Справа № 289/149/18
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 січня 2019 року смт Брусилів

Брусилівський районний суд Житомирської області в складі:

головуючого - судді Лівочки Л.І.,

при секретарі - Дубчак Н.В.,

за участю: представника позивача - ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду смт. Брусилів Житомирської області цивільну справу № 289/149/18 за позовом ОСОБА_2 до Публічного акціонерного товариства Комерційний банк "ПриватБанк" про зобов'язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до Публічного акціонерного товариства Комерційний банк "ПриватБанк" про зобов'язання вчинити певні дії.

Позовні вимоги позивач обгрунтував тим, що 30.05.2006 року між ним та ПАТ КБ «Приватбанк» було укладено кредитний договір, згідно умов якого банк надав йому кредит у розмірі 8500,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою за користування кредитом 36.00 % річних на суму залишку заборгованості за кредитом та з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Строк дії картки був встановлений на двадцять два місяці, тобто на один рік десять місяців, який закінчився 30.03.2008 року.

04.09.2013 року ПАТ КБ «Приватбанк» звернувся до суду з позовом до нього про стягнення заборгованості за кредитним договором станом на 31.07.2013 року в розмірі 28130,91 гривень та стягнення судового збору в сумі 281,31 гривень. 11.02.2014 року заочним рішенням Радомишльського районного суду Житомирської області позов було задоволено та стягнуто з нього на користь ПАТ Комерційний банк «Приватбанк» вищевказану заборгованість.

Дізнавшись від державного виконавця відділу державної виконавчої служби Радомишльського районного управління юстиції в Житомирській області про наявність судового рішення, він 02.04.2015 року подав до суду заяву про перегляд вищезазначеного заочного рішення, яку судом було залишено без розгляду.

На виконання рішення суду він 09.04.2015 року здійснив погашення заборгованості за кредитним договором б/н від 30.05.2006 року в розмірі 28130,91 гривень. Після цього він звернувся до банку з вимогою щодо отримання інформації про погашення вищевказаної заборгованості, але відповідач проігнорував його вимогу і не надав йому довідку про погашення заборгованості.

Просив зобов'язати ПАТ КБ «Приватбанк» надати довідку про погашення заборгованості за кредитним договором від 30.05.2006 року та стягнути з відповідача сплачений ним судовий збір у розмірі 704,80 гривень.

16.03.2018 року відповідач надіслав до суду відзив на позовну заяву, в якому просив відмовити позивачу в задоволенні позовних вимог за безпідставністю. Банк вважає, що зобов"язання не припинено, кредитний договір між банком та ОСОБА_2 не розірвано, не визнано недійсним в судовому порядку, то банк з моменту звернення до суду продовжував нараховувати платежі відповідно до умов договору. Оскільки на початок операційного дня 09.04.2015 року заборгованість за кредитним договором складала 35243,03 гривень, то внесеної суми ОСОБА_2 не вистачало для повного погашення кредитного договору. 10.08.2017 року банк отримав звернення від позивача про надання інформації за кредитним договором від 30.05.2006 року. Відповідно до п.3 Правил зберігання, захисту, використання та розкриття банківської таємниці, які затвердженні постановою Правління Національного банку України 14.07.2006 року №267 від 03.08.2006 року, письмовий запит, або дозвіл клієнта про розкриття інформації, що містить банківську таємницю і власником якої є такий клієнт, складається за довільною формою. Письмовий запит (дозвіл) фізичної особи - клієнта банку підписується цією особою. ЇЇ підпис засвідчується підписом керівника банку чи уповноваженою ним особою або нотаріально. Отже, оскільки підпис клієнта в запиті не засвідчено, банк надіслав на адресу позивача відповідь. що йому не відмовлено у отриманні інформації, а повідомлено про найбільш зручні способи для отримання такої інформації, в тому числі за особистим зверненням до відділення банку, за умови проходження верифікації, отримати всю необхідну інформацію. Тому твердження позивача про відсутність заборгованості є передчасними, а позовні вимоги - безпідставними.

В суді представник позивача ОСОБА_1 позов підтримав, надав пояснення, аналогічні викладеним в позовній заяві, зазначив, що заперечує щодо доводів відповідача зазначених у відзиві на позовну заяву. При цьому послався на постанову Верховного Суду від 14.02.2018 року у справі №564/2199/15-ц, в якій Верховний Суд підкреслив, що згідно ст.611 ЦК України після того, як кредитор направив боржнику вимогу про дострокове погашення кредиту, він змінив терміни повернення кредиту, які були передбачені кредитним договором. Також, кредитний договір припинив свою дію з дати направлення вимоги про дострокове погашення кредиту. Так як позивач сплатив відповідачу заборгованість за кредитним договором на підставі рішення суду, то він не має заборгованості перед відповідачем. Просив позов задовольнити.

Представник відповідача в судове засідання не з'явився, будучи належним чином повідомленим про дату, час та місце розгляду справи, від нього до суду надійшла заява про розгляд справи без його участі, просив у задоволенні позову відмовити з урахуванням доводів, викладених у відзиві.

Суд, вислухавши представника позивача, дослідивши та оцінивши надані докази, приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що 30.05.2006 року між ОСОБА_2 таПАТ КБ «Приватбанк» було укладено кредитний договір, згідно якого ОСОБА_2 отримав кредит в сумі 8500 гривень (а.с.39).

Заочним рішенням Радомишльського районного суду Житомирської області від 11.02.2014 року з ОСОБА_2 стягнуто на користь ПАТ КБ "ПриватБанк" заборгованість за кредитним договором у сумі 28130,91 грн. та судовий збір.

Судом встановлено, що ОСОБА_2 09.04.2015 року сплатив на рахунок ПАТ КБ "ПриватБанк" заборгованість у розмірі 28130,91грн., що підтверджується квитанцією №2/3 від 09.04.2015 року (а.с.47).

Постановою про закінчення виконавчого провадження №43492273 від 09.04.2015 року підтверджується, що виконавче провадження з примусового виконання виконавчого листа №2/289/40/14, виданого 14.04.2014 року Радомишльським районним судом Житомирської області про стягнення з ОСОБА_2 на користь ПАТ КБ "ПриватБанк" заборгованості, яка станом на 31.07.2013 року складає 28130,91 гривень, закінчено у зв'язку зі сплатою боргу.

04.08.2017 року ОСОБА_2 звернувся з письмовою заявою до Головного управління ПАТ КБ "ПриватБанк" про надання повного і достовірного розрахунку заборгованості за кредитним договором від 30.05.2006 року станом на дату звернення, розміру пені за порушення строків сплати кредиту (з наданням розрахунку), розміру процентів за користування кредитом (з наданням розрахунку), розміру основної суми боргу за кредитом (з наданням розрахунку), розміру штрафних санкцій за прострочення виконання договору (а.с.8).

За результатами розгляду вищевказаної заяви ПАТ КБ «ПриватБанк» листом від 16.08.2017 року повідомив позивача про те, що він може отримати довідку про стан заборгованості зручним для нього способом: скористатися інтернет-банком Приват24 або звернутися особисто до відділення банку, але відповіді на поставленні ОСОБА_2 запитання не надав (а.с.23).

До відзиву на позовну заяву відповідач додав розрахунок заборгованості по кредитному договору б/н від 30.05.2006 року з ОСОБА_2, відповідно до якого ОСОБА_2 станом на 08.04.2015 року має заборгованість: за тілом кредиту у розмірі 7234,9грн., за відсотками-27993,66грн. (а.с. 21-22), але даний розрахуок судом не приймається до уваги, оскільки рішенням Радомишльського районного суду Житомирської області від 11.02.2014 року з ОСОБА_2 на користь ПАТ КБ " ПриватБанк" стягнуто заборгованість за кредитним договором б/н від 30.05.2008 року в сумі 28 130,91грн., яка складається: з заборгованості за тілом кредиту - 7234,95грн., з заборгованості за відсотками - 28130,91грн. та штрафів -1815,76 грн. , та вказана заборгованість повністю сплачена позивачем.

Частиною 3 статті 32 Конституції України передбачено, що кожний громадянин має право знайомитися в органах державної влади, органах місцевого самоврядування, установах і організаціях з відомостями про себе, які не є державною або іншою захищеною законом таємницею.

Статтею 40 Конституції України передбачено, що усі мають право направляти індивідуальні чи колективні письмові звернення або особисто звертатися до органів державної влади, органів місцевого самоврядування та посадових і службових осіб цих органів, що зобов"язані розглядати звернення і дати обгрунтовану відповідь у встановлений законом строк.

Відповідно до ст. 599 ЦК України зобов"язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

За таких обставин, враховуючи, що позивачем повністю погашена заборгованість за кредитним договором б/н від 30.05.2006 року, яка встановлена рішенням Радомишльського районного суду Житомирської області від 11.02.2014 року, та він звернувся з письмовою заявою до відповідача і не отримав відповіді на питання, які він виклав в своєму зверненні, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимот, так як позивачем надані докази на підтвердження обгрунтованості заявлених позовних вимог..

На підставі ст. 599ЦК України та керуючись ст.ст. 12-13, 81, 89, 259, 263-265 ЦПК України, суд-

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_2 до Публічного акціонерного товариства Комерційний банк "ПриватБанк" про зобов'язання вчинити певні дії - задовольнити.

Зобов'язати Публічне акціонерне товариство Комерційний банк "ПриватБанк" надати ОСОБА_2 довідку про погашення заборгованості за кредитним договором б/н від 30.05.2006 року.

На рішення суду може бути подано апеляційну скаргу до Житомирського апеляційного суду безпосередньо або через Брусилівський районний суд Житомирської області протягом тридцяти днів з дня виготовлення повного рішення, яке виготовлено 17.01.2019року.

Суддя Л. І. Лівочка