Справа № 473/4039/19
РІШЕННЯ

іменем України

"11" жовтня 2019 р. Вознесенський міськрайонний суд Миколаївської області в складі головуючого судді Вуїва О.В.,

за участю секретаря судового засідання Заблоцької М.М., відповідачки ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Вознесенську цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Грін Фактор» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

В С Т А Н О В И В:

У вересні 2019 року ТОВ «Грін Фактор» звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором в якому вказувало, що 10 жовтня 2018 року між ТОВ «Лайм Кеш» та відповідачкою було укладено кредитний договір №ЛК-00364372.

Відповідно до договору, кредитор надав останній кредитні кошти в розмірі 1500 грн. з терміном користування до 25 жовтня 2018 року (з можливістю продовження цього терміну за певних умов), а відповідачка зобов`язалася вчасно повернути кредит, а також сплатити проценти за користування ним в розмірі 2 % від суми кредиту за кожен день користування (730 % річних).

Наслідками порушення договору в частині своєчасного виконання зобов`язань позичальником є обов`язок останньої сплачувати кредитору неустойку (в разі порушення строку повернення кредиту та сплати процентів - пеню в розмірі 2,5 % від суми залишку основного боргу за кожен день прострочення платежу до дня фактичної сплати вказаної суми; в разі прострочення сплати процентів, нарахованих на суму кредиту, більш ніж на 14 календарних днів додатково до пені сплатити штраф в розмірі 100 грн.).

18 грудня 2018 року між ТОВ «Лайм Кеш» та ТОВ «Грін Фактор» було укладено договір факторингу №ЛК-18/12-18, за яким первісний кредитор відступив позивачу за плату право грошової вимоги до ОСОБА_1 за зобов`язаннями, що виникли з кредитного договору №ЛК-00364372 від 10 жовтня 2018 року.

Проте позичальник свої зобов`язання жодному з кредиторів належним чином не виконала, у зв`язку з чим станом на 11 вересня 2019 року виникла заборгованість в загальному розмірі 12926,84 грн., в тому числі:

-заборгованість по кредиту 1500 грн.;

-заборгованість по відсоткам 480 грн.;

-пеня за порушення умов договору в розмірі 10800 грн.;

-штраф за порушення умов договору в розмірі 100 грн.

Крім цього, у зв`язку з порушенням позичальником грошового зобов`язання, останній нараховано 3 % річних від простроченої суми за період прострочення 46,84 грн.

Вказану заборгованість позивач просив стягнути з відповідачки в повному обсязі.

В судове засідання представник позивачки не з`явилася, проте в надісланій на адресу суду заяві просила розглядати справу без її участі, позовні вимоги підтримує в повному обсязі.

Відповідачка ОСОБА_1 в судовому засіданні позовні вимоги визнала частково в частині заборгованості по кредиту в розмірі 1500 грн. Проти іншої частини вимог заперечувала, вказуючи на завищений розмір боргу та посилаючись на своє скрутне матеріальне становище.

Суд вважав можливим провести розгляд справи без особистої участі представника позивача, оскільки матеріали справи містять всі необхідні відомості про права та взаємовідносини сторін.

Заслухавши пояснення відповідачки ОСОБА_1 , дослідивши матеріали справи в межах заявлених позовних вимог та на підставі наданих сторонами доказів, суд прийшов до наступного.

Зокрема, судом встановлено, що 10 жовтня 2018 року між ТОВ «Лайм Кеш» (яке має статус фінансової установи) та відповідачкою було укладено кредитний договір №ЛК-00364372.

Відповідно до договору, кредитор надав останній кредитні кошти в розмірі 1500 грн. з терміном користування до 25 жовтня 2018 року (з можливістю продовження цього терміну за певних умов), а відповідачка зобов`язалася вчасно повернути кредит, а також сплатити проценти за користування ним в розмірі 2 % від суми кредиту за кожен день користування (730 % річних).

Наслідками порушення договору в частині своєчасного виконання зобов`язань позичальником є обов`язок останньої сплачувати кредитору неустойку (в разі порушення строку повернення кредиту та сплати процентів - пеню в розмірі 2,5 % від суми залишку основного боргу за кожен день прострочення платежу до дня фактичної сплати вказаної суми; в разі прострочення сплати процентів, нарахованих на суму кредиту, більш ніж на 14 календарних днів додатково до пені сплатити штраф в розмірі 100 грн.).

18 грудня 2018 року між ТОВ «Лайм Кеш» та ТОВ «Грін Фактор» (яке також має статус фінансової установи) було укладено договір факторингу №ЛК-18/12-18, за яким первісний кредитор відступив позивачу за плату право грошової вимоги до ОСОБА_1 за зобов`язаннями, що виникли з кредитного договору №ЛК-00364372 від 10 жовтня 2018 року.

18 грудня 2018 року ТОВ «Лайм Кеш» направило ОСОБА_2 Я ОСОБА_3 письмове повідомлення про заміну кредитора в зобов`язанні, що виникли з кредитного договору №ЛК-00364372 від 10 жовтня 2018 року.

Відповідно до ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

До відносин за кредитним договором застосовуються положення щодо договору позики, якщо інше не встановлено законом і не випливає із суті кредитного договору.

Положення ст.ст. 546, 548-551 ЦК України вказують на те, що сторони зобов`язання можуть домовитися про забезпечення його виконання. Виконання зобов`язання забезпечується неустойкою (штрафом, пенею), порядок та форма забезпечення встановлюється в законі або договорі.

Відповідно до ст.ст. 611, 612, 623-625, 1049, 1050 ЦК України, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцю позику у строк та в порядку, що встановлені договором.

В разі несвоєчасного повернення позики або її чергової частини (прострочення боржника) він не звільняється від обов`язку виконання зобов`язання, зокрема повинен достроково повернути суму позики разом з процентами та іншими нарахуваннями, відшкодувати позикодавцю збитки та сплатити неустойку.

Відповідно до ст. 629 ЦК України, договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом (ст. 525 ЦК України).

Боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання (ч. 1 ст. 625 ЦК України).

Також, відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 512 ЦК України, кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).

Згідно ч. 1 ст. 1077, ч. 1 ст. 1078, ч. 1 ст. 1082 ЦК України, за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника).

Предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога).

Боржник зобов`язаний здійснити платіж факторові за умови, що він одержав від клієнта або фактора письмове повідомлення про відступлення права грошової вимоги факторові і в цьому повідомленні визначена грошова вимога, яка підлягає виконанню, а також названий фактор, якому має бути здійснений платіж.

Якщо відповідно до умов договору факторингу фінансування клієнта здійснюється шляхом купівлі у нього фактором права грошової вимоги, фактор набуває права на всі суми, які він одержить від боржника на виконання вимоги, а клієнт не відповідає перед фактором, якщо одержані ним суми є меншими від суми, сплаченої фактором клієнтові (ст. 514, ч. 1 ст. 1084 ЦК України).

Відповідачка взяті на себе зобов`язання жодному з кредиторів належним чином не виконала, у зв`язку з чим станом на 11 вересня 2019 року виникла заборгованість за кредитним договором, зокрема:

- заборгованість по кредиту 1500 грн.;

- заборгованість по відсоткам 480 грн., що повністю узгоджується з умовами договору та знайшла своє підтвердження наявними в матеріалах справи доказами.

Також є обґрунтованим нарахування позивачем 3 % річних від простроченої суми за період прострочення в сумі 46,84 грн., оскільки, згідно ч. 2 ст. 625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Що стосується нарахованої неустойки, то суд виходить з наступного.

Цивільно-правова відповідальність - це покладення на правопорушника передбачених законом невигідних правових наслідків, які полягають у позбавленні його певних прав або в заміні невиконання обов`язку новим, або у приєднанні до невиконаного обов`язку нового додаткового.

Покладення на боржника нових додаткових обов`язків, як заходу цивільно-правової відповідальності, має місце, зокрема, у випадку стягнення неустойки (пені, штрафу).

Відповідно до ст. 549 ЦК України, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Зокрема, штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

За положеннями ст. 61 Конституції України, ніхто не може бути двічі притягнутий до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення.

Згідно кредитного договору, за порушення зобов`язань зі сплати процентів нараховується пеня, а також штраф у розмірах, визначених цим договором.

Враховуючи вищевикладене та відповідно до ст. 549 ЦК України, штраф і пеня є одним видом цивільно-правової відповідальності, а тому їх одночасне застосування за одне й те саме порушення - строків виконання грошових зобов`язань за кредитним договором свідчить про недотримання положень, закріплених у ст. 61 Конституції України щодо заборони подвійної цивільно-правової відповідальності за одне і те саме порушення.

Зазначена правова позиція Верховного Суду України викладена в постанові від 21 жовтня 2015 року по цивільній справі №6-2003цс15.

Оскільки угодою сторін передбачено застосування пені та штрафу за одне й те саме порушення зобов`язань за договором, їх одночасне стягнення є неприпустимим.

Водночас, згідно ч. 3 ст. 551 ЦК України, розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, що мають істотне значення.

Відповідно до п. 27 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №5 від 30 березня 2012 року «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних відносин», положення частини третьої статті 551 ЦК України про зменшення розміру неустойки може бути застосовано судом лише за заявою відповідача до відсотків, які нараховуються як неустойка, і не може бути застосовано до сум, які нараховуються згідно з частиною другою статті 625 ЦК, які мають іншу правову природу. При цьому проценти, які підлягають сплаті згідно з положеннями статей 1054, 1056-1 ЦК, у такому порядку не підлягають зменшенню через неспівмірність із розміром основного боргу, оскільки вони є платою за користування грошима і підлягають сплаті боржником за правилами основного грошового боргу.

Істотними обставинами в розумінні частини третьої статті 551 ЦК можна вважати, зокрема, ступінь виконання зобов`язання боржником; майновий стан сторін, які беруть участь у зобов`язанні; не лише майнові, але й інші інтереси сторін, що заслуговують на увагу (наприклад, відсутність негативних наслідків для позивача через прострочення виконання зобов`язання).

Аналогічні правові висновки виклав й Верховний Суд України в своїх постановах, зокрема від 03 вересня 2014 року по справі №6-100цс14 та від 04 листопада 2015 року по справі №6-1120цс15, в яких зазначав, що згідно з частиною третьою статті 551 ЦК України розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення.

Положення частини третьої статті 551 ЦК України з урахуванням положень статті 3 ЦК України щодо загальних засад цивільного законодавства та частини четвертої статті 10 ЦПК України щодо обов`язку суду сприяти сторонам у здійсненні їхніх прав дає право суду зменшити розмір неустойки за умови, що її розмір значно перевищує розмір збитків.

З матеріалів справи вбачається, що нарахована позивачем неустойка (пеня + штраф) є надто завищеною, перевищує загальний розмір боргу за договором, що суперечить самій компенсаційній суті неустойки та засадам цивільного законодавства, а саме справедливості, добросовісності та розумності.

За встановлених обставин, з відповідачки на користь позивача підлягає стягненню лише пеня та в розмірі, що є співмірним з розміром боргу 1980 грн.

Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України, з відповідачки на користь позивача також підлягають стягненню (згідно розміру задоволених вимог) понесені останнім судові витрати, а саме 595,51 грн. судового збору (1 921 грн. (сплачений судовий збір) х 31 % (відсоток задоволених позовних вимог)).

Керуючись ст.ст. 12, 13, 81, 141, 258, 259, 263-265, 268 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В :

Позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «Грін Фактор» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ; ідент. номер НОМЕР_1 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Грін Фактор» (м Миколаїв, вул. Потьомкінська, 13/5, офіс 29, код ЄДРПОУ 41685867) заборгованість за кредитним договором № ЛК-00364372 від 10 жовтня 2018 року, що утворилася станом на 11 вересня 2019 року, а саме, заборгованість по кредиту в розмірі 1500 (одна тисяча п`ятсот) гривень, заборгованість по відсоткам 480 (чотириста вісімдесят) гривень, пеню за порушення умов договору 1980 (одна тисяча дев`ятсот вісімдесят) гривень, 3% річних від простроченої суми за весь період прострочення платежу 46 (сорок шість) гривень 84 копійки, а всього в загальному розмірі 4 006 (чотири тисячі шість) гривень 84 копійки, а також 595 (п`ятсот дев`яносто п`ять) гривень 51 копійку судового збору.

Рішення може бути оскаржене до Миколаївського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст судового рішення складено 15 жовтня 2019 року.

Суддя: О.В. Вуїв