Борівський районний суд Харківської області
справа: № 614/972/19
провадження: 2/614/199/19
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16.10.2019 Борівський районний суд Харківської області в складі судді Гуляєвої Г.М., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін в смт. Борова цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Міжрайонного ВДВС по Барвінківському, Борівському та Ізюмському районах та м. Ізюм ГТУЮ у Харківській області, 3 особа: Державна прикордонна служба України

про скасування обмеження виїзду за кордон

У С Т А Н О В И В :

Позивач ОСОБА_2 звернувся до суду з позовною заявою в якій вказав, що ухвалою Борівського районного суду Харківської обл. від 09 вересня 2011 р. по справі №6-35/11 було задоволено подання начальника ВДВС Борівського РУЮ та обмежено ОСОБА_2 . у праві виїзду за межі України.

Підставою для обмеження позивача у праві виїзду за межі України стало те, що в провадженні ВДВС Борівського РУЮ знаходилось виконавче провадження з примусового виконання виконавчого листа №2-468 від 04 грудня 2009 р., виданого Борівським районним судом Харківської обл. про стягнення в солідарному порядку з позивача та ПП «Шанс-плюс» на користь КС «Карат» заборгованість у розмірі 113 073 грн. 05 коп.

Згідно відповіді Міжрайонного ВДВС по Барвінківському, Борівському, Ізюмському районах та м. Ізюм ГТУЮ у Харківській обл. №26567 від 13 серпня 2019 р., виконавче провадження з примусового виконання виконавчого листа №2-468 від 04 грудня 2009 р., виданого Борівським районним судом Харківської обл. було завершено 25 грудня 2012 р.

В той же час відповідно до акту «Про вилучення виконавчих проваджень для знищення» від 10 лютого 2016 р., всі завершені виконавчі провадження за 2012 р. є знищеними.

Таким чином, на теперішній час не існує підстав для обмеження виїзду позивача за межі України.

Ухвалою Борівського районного суду Харківської обл. від 17.09.2019 відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін.

30.09.2019 до Борівського районного суду від Державної прикордонної служби України надійшли письмові пояснення.

30.09.2019 до Борівського районного суду від Державної прикордонної служби України надійшло клопотання щодо заміни неналежного відповідача у даному спорі.

Ухвалою Борівського районного суду Харківської обл. від 08.10.2019 визнано Державну прикордонну службу України неналежним відповідачем у справі; залучено у якості 3-ої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору Державну прикордонну служби України.

В судове засідання позивач не з`явився, надав заяву про підтримання позовних вимог та розгляд справи без його участі.

Відповідач Міжрайонний ВДВС по Барвінківському, Борівському та Ізюмському районах та м. Ізюм ГТУЮ у Харківській області в судове засідання не з`явився, надав заяву про визнання позову та розгляд справи без його участі.

3 особа Державна прикордонна служба України в судове засідання не з`явилася, надала пояснення, згідно якого станом на дату відкриття провадження у справі, до Головного центру обробки спеціальної інформації не надходило інформації про те, що ухвала Борівського районного суду Харківської обл. про встановлення тимчасового обмеження у праві виїзду за межі України ОСОБА_2 від 09.09.2011 (або заходи примусового виконання рішення, встановлені вказаною ухвалою) скасовані у встановленому законом порядку.

Таким чином, суд ухвалює рішення без участі сторін та без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, на підставі наявних матеріалів справи, що відповідає положенням ч.2 ст. 247 ЦПК України.

Дослідивши матеріали справи, суд вважає що позовні вимоги підлягають задоволенню виходячи з наступного.

В суді встановлено, що згідно копії ухвали Борівського районного суду Харківської обл. від 09 вересня 2011 р., ОСОБА_2 тимчасово обмежено у праві виїзду за межі України до виконання ним зобов`язань по виконавчому провадженню про стягнення з останнього 113 073,05 грн. на користь КС «Карат» без вилучення паспорта громадянина для виїзду за кордон (а.с.12).

На примусовому виконанні у ВДВС Борівського РУЮ Харківської обл. перебувало виконавче провадження з примусового виконання виконавчого листа №2-468 від 04.12.2009 Борівського районного суду Харківської обл. про стягнення солідарно з ОСОБА_2 , ПП «Шанс-плюс» боргу в сумі 113 073,05 грн. на користь КС «Карат»; з метою виконання рішення суду державний виконавець відділу звернувся до Борівського районного суду Харківської обл. з поданням про обмеження виїзду за межі України боржника ОСОБА_2 ; згідно даних ВП-спецрозділ, виконавче провадження було завершено 25.12.2012; відповідно до розділу 9.9 Порядку роботи з документами в органах Державної виконавчої служби, строк зберігання виконавчих проваджень, переданих на зберігання, становить 3 роки; згідно акту «Про вилучення виконавчих проваджень для знищення» від 10.02.2016, всі завершені документи за 2012 р. знищено через закінчення строків їх зберігання; на даний час на примусовому виконанні у відділі перебуває виконавче провадження №17814614 про стягнення з ТОВ фірма «Шанс» боргу на користь ПАТ «Мегабанк», керівником якого є ОСОБА_2 ; в матеріалах даного виконавчого провадження міститься копія ухвали Борівського районного суду Харківської обл. від 09 вересня 2011 р. за №6-35/11 про тимчасове обмеження ОСОБА_2 у праві виїзду за межі України; що підтверджується копією інформації Міжрайнного ВДВС по Барвінківському, Борівському, Ізюмському районах та м. Ізюм ГТУЮ У Харківській обл. (а.с.13-15).

Відповідно до ст.5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

Згідно із вимогами ст.ст.12,81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

При цьому частинами 1-3 ст.89 ЦПК України зазначено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Судове доказування - це діяльність учасників процесу при визначальній ролі суду по наданню, збиранню, дослідженню і оцінці доказів з метою встановлення з їх допомогою обставин цивільної справи. При цьому, збирання доказів у цивільних справах не є обов?язком суду, крім випадків, встановлених ЦПК України.

Доказування є єдиним шляхом судового встановлення фактичних обставин справи і передує акту застосування в судовому рішенні норм матеріального права, висновку суду про наявність прав і обов`язків у сторін.

Відповідно до положень ст.ст.15,16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невиконання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Відповідно до статті 33 Конституції України кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, гарантується свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишати територію України, за винятком обмежень, які встановлюються законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 40 ЗУ «Про виконавче провадження» у разі закінчення виконавчого провадження (крім офіційного оприлюднення повідомлення про визнання боржника банкрутом і відкриття ліквідаційної процедури, закінчення виконавчого провадження за судовим рішенням, винесеним у порядку забезпечення позову чи вжиття запобіжних заходів, а також, крім випадків нестягнення виконавчого збору або витрат виконавчого провадження, нестягнення основної винагороди приватним виконавцем), повернення виконавчого документа до суду, який його видав, арешт, накладений на майно (кошти) боржника, знімається, відомості про боржника виключаються з Єдиного реєстру боржників, скасовуються інші вжиті виконавцем заходи щодо виконання рішення, а також проводяться інші необхідні дії у зв`язку із закінченням виконавчого провадження.

Положеннями конвенції про захист прав людини та основоположних свобод гарантовано кожному право на звернення до суду з позовом щодо його прав та обов`язків цивільного характеру («Плахтєєв та Плахтєєва проти України»). Відповідно до практики Суду, поняття «права та обов`язки цивільного характеру» є автономним від національного законодавства й застосовується до широкого спектру прав та обов`язків, які є цивільними за своєю суттю (рішення у справі Ferrazziniv. Italy). У справі «Трегубенко проти України» Суд звернув увагу на те, що усунення з-під юрисдикції судів розгляду певної категорії цивільних спорів суперечить праву на доступ до суду, гарантованого п. 1 ст. 6 Конвенції (п. 44 Рішення). Ця ж позиція Суду була висловлена у справі «Брумареску проти Румунії» та у справі «Василеску проти Румунії» (пп. 39-41).

Згідно з п. 2 Протоколу № 4 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, який гарантує деякі права і свободи, не передбачені в Конвенції та у Першому протоколі до неї, кожен є вільним залишати будь-яку країну, включно зі своєю власною. На здійснення цих прав не може бути встановлено жодних обмежень, крім тих, що передбачені законом і необхідні в демократичному суспільстві в інтересах національної чи громадської безпеки, для підтримання публічного порядку, запобігання злочину, для захисту здоров`я чи моралі або з метою захисту прав чи свобод інших осіб.

Відповідно до роз`яснення Верховного Суду України, викладених в листі від 01.02.2013 «Судова практика щодо вирішення питання про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України», ухилення від виконання зобов`язань, покладених на боржника рішенням варто розуміти як будь-які свідомі діяння (дії або бездіяльність) боржника, спрямовані на невиконання відповідного обов`язку у виконавчому провадженні, коли виконати цей обов`язок у нього є всі реальні можливості (наприклад, наявність майна, грошових коштів тощо) і цьому не заважають будь-які незалежні від нього об`єктивні обставини (непереборної сили, події тощо).

Згідно до п. 4 розділу IV Порядку взаємодії органів та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів, та органів Державної прикордонної служби України під час здійснення виконавчого провадження, затвердженого наказом Міністерства юстиції України, Міністерства внутрішніх справ України від 30.01.2018 року № 256/5/65, інформацію про встановлення тимчасового обмеження боржника - фізичної особи у праві виїзду з України уповноважений орган Держприкордонслужби вилучає з бази даних на підставі отриманої засвідченої судом копії судового рішення про скасування тимчасового обмеження особи у праві виїзду з України, що набрало законної сили та має відповідну відмітку про дату набрання законної сили.

Відповідно до ч. 1 ст. 441 ЦПК України, тимчасове обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України може бути застосоване судом як захід забезпечення виконання судового рішення.

Таким чином, в суді встановлено, що існування обмеження виїзду за кордон відносно ОСОБА_2 позбавлене правової підстави, практичного змісту та порушує права особи на вільне пересування.

За таких обставин, суд приходить про обґрунтованість вимог позивача, тому такі підлягають задоволенню.

З урахуванням викладеного, керуючись ст.ст. 12, 13, 80, 81, 128, 259, 264, 265, 268, 273, 441 ЦПК України, п.15.5 Перехідних положень ЦПК України, на підставі ЗУ «Про виконавче провадження», Порядку взаємодії органів та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів, та органів Державної прикордонної служби України під час здійснення виконавчого провадження, суд

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до Міжрайонного ВДВС по Барвінківському, Борівському та Ізюмському районах та м. Ізюм ГТУЮ у Харківській області, 3 особа: Державна прикордонна служба України про скасування обмеження виїзду за кордон - задовольнити.

Скасувати обмеження виїзду за межі України ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , накладене ухвалою Борівського районного суду Харківської області від 09 вересня 2011 р. по справі №6-35/11.

Рішення суду може бути оскаржене до Харківського апеляційного суду через Борівський районний суд шляхом подачі в 30-денний строк з дня складення повного тексту судового рішення апеляційної скарги.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного розгляду.

Суддя Гуляєва Г. М.