УХВАЛА

15 жовтня 2019 року

м. Київ

справа № 761/19282/15-ц

провадження № 61-15630св18

Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду Грушицького А. І. (суддя-доповідач), Сердюка В. В., Фаловської І. М.,

учасники справи:

позивач - ОСОБА_1 ,

відповідач - ОСОБА_2 ,

розглянувши у попередньому судовому засіданні в порядку письмового провадження касаційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Апеляційного суду м. Києва від 14 квітня 2016 року у складі судді Ящук Т. І.

у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу за договором позики,

ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст позовних вимог і рішень судів

У липні 2015 року ОСОБА_1 звернувся в суд з позовом до ОСОБА_2 про стягненняборгу за договором позики в сумі 15 538 260,65 грн.

Позов мотивовано тим, що 28 лютого 2013 року між сторонами було укладено договір позики № 30004/2013/ST, у відповідності до якого позикодавець передав позичальнику грошові кошти у сумі 5 400 000 грн, що дорівнює 64 7000 дол. США зі строком повернення до 30 квітня 2016 року.

Умовами зазначеного договору, зокрема, передбачено порядок повернення коштів, у відповідності до якого відповідач щомісячно повинна була сплачувати в гривнях частину суми позики, що еквівалентна розміру 6 500 дол. США відповідно до графіку погашення заборгованості.

Договором також встановлено відповідальність позичальника у разі порушення нею зобов`язання у вигляді застосування штрафу в розмірі 0,5 % від простроченої суми за кожен день прострочення виплат.

Починаючи з лютого 2015 року відповідач припинила повернення позики згідно встановленого графіку, внаслідок чого виникла заборгованість, що стало підставою для звернення в суд із цим позовом.

У визначений договором строк відповідач борг не повернула, у зв`язку з чим позивач неодноразово звертався до неї з вимогою повернути кошти, проте ОСОБА_2 не виконала свої зобов`язання, тому позивач звернувся до суду з вказаним позовом.

Рішенням Шевченківського районного суду м. Києва від 16 лютого 2016 року у складі судді Савицького О. А. позов задоволено. Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 15 541 914, 65 грн, з яких: 10 452 475 грн. - сума основного боргу за договором позики № 3004/2013/ST від 28 лютого 2013 року, 5 085 785, 65 грн - штраф за договором позики № 3004/2013/ST від 28 лютого 2013 року, 3 654 грн - сума сплаченого судового збору.

ОСОБА_2 оскаржила зазначене рішення місцевого суду в апеляційному порядку.

Ухвалою Апеляційного суду м. Києва від 12 березня 2016 року відкрито апеляційне провадження у вказаній справі.

Ухвалою Апеляційного суду м. Києва від 14 квітня 2016 заяву ОСОБА_2 про зупинення апеляційного провадження задоволено. Апеляційне провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 16 лютого 2016 року по справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу за договором позики зупинено до набрання законної сили рішенням Печерського районного суду м. Києва у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про визнання договору позики недійсним.

Короткий зміст та узагальнені доводи касаційної скарги

У квітні 2016 року до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ із касаційною скаргою на ухвалу суду апеляційної інстанції звернувся ОСОБА_3 , в якій, посилаючись на порушення апеляційним судом норм процесуального права, просить скасувати ухвалу суду апеляційної інстанції та постановити нову ухвалу, якою відмовити у задоволенні клопотання про зупинення провадження у справі.

Рух справи в суді касаційної інстанції

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16 травня 2016 року за вказаною касаційною скаргою було відкрито касаційне провадження.

15 грудня 2017 року набрав чинності Закон України від 03 жовтня 2017 року «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» (далі - Закон від 03 жовтня 2017 року), за яким судом касаційної інстанції у цивільних справах є Верховний Суд (стаття 388 ЦПК України).

Відповідно до підпункту 4 пункту 1 розділу XIII «Перехідні положення» ЦПК України у редакції Закону від 03 жовтня 2017 року касаційні скарги (подання) на судові рішення у цивільних справах, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, передаються до Касаційного цивільного суду та розглядаються спочатку за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Згідно підпунктів 2.3.2, 2.3.4, 2.3.13, 2.3.49 Положення про автоматизовану систему документообігу суду, затвердженого рішенням Ради суддів України від 26 листопада 2010 року № 30, зі змінами та доповненнями, постанови Пленуму Верховного Суду від 24 травня 2019 року № 8 «Про здійснення правосуддя у Верховному Суді» та рішення зборів суддів Касаційного цивільного суду від 28 травня 2019 року № 7 «Про заходи, спрямовані на своєчасний розгляд справ і їх вирішення у розумні строки» у зазначеній справі призначено повторний автоматизований розподіл.

Провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи (частина третя статті 3 ЦПК України).

У відповідності до частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

30 березня 2018 року справу призначено судді-доповідачу Лесько А. О. та визначено суддів, які входять до складу колегії: Штелик С. П., Мартєв С. Ю.

Згідно з протоколом повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 01 жовтня 2019 року справу розподілено колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду в складі Грушицького А. І. (суддя-доповідач), Сердюка В. В., Фаловської І. М.

Позиція та висновки Верховного Суду

Відповідно до частини п`ятої статті 401 ЦПК України суд касаційної інстанції призначає справу до судового розгляду за відсутності підстав, встановлених частинами третьою, четвертою цієї статті. Справа призначається до судового розгляду, якщо хоча б один суддя із складу суду дійшов такого висновку. Про призначення справи до судового розгляду постановляється ухвала, яка підписується всім складом суду.

Виходячи з викладеного, зважаючи на те, що під час проведення попереднього розгляду справи не встановлено обставин, передбачених частинами третьою, четвертою статті 401 ЦПК України, суд вважає за необхідне призначити справу до судового розгляду.

Відповідно до частини першої статті 402 ЦПК України у суді касаційної інстанції скарга розглядається за правилами розгляду справи судом першої інстанції в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи з урахуванням статті 400 цього Кодексу.

Керуючись статтями 401, 402 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду

УХВАЛИВ:

Справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу за договором позикипризначити до судового розгляду.

Справу розглянути в порядку спрощеного позовного провадження колегією в складі п`яти суддів за наявними у справі матеріалами без повідомлення учасників справи.

Інформацію про дату розгляду справи оприлюднити на офіційному веб-порталі судової влади України.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: А. І. Грушицький

В. В. Сердюк

І. М. Фаловська