ЧЕРНІВЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11 березня 2019 року м. Чернівці

Справа № 725/5682/18

Провадження № 22-ц/822/308/19

Чернівецький апеляційний суд у складі колегії суддів палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - Литвинюк І. М.

суддів: Перепелюк І.Б., Яремка В.В.

секретар: Скрипка С.В.,

розглянувши в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Першотравневого районного суду м. Чернівці від 04 січня 2019 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення аліментів, головуючий у І-й інстанції - Нестеренко Є.В.,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_2 у жовтні 2018 року звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1 про зміну розміру стягуваних аліментів на утримання неповнолітньої дитини.

В обґрунтування позовних вимог посилалася на те, що з відповідачем перебуває у шлюбі, зареєстрованому 18 вересня 2015 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Чернівецького міського управління юстиції, за актовим записом № 1626. Від шлюбу є донька ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Зазначала, що відповідач матеріальну допомогу на утримання та виховання дитини не надає, тому просила стягувати з нього на її користь аліменти на утримання дитини в твердій грошовій сумі в розмірі 4 000 грн щомісячно, починаючи стягнення з моменту подачі позову до суду та до досягнення дитиною повноліття.

Рішенням Першотравневого районного суду м. Чернівці від 04 січня 2019 року позов ОСОБА_2 задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліменти на утримання неповнолітньої дитини ОСОБА_3 в розмірі 3 500 грн щомісячно з усіх видів заробітку (доходу), починаючи з 24 жовтня 2018 року і до досягнення дитиною повноліття, але не менше п'ятдесяти відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно.

Допущено негайне виконання рішення про стягнення аліментів в межах сум платежів за один місяць.

Вирішено питання про розподіл судових витрат.

На зазначене рішення ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу.

В апеляційній скарзі просить скасувати рішення суду та ухвалити нове, яким визначену суму стягуваних аліментів зменшити до 2 000 грн.

Вважає, що рішення суду першої інстанції є незаконним, необґрунтованим, ухвалене з порушенням норм матеріального та процесуального права.

Визначаючи розмір аліментів, судом першої інстанції не враховано його матеріальне становища, те, що він згідний та спроможний сплачувати аліменти в розмірі 2 000 грн. Позивачем не надано доказів, що щомісячні витрати на дитину становлять в середньому 4 000 грн.

Відповідно до частини 1 статті 368 ЦПК України справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими главою І розділу V ЦПК України.

За змістом частинами 4, 6 статті 19 ЦПК України спрощене позовне провадження призначене для розгляду малозначних справ (справи, у яких ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб); справ, що виникають з трудових відносин, справ незначної складності та інших справ, для яких пріоритетним є швидке вирішення справи.

Відповідно до частини 1 статті 369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження (ч. 4 ст. 274 ЦПК), розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

За вимогами частини 13 статті 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Враховуючи вищезазначене, розгляд даної справи з ознаками малозначності згідно із частинами 4, 6 статті 19, частиною 1 статті 369 ЦПК України здійснюється в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, апеляційний суд вважає, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, з огляду на наступне.

Задовольняючи частково позов, суд першої інстанції виходив з того, що відповідач займається підприємницькою діяльністю, а також те, що позивач разом з відповідачем повинні забезпечити дитині рівень життя, необхідний і достатній для її нормального фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку.

З таким висновком суду першої інстанції погоджується колегія суддів апеляційного суду.

Відповідно до частин 1, 2 статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги; суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

З матеріалів справи вбачається, що сторони перебувають у шлюбі з 18 вересня 2015 року, зареєстрованому відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Чернівецького міського управління юстиції, за актовим записом №1626.

Від шлюбу у сторін є донька - ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, батьком якої в свідоцтві про народження зазначено відповідача ОСОБА_1.

Відповідно до ст.18, ч.ч.1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року №789ХІІ (78912) та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Відповідно до частини другої статті 51 Конституції України батьки зобов'язані утримувати дітей до їх повноліття.

Сім'я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою (ч. 3 ст. 51 Конституції України).

Частинами 2, 3 статті11 ЗУ «Про охорону дитинства» від 26 квітня 2001 року передбачено, що кожна дитина має право на проживання в сім'ї разом з батьками або в сім'ї одного з них та на піклування батьків.

Батько і мати мають рівні права та обов'язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов'язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини.

Частиною 2 статті 150 СК України визначено, що батьки зобов'язані піклуватись про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток.

Адаптуючи названі міжнародні норми до законодавства України, в Конституції України та статті 180 СК України передбачено, що батьки зобов'язані утримувати дітей до їх повноліття.

Відповідно до статті 141 СК України та зазначеної Конвенції з прав дитини, батько та мати мають рівні права та обов'язки щодо дитини, незалежно від того чи перебувають вони у шлюбі між собою, що в усіх діях щодо дітей першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів своєї дитини.

За змістом статті 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Згідно з частиною 3 статті 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

Відповідно до положень статті 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав;доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення.

Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини.

Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів.

Відповідно до частин 1, 3 статті 12, частин 1, 6 статті 81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Обов'язок по доведенню обставин покладається на сторони.

Позивачем доведено належними доказами спроможність відповідача сплачувати аліменти у визначеному судом розмірі, оскільки ОСОБА_1 є працездатною особою, займається підприємницькою діяльністю і його дохід від цієї діяльності становить 228 000 грн у рік. Крім того, відповідачу на праві власності належить квартира та автомобіль.

Доводи апеляційної скарги ОСОБА_1 про те, що вказана в декларації за 2017 рік та подана в ДФС України сума доходу є валовим доходом, висновків суду першої інстанції в частині визначення розміру аліментів не спростовують, а доводи апелянта про те, що його прибутки в середньому становлять 6 000 грн на місяць, не підтверджені жодними доказами.

З огляду на викладене, колегія суддів вважає, що при визначенні розміру аліментів суд першої інстанції врахував всі обставини справи та прийшов до правильного висновку про стягнення з відповідача аліментів у розмірі 3 500 грн щомісячно з усіх видів заробітку (доходу), починаючи з 24 жовтня 2018 року і до досягнення дитиною повноліття, але не менше п'ятдесяти відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Інші доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують і не свідчать про порушення судом норм сімейного, цивільного або цивільно-процесуального законодавства.

Відповідно до статті 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

На підставі наведеного та керуючись статтями 367, 375, 381-384 ЦПК України, апеляційний суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Першотравневого районного суду м. Чернівці від 04 січня 2019 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає, окрім випадків, передбачених ч. 3 ст. 389 ЦПК України.

Головуючий І. М. Литвинюк

Судді: І.Б. Перепелюк

В.В. Яремко