УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 жовтня 2019 року місто Запоріжжя

Орджонікідзевський районний суд міста Запоріжжя у складі: головуючого судді Геєць Ю.В., за участю секретаря судового засідання Ровенської В.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні заяву головного державного виконавця Вознесенівського відділу державної виконавчої служби м. Запоріжжя Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області Святченко Є.В., заінтересовані особи ОСОБА_1 , Публічне акціонерне товариство «Райффайзен Банк Аваль», Концерн «Міські теплові мережі», Публічне акціонерне товариство «Родовід Банк», ОСОБА_2 , про вирішення питання про звернення стягнення на нерухоме майно боржника, право власності на яке не зареєстровано в установленому законом порядку, -

ВСТАНОВИВ:

Головний державний виконавець Вознесенівського районного відділу державної виконавчої служби м. Запоріжжя Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області Святченко Є.В. звернувся до суду з заявою про вирішення питання про звернення стягнення на нерухоме майно боржника, право власності на яке не зареєстровано в установленому законом порядку.

В обґрунтування заяви зазначив, що на виконанні у Вознесенівському районному відділі державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області перебуває зведене виконавче провадження ВП № 48323301, з виконання чотирьох виконавчих листів.

Проте боржник, не виконала рішень суду у строк, наданий для добровільного виконання.

З метою запобігання відчуження майна боржника, 04.09.2015 року державним виконавцем винесено постанову про арешт майна боржника, про що винесено відповідні записи до реєстрів обтяжень рухомого та нерухомого майна.

Згідно з інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого щодо суб`єкта від 05.03.2019 р., за боржником зареєстровано нежиле приміщення загальною площею 38,1 кв.м. за адресою: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер майна 31133908, частка власності 1/1, (свідоцтва про право власності 1536 від 19.07.2000 Запорізької міської ради).

Згідно з інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого щодо об`єкта нерухомого майна від 05.03.2019 р. право власності на нежиле приміщенні загальною площею 38,1 кв.м. за адресою: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 01, зареєстровано у розмірі 1/2 частина за ОСОБА_2 , РНОКПП НОМЕР_1 , підстава виникнення права власності - відповідно до рішення Орджонікідзевським районним судом м. Запоріжжя від 22.10.2010, № 2-1125/2010.

Державний виконавець, посилаючись на те, що боржником ОСОБА_3 не здійснено державну реєстрацію нерухомого майна, а саме не внесені дані до Державного реєстру прав власності на нерухоме майно, щодо належній їй на праві власності 1/2 частки вказаного нежитлового приміщення, просить заяву задовольнити, надати дозвіл на звернення стягнення в межах зведеного виконавчого провадження № 48323301 на належну боржникові 1/2 частку нежилого приміщення.

В судове засідання представник Вознесенівського районного відділу державної виконавчої служби м. Запоріжжя Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області не з`явився, про час та місце розгляду заяви повідомлявся у встановленому законом порядку.

З`ясувавши всі обставини по справі, вивчивши матеріали цивільної справи, заяву, суд вважає, що подання не підлягає задоволенню з таких підстав.

Судом встановлено, що на виконанні у Вознесенівському районному відділі державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області перебуває зведене виконавче провадження ВП № 48323301, з виконання: виконавчого листа № 335/8534/13-ц, виданого 09.06.2015 року Орджонікідзевським районним судом м. Запоріжжя про стягнення солідарно з ОСОБА_4 , ОСОБА_2 на користь ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» в особі Запорізької обласної дирекції «Райффайзен Банк Аваль» заборгованості за кредитним договором № 014/17- 15/1241-35 від 04.08.2006 у розмірі 518 796,07 грн., судових витрат 1720,50 грн.; виконавчого листа № 2-233/11 від 27.06.2016 року виданого Орджонікідзевським районним судом м. Запоріжжя про стягнення з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_2 грошової компенсації в сумі 114353,00 грн. за 1/2 частку вартості автомобіля та грошової компенсації в сумі 66117,40 грн. за 1/2 частку коштів, сплачених на виконання зобов`язання за кредитними договорами після припинення сімейних відносин, а загалом суми у розмірі 180470,40 грн.; виконавчого листа № 08189572/2012 від 28.05.2013 року, виданого Орджонікідзевським районним судом м. Запоріжжя про стягнення з ОСОБА_2 , ОСОБА_5 на користь ПАТ «Родовід Банк» заборгованості у розмірі 1 666 198,36 грн., судових витрат 910,00 грн.; виконавчого листа №335/10927/16-ц, виданого 11.01.2017 року Орджонікідзевським районним судом м. Запоріжжя про стягнення з ОСОБА_5 на користь Концерну «Міські теплові мережі» заборгованості у розмірі 11033,45 грн.

При цьому, до матеріалів поданої заяви долучено копії постанов про відкриття вищезазначених виконавчих проваджень. Проте, не надано доказів, належного повідомлення боржника про відкриття виконавчих проваджень.

Відповідно до ч. 1 ст. 18 ЦПК України, судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами.

Стаття 6 Європейської Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція) гарантує право на справедливий судовий розгляд та закріплює принцип верховенства права, на якому будується демократичне суспільство, і найважливішу роль судової системи в здійсненні правосуддя. Проте, право на справедливий суд було б позбавлено сенсу, якщо б допускало невиконання остаточних судових рішень, які набрали законної сили.

Відповідно до усталеної практики Європейського суду з прав людини невід`ємною частиною «права на суд» та фундаментальним аспектом верховенства права є принцип правової визначеності (певності), який включає дотримання принципу остаточності судового рішення.

У розумінні практики Європейського суду частина 1 статті 6 Конвенції передбачає не лише доступ до правосуддя і встановлення порядку судового розгляду, а й гарантує виконання судових рішень з метою запобігання заподіяння шкоди одній із сторін.

У Законі України «Про виконавче провадження» поняття «виконавче провадження» розуміється як завершальна стадія судового провадження (стаття 1). Наведене узгоджується з практикою ЄСПЛ щодо застосування статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка гарантує право на справедливий суд. Так, у рішенні від 19 березня 1997 року у справі «Горнсбі проти Греції, заява №183571/91» (Case of Hornsby v. Greece) ЄСПЛ зазначив, що для цілей статті 6 Конвенції виконання рішення, ухваленого будь-яким судом, має розцінюватися як складова частина «судового розгляду. Право на звернення до суду було б ілюзорним, якби національна правова система Договірної сторони дозволяла, щоб остаточне, обов`язкове для виконання судове рішення залишалось невиконаним на шкоду одній зі сторін…».

Відповідно до ч. 10 ст. 440 ЦПК України питання про звернення стягнення на нерухоме майно боржника, право власності на яке не зареєстровано в установленому законом порядку, під час виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) вирішуються судом за поданням державного виконавця, приватного виконавця.

Згідно з частиною першою, пунктом першим частини другої статті 18 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії. Виконавець зобов`язаний здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом.

У частині третій ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження» встановлений загальний перелік прав виконавця під час здійснення виконавчого провадження.

Державний виконавець в порядку п. 10, 11 ст. 440 ЦПК України та ст. 50 Закону України «Про виконавче провадження» звернувся з заявою щодо звернення стягнення на нерухоме майно.

Проте суд вважає такі дії передчасними виходячи з наступного.

Згідно з ч. 1 ст. 50 Закону України «Про виконавче провадження» звернення стягнення на об`єкти нерухомого майна здійснюється у разі відсутності в боржника достатніх коштів чи рухомого майна. При цьому в першу чергу звертається стягнення на окрему від будинку земельну ділянку, інше приміщення, що належать боржнику. В останню чергу звертається стягнення на житловий будинок чи квартиру, в якому фактично проживає боржник.

Крім того, відповідно до ч. 6 ст. 48 Закону України «Про виконавче провадження», стягнення на майно боржника звертається в розмірі та обсязі, необхідних для виконання за виконавчим документом, з урахуванням стягнення виконавчого збору, витрат виконавчого провадження, штрафів, накладених на боржника під час виконавчого провадження, основної винагороди приватного виконавця. У разі якщо боржник володіє майном разом з іншими особами, стягнення звертається на його частку, що визначається судом за поданням виконавця.

Оцінка вартості вказаного нерухомого майна в матеріалах державного виконавця відсутня.

Отже, суд позбавлений можливості вирішити питання щодо співмірності вартості майна, обсягу заборгованості за виконавчими документами.

Водночас, відповідно до ч. 1 ст. 48 Закону України «Про виконавче провадження» про звернення стягнення на майно боржника державний виконавець виносить постанову, при цьому до подання державним виконавцем не додано копії вказаної постанови.

Таким чином, при розгляді заяви встановлено, що державний виконавець не надав переконливих доказів того, що боржник ОСОБА_6 належним чином повідомлялася про відкриття виконавчого провадження з виконання виконавчих проваджень, та відмовилася виконати рішення суду самостійно.

Тому, суд приходить до переконання, що звернення головного державного виконавця до суду з заявою про звернення стягнення на нерухоме майно, яке являється крайнім заходом, до вчинення державним виконавцем всіх можливих дій, спрямованих на виконання рішення суду, є передчасним, у зв`язку з чим в задоволенні подання державного виконавця про вирішення питання про звернення стягнення на нерухоме майно, право власності на яке не зареєстровано у встановленому законом порядку, слід відмовити.

Також, слід зазначити, що головний державний виконавець звертаючись до суду з заявою про вирішення питання про звернення стягнення на нерухоме майно боржника, право власності на яке не зареєстровано в установленому законом порядку, посилається на норми ч. 1 ст. 377 ЦПК України.

При цьому, дана норма ч. 1 ст. 377 ЦПК України, регулює питання про підстави для скасування судового рішення повністю або частково з закриттям провадження у справі або залишенням позову без розгляду у відповідній частині.

Питання про звернення стягнення на нерухоме майно боржника, право власності на яке не зареєстровано в установленому законом порядку регулюється нормами ч. 10, 11 ст. 440 ЦПК України.

Разом з цим, головний державний виконавець звертається до суду не з поданням, а з заявою в порушення ч. 10 ст. 440 ЦПК України.

Керуючись ст. 440 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Заяву головного державного виконавця Вознесенівського відділу державної виконавчої служби м. Запоріжжя Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області Святченко Є.В., заінтересовані особи ОСОБА_1 , Публічне акціонерне товариство «Райффайзен Банк Аваль», Концерн «Міські теплові мережі», Публічне акціонерне товариство «Родовід Банк», ОСОБА_2 , про вирішення питання про звернення стягнення на нерухоме майно боржника, право власності на яке не зареєстровано в установленому законом порядку залишити без задоволення.

Апеляційна скарга на ухвалу суду може бути подана протягом п`ятнадцяти днів, з дня проголошення ухвали. Апеляційна скарга подається безпосередньо до Запорізького апеляційного суду.

Апеляційна скарга на ухвалу суду до початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телемунікаційної системи подається до Запорізького апеляційного суду через Орджонікідзевський районний суд міста Запоріжжя.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини ухвали або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя: Ю.В.Геєць