Справа № 755/9109/19
Головуючий у суді першої інстанції: Гончарук В.П.
Доповідач у суді апеляційної інстанції: Крижанівська Г.В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 жовтня 2019 року Київським апеляційним судом в складі колегії суддів:

судді-доповідача Крижанівської Г.В.,

суддів Оніщука М.І., Шебуєвої В.А.,

при секретарі Кибукевич О.Є.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві апеляційну скаргу адвоката Чорнія Дмитра Олександровича, подану в інтересах ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , на ухвалу Дніпровського районного суду м. Києва від 22 липня 2019 року, постановлену у складі судді Гончарука В.П., за результатами розгляду заяви ОСОБА_3 про забезпечення позову у цивільній справі № 755/9109/19 за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_4 про стягнення збитків та моральної шкоди,-

ВСТАНОВИВ:

06 червня 2019 року ОСОБА_3 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_1 , ОСОБА_4 , ОСОБА_4 про стягнення збитків та моральної шкоди. Просила стягнути солідарно з ОСОБА_1 , ОСОБА_4 , ОСОБА_4 на її користь майнову шкоду в розмірі 61 515,00 грн. та моральну шкоду у розмірі 10 000,00 грн.

Одночасно із позовною заявою ОСОБА_3 подала заяву про забезпечення позову шляхом накладення арешту на квартиру АДРЕСА_1 , яка належить ОСОБА_1 , ОСОБА_4 , ОСОБА_4 на праві власності. Зазначає, що відповідачі можуть здійснити продаж, дарування зазначеного майна, надати його у заставу третім особам, що в подальшому може суттєво вплинути на її права та можливість їх поновлення після набрання рішенням законної сили. Інформація стосовно наявності у відповідачів іншого майна або грошових коштів у неї відсутня.

Ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва від 22 липня 2019 року заяву ОСОБА_3 про забезпечення позову задоволено частково. Накладено солідарно арешт на майно та/або кошти ОСОБА_1 , ОСОБА_4 , ОСОБА_4 на суму 61 515,00грн.

Не погоджуючись із вказаною ухвалою суду,адвокат Чорній Д.О., який діє в інтересах ОСОБА_1 , ОСОБА_4 подав апеляційну скаргу. Просив ухвалу суду першої інстанції скасувати та відмовити в задоволенні заяви про забезпечення позову. Посилався на те, що судом було порушено норми матеріального та процесуального права. Зазначає, що накладення арешту на майно та/або кошти відповідачів в сумі 61 515,00 грн. є тотожним до заявлених позивачем позовних вимог, що не відповідає вимогам ч. 10 ст. 150 ЦПК України. Також зазначає, що ані в заяві про забезпечення позову, ані в оскаржуваній ухвалі суду не вказано жодних обставин, які б давали підстави вважати реальною загрозу відчуження майна та утруднення виконання рішення суду.

07 жовтня 2019 року ОСОБА_3 подала відзив на апеляційну скаргу. Просила апеляційну скаргу залишити без задоволення, а ухвалу Дніпровського районного суду м. Києва від 22 липня 2019 року залишити без змін. Вважає, що суд дійшов обґрунтованого висновку про наявність підстав для забезпечення позову. Ухвала суду направлена на охорону матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій зі сторони відповідачів, з метою забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, у разі задоволення позову. Звертає увагу на те, що накладення арешту на майно та/або грошові кошти у розмірі тотожному сумі позовних вимог не свідчить про порушення судом першої інстанції ч. 10 ст. 150 ЦПК України. Накладення солідарного арешту на майно та/або грошові кошти відповідачів на суму 61 515,00 грн. є співмірним із заявленими позовними вимогами та не впливають на права відповідачів.

В судовому засіданні ОСОБА_3 проти доводів апеляційної скарги заперечувала, просила скаргу залишити без задоволення з огляду на її безпідставність, а ухвалу суду першої інстанції залишити без змін.

ОСОБА_1 , ОСОБА_4 , ОСОБА_4 в судове засідання не з`явилися, про час та місце апеляційного розгляду справи повідомлені належним чином, а тому, колегія суддів відповідно до вимог ч. 2 ст. 372 ЦПК України вважала за можливе слухати справу за їх відсутності.

Розглянувши справу в межах доводів апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість постановленої ухвали, заслухавши пояснення осіб, які з`явилися в судове засідання, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню виходячи з наступного.

Постановляючи ухвалу про забезпечення позову ОСОБА_3 суд першої інстанції виходив з того, що заявлені ОСОБА_3 заходи забезпечення позову шляхом накладення арешту на квартиру АДРЕСА_1 не є співмірними з заявленими позовними вимогами, проте, з метою запобігання ризиків невиконання рішення суду або утрудненню його виконання у разі задоволення позову необхідно накласти арешт на майно відповідачів в розмірі 61 515,00 грн.

Колегія суддів вважає, що вказана ухвала суду підлягає скасуванню.

Відповідно до ст. 149 ЦПК України, суд за заявою учасника справи, має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може суттєво ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Пунктом 1 ч. 1 ст. 150 ЦПК України визначено, що позов забезпечується, зокрема: накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб.

Заходи забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами (ч. 3 ст. 150 ЦПК України).

Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Відповідно до змісту ст. ст. 149, 150 ЦПК України суд вправі вжити певних заходів забезпечення позову виключно на підставі заяви позивача, який у заяві має обрати засіб забезпечення позову та навести обґрунтування необхідності вжиття такого заходу. Суд не вправі самостійно обирати у який спосіб слід забезпечити вимоги позивача.

Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_3 в заяві просила забезпечити її позов шляхом накладення арешту на квартиру АДРЕСА_1 .

Таким чином, суд першої інстанції безпідставно забезпечив позов ОСОБА_3 шляхом накладення солідарно арешту на майно та/або кошти ОСОБА_1 , ОСОБА_4 , ОСОБА_4 на суму 61 515,00 грн.

Крім того, чинним законодавством не передбачено забезпечення позову шляхом накладення солідарно арешту на майно відповідачів. Суд першої інстанції не визначив на яке саме майно та грошові кошти підлягає накладенню арешт, що унеможливлює дотримання при виконанні ухвали вимог щодо співмірності заходів забезпечення позову.

Позивачка ОСОБА_3 не оскаржила ухвалу суду першої інстанції в частині відмови в забезпеченні її позову шляхом накладення арешту на квартиру АДРЕСА_1 , яка належить ОСОБА_1 , ОСОБА_4 , ОСОБА_4 .

До того ж, ОСОБА_3 в суді апеляційної інстанції пояснила, що підстави вважати, що відповідачі можуть відчужити вказану квартиру в неї відсутні.

В оскаржуваній ухвалі суд першої інстанції не навів мотивів щодо вирішення заяви ОСОБА_3 про забезпечення її позову в частині відшкодування моральної шкоди в розмірі 10 000,00 грн.

Враховуючи викладене, ухвала Дніпровського районного суду м. Києва від 22 липня 2019 року підлягає скасуванню з ухваленням нового судового рішення про відмову в задоволенні заяви ОСОБА_3 про забезпечення її позову.

При цьому, колегія суддів вважає за необхідне роз`яснити ОСОБА_3 , що відмова в задоволенні заяви про забезпечення її позову не перешкоджає їй повторно звернутися до суду з заявою про забезпечення позову.

Керуючись ст.ст. 268, 367, 374, 376, 381-383 ЦПК України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Чорнія Дмитра Олександровича , подану в інтересах ОСОБА_1 , ОСОБА_2 задовольнити.

Ухвалу Дніпровського районного суду м. Києва від 22 липня 2019 року скасувати та ухвалити нове судове рішення.

Відмовити в задоволенні заяви ОСОБА_3 про забезпечення її позову до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_4 про стягнення збитків та моральної шкоди.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, оскарженню не підлягає.

Повне судове рішення складено 16 жовтня 2019 року.

Суддя-доповідач

Судді