин неявки.

Відповідно до пункту 5 частини першої статті 411 ЦПК України судові рішення підлягають обов`язковому скасуванню з направленням справи на новий розгляд, якщо справу розглянуто за відсутності будь-кого з учасників справи, належним чином не повідомлених про дату, час і місце судового засідання, якщо такий учасник справи обґрунтовує свою касаційну скаргу такою підставою.

Враховуючи, що матеріали справи містять докази повідомлення позивача про дату, час і місце судового засідання, суд апеляційної інстанції не порушив право позивача знати про дату, час і місце розгляду своєї справи, що відповідає гарантіям реалізації права на доступ до правосуддя.

Доводи касаційної скарги про те, що необґрунтовано відмовлено у клопотанні про допит свідка ОСОБА_4 , який міг би підтвердити неналежну поведінку відповідача, колегією суддів не приймаються до уваги, на підставі наступного.

Відповідно до частини третьої статті 91 ЦПК України заява про виклик свідка має бути подана до або під час підготовчого судового засідання, а якщо справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження, - до початку першого судового засідання у справі.

Ухвалою Дніпровського районного суду міста Києва від 04 липня 2018 року призначено розгляд справи по суті на 24 вересня 2018 року.

Клопотання про виклик свідка ОСОБА_4 подано 01 жовтня 2018 року (т. 1 а. с. 179).

Вказане клопотання було подано після того, як суд першої інстанції розпочав розгляд справи по суті.

Отже, судом обґрунтовано було відмовлено у задоволенні клопотання про виклик свідка ОСОБА_4 , оскільки був порушений порядок подання такого клопотання.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог суди першої та апеляційної інстанцій правильно керувалися нормами статті 1216 ЦК України, відповідно до якої спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців); статтею 1218 ЦК України, яка визначає, що до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті; статтею 1258 ЦК України, згідно якої, спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово; статтями 1261 - 1262 ЦК України, яка вказує, що в першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки, у другу чергу право на спадкування за законом мають рідні брати та сестри спадкодавця; частинами першою - п`ятою статті 1224 ЦК України, за якою не мають права на спадкування особи, які умисно позбавили життя спадкодавця чи будь-кого з можливих спадкоємців або вчинили замах на їхнє життя, не мають права на спадкування особи, які умисно перешкоджали спадкодавцеві скласти заповіт, внести до нього зміни або скасувати заповіт і цим сприяли виникненню права на спадкування у них самих чи в інших осіб або сприяли збільшенню їхньої частки у спадщині, за рішенням суду особа може бути усунена від права на спадкування за законом, якщо буде встановлено, що вона ухилялася від надання допомоги спадкодавцеві, який через похилий вік, тяжку хворобу або каліцтво був у безпорадному стані.

Посилання касаційної скарги на те, що судом апеляційної інстанції було необґрунтовано відмовлено у задоволенні клопотання щодо посмертної судово-медичної експертизи, про витребування доказів не можуть бути взяті до уваги, оскільки у суді першої інстанції такі клопотання не заявлялися.

Окрім цього у матеріалах справи міститься постанова Дніпровського УП ГУНП в м. Києві від 14 квітня 2017 року про закриття кримінального провадження, відповідно до якої встановлено, що до Дніпровського УП ГУНП в м. Києві надійшла заява ОСОБА_1 про те, що 05 грудня 2016 року приблизно о 21:10 год. невстановлена досудовим розслідуванням особа, перебуваючи за адресою: АДРЕСА_1 нанесла тілесні ушкодження ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . При проведені досудового розслідування встановлено, що ОСОБА_3 06 грудня 2016 року викликала швидку медичну допомогу, яка по приїзду надала допомогу та госпіталізувала її до міської клінічної лікарні швидкої медичної допомоги з діагнозом хронічний гепатит з переходом в цироз, гостра печінко-ниркова недостатність. ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 померла. Інформація викладена в заяві ОСОБА_1 не знайшла свого підтвердження. Кримінальне провадження було закрито у зв`язку із відсутністю події кримінального правопорушення (т. 1 а. с. 99).

Також, як зазначено у довідці міської клінічної лікарні швидкої медичної допомоги м. Києва, померла ОСОБА_3 потрапила у зазначену лікарню 06 грудня 2016 року з діагнозом хронічний гепатит з переходом в цироз печінки, синдром портальної гіпертензії-асцит, силеномегалія, гостра печінково-ниркова недостатність, жовтуха змішаного ґенезу, двобічна нижньодольова застійна бронхопневмонія та атеросклеротичний міокардіосклероз, який і спричинив ІНФОРМАЦІЯ_1 смерть (т. 1 а. с. 102).

Отже, виходячи з обставин викладених вище, смерть ОСОБА_3 настала внаслідок ряду захворювань, а не неправомірних дій з боку її сина ОСОБА_2 .

Доводи касаційної скарги не спростовують встановлені у справі фактичні обставини та висновки, які обґрунтовано викладені у мотивувальних частинах рішення суду першої та апеляційної інстанцій, та зводяться до переоцінки доказів, незгоди заявника з висновками щодо їх оцінки та містять посилання на факти, що були предметом дослідження суду.

Європейський суд з прав людини вказав, що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року). Оскаржені судові рішення відповідають критерію обґрунтованості судового рішення.

Таким чином, наведені в касаційній скарзі доводи не спростовують висновків судів першої та апеляційної інстанцій.

Вищевикладене свідчить про те, що касаційна скарга є необґрунтованою, а тому не підлягає задоволенню.

Висновки за результатами розгляду касаційної скарги

Відповідно до частини третьої статті 401 ЦПК України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.

З огляду на вищевказане колегія суддів вважає, що касаційну скаргу слід залишити без задоволення, а оскаржувані рішення суду залишити без змін, оскільки доводи касаційної скарги правильних висновків судів першої та апеляційної інстанцій не спростовують.

Керуючись статтями 400, 401, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Дніпровського районного суду міста Києва від 15 листопада 2018 року та постанову Київського апеляційного суду від 18 березня 2019 року залишити без змін.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Судді: А. І. Грушицький
В. В. Сердюк
І. М. Фаловська