справа № 208/7110/18
№ провадження 2-з/208/11/19
УХВАЛА

20 березня 2019 р. м. Кам'янське

Заводський районний суд м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області

у складі:

головуючого, судді Нельге Д.В.,

за участю секретаря Грищенко О.Л.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку, передбаченому ч.2 ст.247 ЦПК України, заяву про забезпечення позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 «Про поділ майна подружжя», -

В С Т А Н О В И В:

В провадженні Заводського районного суду м. Дніпродзержинська знаходиться цивільна справа за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 «Про поділ майна подружжя», у якому позивач, посилаючись на положення ст.ст.60,61,63,69,70,71 СК України, просить суд поділити спільне майно подружжя - автомобіль Toyota Corolla, 2010 року випуску, зареєстрований на імя відповідача. Також, оскільки обєкт спільного майна є неподільним, просить суд присудити вказаний обєкт позивачу з одночасним стягненням з позивача на користь відповідача вартості частки, належної відповідачу.

19.10.2018р., одночасно із предявленням позову, позивач звернувся до суду із заявою про забезпечення позову, у якій, посилаючись на те, що відповідач має реальну можливість реалізувати чи переоформити обєкт спору, що, в свою чергу, може зробити неможливим виконання рішення суду, просить суд вжити заходи забезпечення позову, а саме накласти арешт на автомобіль Toyota Corolla, 2010 року випуску, зареєстрований на імя відповідача.

Оскільки позивачем, ні до матеріалів позову, ні до вищевказаної заяви про забезпечення позову, не було надано доказу, який би підтверджував факт придбання спірного автомобіля сторонами; факт придбання спірного автомобіля сторонами у період шлюбу; факт реєстрації права власності на вищевказаний спірний автомобіль на імя відповідача, суд призначив розгляд заяви про забезпечення позову у судовому засіданні з викликом сторін.

В судове засідання, призначене для розгляду заяви про забезпечення позову, ні позивач, ні його представник не зявились; про час та місце судового засідання були повідомлені у порядку, передбаченому ЦПК України; причини неявки суду не повідомили.

В судове засідання ні відповідач, ні представник відповідача не зявились. Представник відповідача адвокат ОСОБА_3 надав суду письмову заяву, у якій причиною неявки в дане судове засідання зазначив зайнятість в іншому судовому процесі. Разом з цим, на підтвердження зазначеної у заяві причини неявки, представник відповідача не надав суду відповідного письмового доказу його участі в іншому судовому процесі, зокрема, судової повістки, судового повідомлення тощо.

Згідно п.1 ч.3 ст.223 ЦПК України, якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи у разі неявки в судове засідання учасника справи (його представника) без поважних причин або без повідомлення причин неявки.

Встановивши, що, в дане судове засідання учасники справи не зявились без поважних причин та без повідомлення причин неявки, суд, враховуючи положення Статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, з метою уникнення перевищення розумних строків розгляду вищевказаної заяви про забезпечення позову, дійшов висновку про можливість здійснити її розгляд за відсутності учасників процесу, які в судове засідання не зявились.

Вивчивши заяву позивача про забезпечення позову, дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступного висновку.

Згідно ч.1, 2 ст.149 ЦПК України, суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до предявлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Згідно роз'яснень, наданих у п.4 Постанови Пленуму Верховного Суду України №9 від 22.12.2006р. «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з'ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулась з такою заявою, позовним вимогам. Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв'язку із застосуванням відповідних заходів.

Таким чином, вищевказані норми ЦПК України, зокрема ст.149 ЦПК України визначає певні умови, за наявності яких суд має право вжити передбачених статтею 150 ЦПК України заходів забезпечення позову.

Як встановлено судом при розгляді даної заяви про забезпечення позову, ні матеріали заяви, ні матеріали справи, не містять у собі відповідних письмових доказів, зі змісту яких можливо встановити та пересвідчитися у тому, що, на час вирішення питання щодо вжиття заходу забезпечення позову, зокрема, накладення арешту, спірний автомобіль Toyota Corolla, 2010 року випуску, зареєстрований на імя відповідача, та є обєктом права спільної сумісної власності подружжя.

Згідно ч.1 ст.13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Згідно ч.2 ст.13 ЦПК України, збирання доказів у цивільних справах не є обовязком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно ч.3 ст.13 ЦПК України, учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

При цьому, згідно ч.3, 4 ст.12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, повязаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Таким чином, дослідивши матеріали вищевказаної заяви, суд дійшов висновку, що, вказана заява є необґрунтованою, оскільки не містить у собі підтверджених відповідними доказами відомостей, з яких можливо встановити, що, невжиття зазначеного позивачем заходу забезпечення позову може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся.

Враховуючи вищевикладене, та, приймаючи до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв'язку із безпідставним застосуванням відповідних заходів, суд, керуючись ст.ст.149-153 ЦПК України, -

У Х В А Л И В:

У задоволенні заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 «Про поділ майна подружжя» - відмовити.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Ухвала може бути оскаржена до Дніпровського апеляційного суду протягом п'ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Суддя Нельга Д. В.