судді Мазурик О.Ф.
у справі №760/7956/2019
Приватного акціонерного товариства «Трест «Київміськбуд-2»
ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , яка також є законним представником ОСОБА_3 та ОСОБА_4 ,
Постановою Київського апеляційного суду від 15 жовтня 2019 року апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишенно без задоволення, рішення Соломянського районного суду м. Києва від 06 червня 2019 року без змін.
Вважаю, що висновок колегії судів не відповідає вимогам закону з таких підстав.
Так, 01 січня 2009 року набрав чинності Закон України «Про забезпечення реалізації житлових прав мешканців гуртожитків» відповідно до ст. 1 якого, цей закон поширюється на громадян, які на законних підставах тривалий час (не менше п`яти років) зареєстровані та фактично проживають у гуртожитках, призначених для проживання одиноких громадян або для проживання сімей, та не мають іншого власного житла.
Згідно з ч. 1 ст. 8 цього Закону громадяни, на яких поширюється дія цього Закону, які на законних підставах зареєстровані та тривалий час (не менше як п`ять років) проживають у гуртожитках, віднесених до недержавного житлового фонду (які перебувають у власності чи у повному господарському віданні відповідних державних чи комунальних підприємств, установ, організацій, а також підприємств та організацій, утворених шляхом корпоратизації чи приватизації колишніх державних підприємств, крім тих організацій, які створено органами державної влади, органами місцевого самоврядування для управління житловим фондом) та призначених для проживання працівників (членів їх сімей), які не мають можливості самостійно придбати чи побудувати власне житло, у разі, коли такі гуртожитки не передаються їх власниками у власність територіальних громад, мають право подальшого проживання в таких гуртожитках до розв`язання їх житлової проблеми.
В судовому засіданні представник ПрАТ «Трест «Київміськбуд-2» підтверив, що гуртожиток перейшов у власність позивача в порядку приватизації.
Тому, висновок апеляційного суду про те, що на правовідносини, що скалися між Приватним акціонернерним товариством «Трест «Київміськбуд-2» тавідповідачами, які на законних підставах тривалий час (не менше п`яти років) зареєстровані та фактично проживають у гуртожитку, та не мають іншого власного житла, не пощирюються вимоги Закону України «Про забезпечення реалізації житлових прав мешканців гуртожитків», не ґрунтується на вимогах закону.
Відмовляючи в задоволенні апеляційної скарги колегія суддів виходила з правильності висновку суду першої інстанції, що приміщення у якому проживають відповідачі є аварійним та непридатним для проживання, а дії позивача по виселенню відповідачів з аварійного приміщення до іншого гуртожитку є виправданими та відповідають вимогам закону.
Однак, частиною 2 статті 19 Закону України «Про забезпечення реалізації житлових прав мешканців гуртожитків» (зі змінами) виселення, переселення чи відселення громадян з гуртожитків допускається лише у випадку визнання гуртожитку таким, що перебуває в аварійному стані або в стані, непридатному для проживання людей, на підставі рішення про визнання гуртожитку аварійним чи непридатним для проживання людей, яке приймається виконавчим органом відповідної місцевої ради на підставі обстеження стану гуртожитку в установленому чинним законодавством порядку з наступним затвердженням сесією цієї ради.
Тобто, єдиним належним, допустимим та достовірним доказом аварійного стану гуртожитку є рішення про визнання гуртожитку аварійним чи непридатним для проживання людей, яке приймається виконавчим органом відповідної місцевої ради на підставі обстеження стану гуртожитку в установленому чинним законодавством порядку з наступним затвердженням сесією цієї ради.
Матеріали справи не містять затвердженого сесією ради рішення виконавчого органу місцевої ради про визнання гуртожитку аварійним чи непридатним для проживання людей.
За наведених обставин не можна погодитися з висновком апеляційного суду про наявність правових підстав для переселення відповідачів.
Отже, висновок апеляційного суду про те, що на правовідносини, що скалися між Приватним акціонернерним товариством «Трест «Київміськбуд-2» тавідповідачами, які на законних підставах тривалий час (не менше п`яти років) зареєстровані та фактично проживають у гуртожитку, та не мають іншого власного житла, не пощирюються вимоги Закону України «Про забезпечення реалізації житлових прав мешканців гуртожитків», не ґрунтується на вимогах закону.
Суддя О.Ф. Мазурик