№ 243/1761/19
Справа № 4-с/243/14/2019
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 березня 2018 року Слов'янський міськрайонний суд Донецької області в складі:

Головуючий суддя Пронін С.Г.

за участю секретаря Маслової К.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Слов'янська цивільну справу за скаргою Публічного акціонерного товариства «Всеукраїнський акціонерний банк» в особі уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «ВіЕйБі Банк» на дії заступника начальника Слов'янського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Донецькій області Крапівіна Віталія Миколайовича,

В С Т А Н О В И В :

ПАТ «ВіЕйБі Банк» в особі уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «ВіЕйБі Банк» звернулося до суду із вказаною скаргою, обґрунтовуючи свої вимоги наступним. 25 березня 2011 року Слов'янським міськрайонним судом Донецької області було ухвалено рішення у цивільній справі № 2-466/11, яким було задоволено позовні вимоги ПАТ «ВіЕйБі Банк» до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором. На виконання цього рішення суду 22 червня 2011 року стягувачу було видано виконавчий лист, на підставі якого було відкрито виконавче провадження щодо стягнення визначеної судовим рішенням суми боргу з ОСОБА_2 Разом з тим, заявник зазначає, що державний виконавець, не здійснивши жодних дій з виконання даного рішення суду, 29 січня 2019 року на підставі п. 2 ч. 1 ст. 37 Закону України «Про виконавче провадження» виніс постанову про повернення виконавчого документу стягувачу через відсутність у боржника майна, на яке може бути звернено стягнення, а здійснені виконавцем відповідно до цього Закону заходи щодо розшуку такого майна виявилися безрезультатними. Так, ПАТ «ВіЕйБі Банк» вказує, що державний виконавець в порушення п. 3 ч. 3 ст.18, п. 8 ч. 3 ст. 18, п. 13 ч. 3 ст. 18, п. 14 ч. 3 ст. 18, п. 16 ч. 3 ст. 18, п. 19 ч. 3 ст. 18, ст. 24, ч. 2 ст. 37 Закону України «Про виконавче провадження» не здійснив реєстрацію обтяжень майна боржника ОСОБА_2, не звернувся до жодного державного органу, підприємства, установи, організації чи посадової особи задля отримання необхідних у виконавчому провадженні пояснень, довідок та інших відомостей, у тому числі конфіденційних, не звернувся до суду з поданням про примусове проникнення до житла боржника, де перебуває його майно чи належні йому грошові кошти, не викликав ОСОБА_4 з приводу виконавчого провадження стосовно нього та не звернувся до суду для його примусового приводу до виконавчої служби, не наклав на боржника штраф, не звернувся до суду за встановленням тимчасового обмеження у праві виїзду боржника ОСОБА_2 за межі України, не перевірив наявність у боржника майна, на яке може бути звернено стягнення та не склав відповідний акт про наявність обставин, передбачених п. 2 ч. 1 ст. 37 Закону України «Про виконавче провадження». Крім того, заявник вказує, що державним виконавцем не виконані вимоги п. 20 Розділу ІІІ Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої наказом Міністерства юстиції України № 512/5 від 02 квітня 2012 року, щодо обов'язкового роз'яснення у постанові про повернення виконавчого листа порядку повторного пред'явлення виконавчого документа до виконання. На підставі викладеного ПАТ «ВіЕйБі Банк» просить суд заявлені ним вимоги скарги задовольнити та визнати дії державного виконавця Крапівіна В.М. щодо винесення ним 29 січня 2019 року постанови про повернення виконавчого документа стягувачу неправомірними, й зобов'язати державного виконавця Крапівіна В.М. вказану постанову скасувати.

Представник особи, що подала скаргу - стягувач ПАТ «ВіЕйБі Банк» в особі уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «ВіЕйБі Банк», будучи належним чином повідомленим про дату, час та місце розгляду справи, в судове засідання не з'явився.

Боржник ОСОБА_2, будучи належним чином повідомленим про дату, час та місце розгляду справи, в судове засідання не з'явився, про причини своєї неявки суду не повідомив, заперечень на скаргу не подав.

Заступник начальника Слов'янського міськрайонного ВДВС ГТУЮ у Донецькій області

Крапівін В.М., будучи належним чином повідомленим про дату, час та місце розгляду справи, в судове засідання не з'явився, надав суду заяву, в якій заперечував проти задоволення скарги ПАТ «ВіЕйБі Банк», адже у рамках виконавчого провадження державними виконавцями були вжиті всі передбачені законодавством дії, необхідні для забезпечення виконання рішення суду про стягнення з ОСОБА_2 на користь ПАТ «ВіЕйБі Банк» заборгованості за кредитним договором, зокрема було накладено арешт на все майно ОСОБА_2 Натомість оскільки за результатами отриманої державним виконавцем у відповідь на його запити інформації було виявлено, що боржник ніде не працює, пенсію не отримує, а майна, на яке можливо у рамках виконавчого провадження звернути стягнення, не має, виконати вищевказане рішення суду не виявилося можливим, у зв'язку з чим 29 січня 2019 року державним виконавцем було винесено постанову про повернення виконавчого документа стягувачу. За таких обставин заступник начальника Слов'янського міськрайонного ВДВС ГТУЮ у Донецькій області Крапівін В.М. вважає скаргу ПАТ «ВіЕйБі Банк» необґрунтованою та просить суд відмовити заявнику у її задоволенні, адже підстави для скасування оскаржуваної постанови відсутні.

Дослідивши матеріали справи, а також приймаючи до уваги, що відповідно до ч. 2 ст. 450 ЦПК України неявка стягувача, боржника, державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця, які належним чином повідомлені про дату, час і місце розгляду скарги, не перешкоджають її розгляду, суд встановив наступне.

Частиною першою статті 129-1 Конституції України визначено, що судове рішення є обов'язковим до виконання.

В той же час, з приписів ст. 447 ЦПК України слідує, що сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

Так, 25 березня 2011 року Слов'янським міськрайонним судом Донецької області у справі № 2-446-2011 за позовом Публічного акціонерного товариства «Всеукраїнський Акціонерний Банк» в особі відділення № 103 ВАТ «ВіЕйБі Банк» до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором, було ухвалене рішення, яким з відповідачів на користь позивача в частковому порядку стягнуто заборгованість за кредитним договором № 409(А)/08-8 від 15 липня 2008 року у розмірі 7 584 грн. 25 коп., а також судові витрати по сплаті судового збору у розмірі 75 грн. 84 коп. та витрати по сплаті інформаційно-технічного забезпечення розгляду справи у розмірі 120 грн.

На виконання даного рішення суду, яке набуло законної сили 05 квітня 2011 року, 22 червня 2011 року ПАТ «ВіЕйБі Банк» було видано виконавчий лист, на підставі якого 02 жовтня 2015 року старшим державним виконавцем відділу державної виконавчої служби Слов'янського управління юстиції Родіною К.А. було відкрито виконавче провадження № 48898358 щодо стягнення вищевказаної суми боргу з ОСОБА_2, надано боржнику семиденний строк для самостійного виконання рішення суду, а також роз'яснено наслідки його невиконання у встановлений строк, що відповідає вимогам ч. 2 ст. 25 Закону України «Про виконавче провадження» № 606-ХІV від 21 квітня 1999 року в редакції від 06 червня 2015 року, яка діяла на час відкриття виконавчого провадження.

За таких обставин, суд приходить до переконання про дотримання державним виконавцем при відкритті виконавчого провадження вимог статті 25 вищезазначеного Закону України у вищенаведеній редакції та про повідомлення боржника ОСОБА_2 про відкриття виконавчого провадження відносно нього.

09 жовтня 2015 року постановою старшого державного виконавця відділу державної виконавчої служби Слов'янського міськрайонного управління юстиції Родіної К.А. вказане виконавче провадження було приєднано до зведеного виконавчого провадження № 49756245, що знаходилось на виконанні у відділі державної виконавчої служби Слов'янського міськрайонного управління юстиції Донецької області.

Відповідно до п. 11 ч. 3 ст. 11 Закону України «Про виконавче провадження» № 606-ХІV від 21 квітня 1999 року у вищевказаній редакції й п. 14 ч. 3 ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження» № 1404-VІІІ від 02 червня 2016 року викликати фізичних осіб з приводу виконавчих документів, що перебувають у виконавчому провадженні, а також у разі неявки боржника виносити постанову про його привід - за правилами Закону України «Про виконавче провадження» № 606-ХІV від 21 квітня 1999 року, або звертатися до суду з відповідним поданням про його привід - за правилами Закону України «Про виконавче провадження» № 1404-VІІІ від 02 червня 2016 року, державний виконавець під час здійснення ним виконавчого провадження має право, а не обов'язок. Теж саме стосується й звернення державного виконавця до суду з поданням про примусове проникнення до житла боржника, де перебуває його майно чи належні йому грошові кошти, або з поданням про встановлення тимчасового обмеження у праві виїзду

боржника за межі України, саме право, а не обв'язок чого, закріплено п. 10 ч. 3 ст. 11, п. 18 ч. 3 ст. 11 Закону України «Про виконавче провадження» № 606-ХІV від 21 квітня 1999 року, а також п. 13 ч. 3 ст. 18, п. 19 ч. 3 ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження» № 1404-VІІІ від 02 червня 2016 року.

Отже доводи заявника ПАТ «ВіЕйБі Банк» щодо порушення державним виконавцем під час здійснення ним виконавчого провадження з примусового виконання рішення Слов'янського міськрайонного суду, ухваленого 25 березня 2011 року у справі № 2-446-2011, вимог п. 13 ч. 3 ст. 18 і п. 14 ч. 3 ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження» № 1404-VІІІ від 02 червня 2016 року є необґрунтованими, оскільки державний виконавець у разі неявки боржника за викликом виконавця до виконавчої служби наділений саме правом, а не зв'язаний обов'язком вживати заходів щодо приводу боржника до виконавчої служби, так само, як і звертатися до суду задля отримання дозволу на примусове проникнення до житла боржника, де перебуває його майно чи належні йому грошові кошти, або задля встановлення тимчасового обмеження у праві виїзду боржника за межі України. Таким чином, та обставина, що державний виконавець не скористався своїм правом щодо примусового приводу боржника до виконавчої служби та звернення до суду задля отримання дозволу на проникнення до його житла, не свідчить про порушення ним своїх обов'язків з виконання рішення суду.

В той же час, з розпоряджень № 48898358/18 від 24 січня 2017 року, 01 березня 2017 року, 27 квітня 2017 року, 07 червня 2017 року, 21 червня 2018 року вбачається, що у межах виконавчого провадження з виконання рішення Слов'янського міськрайонного суду, ухваленого 25 березня 2011 року у справі № 2-446-2011, з ОСОБА_2 на користь ПАТ «ВіЕйБі Банк» було стягнуто 100 грн. 24 січня 2017 року, 100 грн. - 01 березня 2017 року, 150 грн. - 27 квітня 2017 року, 100 грн. - 07 червня 2017 року та 300 грн. - 21 червня 2018 року, а всього - 750 грн.

Крім того, 21 жовтня 2015 року постановою старшого державного виконавця відділу державної виконавчої служби Слов'янського управління юстиції Родіної К.А. у виконавчому провадженні № 48898358 було накладено арешт на все майно боржника ОСОБА_2 та оголошено заборону на його відчуження.

Натомість згідно довідки Територіального сервісного центру 1443 РСЦ МВС в Донецькій області № 31/5-1443-1007 та довідки Міськрайонного управління у Слов'янському районі та м. Слов'янську Головного управління Держгеокадастру у Донецькій області № 599/116-18 від 20 квітня 2018 року, наданих на запит заступника начальника Слов'янського міськрайонного ВДВС ГТУЮ у Донецькій області Крапівіна В.М., жодний транспортний засіб за ОСОБА_2 не значиться, право власності або користування на жодну земельну ділянку за ним не зареєстровано.

У зв'язку з цим, Територіальний сервісний центр 1443 РСЦ МВС в Донецькій області своїм листом від 12 вересня 2018 року повідомив заступника начальника Слов'янського міськрайонного ВДВС ГТУЮ у Донецькій області Крапівіна В.М. про те, що виконати постанову державного виконавця про накладення арешту на транспортний засіб ОСОБА_2 є неможливим, оскільки за боржником не зареєстровано право власності на жоден транспортний засіб.

Разом з тим, з інформаційних довідок з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна щодо суб'єкта № 158775381 від 07 березня 2019 року, № 158775281 від 07 березня 2019 року, № 158775189 від 07 березня 2019 року, а також Витягу з Державного реєстру обтяжень рухомого майна № 58618334 від 07 березня 2019 року слідує, що у межах виконавчого провадження № 48898358 арешт та заборона відчуження накладений на все рухоме та нерухоме майно боржника ОСОБА_2, у тому числі на виявлену державним виконавцем належну боржнику Ѕ частку квартири АДРЕСА_1.

Проте з запиту заступника начальника Слов'янського міськрайонного ВДВС ГТУЮ у Донецькій області Крапівіна В.М. № 47439 від 21 листопада 2018 року, а також рішення Виконавчого комітету Слов'янської міської ради «Про розгляд запиту заступника начальника Слов'янського міськрайонного ВДВС Головного територіального управління юстиції у Донецькій області від 21.11.2018 № 47439» № 110 від 16 січня 2019 року, вбачається, що державний виконавець задля виконання рішення Слов'янського міськрайонного суду Донецької області, ухваленого 25 березня 2011 року у справі № 2-446-2011, щодо стягнення з ОСОБА_2 на користь ПАТ «ВіЕйБі Банк» заборгованості за кредитним договором звертався до Органу опіки та піклування Слов'янської міської ради за дозволом на звернення стягнення на належну боржникові на Ѕ частку квартири АДРЕСА_1, однак йому було відмовлено, оскільки у вказаній квартирі зареєстроване місце проживання малолітньої дитини - ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_1.

До того ж, згідно відповідей № НОМЕР_1 від 18 січня 2019 року, № НОМЕР_2 від 04 січня 2019 року, № НОМЕР_3 від 04 січня 2019 року та № НОМЕР_4 від 18 січня 2019 року, ОСОБА_2 ніде не працює ані за трудовим, ані за цивільно-правовим договором, не сплачує податків на доходи фізичних осіб, пенсію не отримує, тобто жодного джерела доходу не має.

У зв'язку з цим державним виконавцем на виконання вимог ч. 2 ст. 37 Закону України «Про виконавче провадження» було складено акт про відсутність у боржника ОСОБА_2 майна, на яке можливо звернути стягнення у межах виконавчого провадження № 48898358.

За таких обставин суд приходить до переконання, що твердження заявника щодо того, що державний виконавець не звернувся до жодного державного органу, підприємства, установи, організації чи посадової особи задля отримання необхідних у виконавчому провадженні пояснень, довідок та інших відомостей, у тому числі конфіденційних, не здійснив реєстрацію обтяжень майна в процесі та у зв'язку з виконавчим провадженням, а також не склав відповідний акт про наявність обставин, передбачених п. 2 ч. 1 ст. 37 Закону України «Про виконавче провадження», є безпідставними, адже у судовому засіданні вони були спростовані доказами, наданими заступником начальника Слов'янського міськрайонного ВДВС ГТУЮ у Донецькій області Крапівіна В.М.

Крім того, суд приходить до висновку, що державним виконавцем у виконавчому провадженні № 48898358 були здійснені всі необхідні дії для виконання рішення Слов'янського міськрайонного суду, ухваленого 25 березня 2011 року у справі № 2-446-2011, у зв'язку з чим підстави для визнання його дій щодо винесення ним 29 січня 2019 року у виконавчому провадженні № 48898358 постанови «Про повернення виконавчого документа стягувачу» неправомірними та зобов'язання його вказану постанову скасувати відсутні.

Таким чином, суд приходить до переконання, що вимоги, заявлені ПАТ «ВіЕйБі Банк» в судовому засіданні не знайшли своє підтвердження, а тому не підлягають задоволенню.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 12, 13, 259-261, 263, 447, 450-453 ЦПК України, п. 3 ч. 3 ст.18, п. 8 ч. 3 ст. 18, п. 13 ч. 3 ст. 18, п. 14 ч. 3 ст. 18, п. 16 ч. 3 ст. 18, п. 19 ч. 3 ст. 18, ст. 24, ч. 2 ст. 37 Закону України «Про виконавче провадження», суд,-

У Х В А Л И В :

У задоволенні скарги Публічного акціонерного товариства «Всеукраїнський акціонерний банк» в особі уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «ВіЕйБі Банк» на дії заступника начальника Слов'янського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Донецькій області Крапівіна Віталія Миколайовича - відмовити.

Ухвала може бути оскаржена в судову палату по цивільних справах Донецького апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до Донецького апеляційного суду протягом п'ятнадцяти днів з дня її проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Ухвала набирає законної сили негайно після її проголошення, якщо інше не передбачено цим Кодексом. Ухвали, що постановлені судом поза межами судового засідання або в судовому засіданні у разі неявки всіх учасників справи, розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, набирають законної сили з моменту їх підписання суддею (суддями).

Повний текст ухвали складено 18 березня 2019 року.

Суддя Слов'янського

міськрайонного суду С.Г. Пронін