Постанова

Іменем України

11 березня 2019 року

м. Київ

справа № 0519/12689/2012

провадження № 61-486св19

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду: Курило В. П. (суддя-доповідач), Коротуна В. М.,

Червинської М. Є.,

учасники справи:

позивач - ОСОБА_4,

відповідач - акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк»,

треті особи: ОСОБА_5, ОСОБА_6,

представник відповідача - адвокат Малєєва ОленаМиколаївна,

розглянув у попередньому судовому засіданні у порядку письмового провадження касаційні скарги ОСОБА_4 та акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк», подану адвокатом Малєєвою Оленою Миколаївною на рішення Жовтневого районного суду міста Маріуполя Донецької області від 02 серпня 2018 року у складі судді Папаценко П. І. та постанову Донецького апеляційного суду від 06 грудня 2018 року у складі колегії суддів: Принцевської В. П., Пономарьової О. М., Попової С. А.,

ВСТАНОВИВ:

У листопаді 2012 року ОСОБА_4 звернувся до суду із позовними вимогами до публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк», зараз акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк» (далі -

АТ КБ «ПриватБанк») про відшкодування матеріальної шкоди, заподіяної злочинними діями посадових осіб, а саме 3 196 000,00 грн матеріальної шкоди, що є еквівалентом 400 000,00 доларів США, за курсом, встановленим НБУ на день подання позовної заяви.

Рішенням Жовтневого районного суду міста Маріуполя Донецької області від 10 червня 2013 року у задоволенні позовних вимог ОСОБА_4 відмовлено у повному обсязі.

Ухвалою апеляційного суду Донецької області від 02 вересня 2013 року апеляційну скаргу ОСОБА_4 відхилено. Рішення Жовтневого районного суду міста Маріуполя Донецької області від 10 червня 2013 року залишено без змін.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 25 грудня 2013 року касаційну скаргу ОСОБА_4 задоволено. Рішення Жовтневого районного суду міста Маріуполя Донецької області від 10 червня 2013 року та ухвалу апеляційного суду Донецької області від 02 вересня 2013 року скасовано, справу передано на новий розгляд до суду першої інстанції.

Справа розглядалася судами неодноразово.

Рішенням Жовтневого районного суду міста Маріуполя Донецької області від 02 серпня 2018 року позовні вимоги ОСОБА_4 задоволено частково.

Стягнуто з АТ КБ «ПриватБанк» на користь ОСОБА_4 завдану матеріальну шкоду у розмірі 400 000,00 доларів США, що на день ухвалення рішення, відповідно до курсу НБУ, становить 10 784 840,00 грн.

Стягнуто з АТ КБ «ПриватБанк» на користь ОСОБА_4 сплачений судовий збір у розмірі 2 520, 00 грн.

В іншій частині позовних вимог відмовлено.

Постановою Донецького апеляційного суду від 06 грудня 2018 року апеляційні скарги ОСОБА_4 та АТ КБ «ПриватБанк» залишено без задоволення.

Рішення Жовтневого районного суду міста Маріуполь Донецької області від

02 серпня 2018 року залишено без змін.

28 грудня 2018 року ОСОБА_4 звернувся через засоби поштового зв'язку до Верховного Суду із касаційною скаргою, мотивуючи свої вимоги неправильним застосуванням судами норм матеріального та порушенням норм процесуального права, в якій просить скасувати рішення Жовтневого районного суду міста Маріуполя Донецької області від 02 серпня 2018 року та постанову Донецького апеляційного суду від 06 грудня 2018 року в частині відмови у задоволенні позовних вимог ОСОБА_4 про стягнення з

АТ КБ «ПриватБанк» за порушення грошового зобов'язання три проценти річних від простроченої суми боргу у розмірі 157 216,44 доларів США, що станом на 02 лютого 2017 року, відповідно до курсу НБУ, становить 4 243 271,71 грн та ухвалити нове рішення, яким позовні вимоги ОСОБА_4 задовольнити у повному обсязі. Судові витрати покласти на відповідача у справі.

10 січня 2019 року представник АТ КБ «ПриватБанк» ? адвокат

Малєєва О. М. звернулася через засоби поштового зв'язку до Верховного Суду із касаційною скаргою, мотивуючи свої вимоги неправильним застосуванням судами норм матеріального та порушенням норм процесуального права, в якій просить скасувати рішення Жовтневого районного суду міста Маріуполя Донецької області від 02 серпня 2018 року в частині задоволених позовних вимог ОСОБА_4 про стягнення з

АТ КБ «ПриватБанк» 200 000,00 доларів США та ухвалити в цій частині нове рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимог; скасувати рішення Жовтневого районного суду міста Маріуполя Донецької області від

02 серпня 2018 року в частині задоволених позовних вимог ОСОБА_4 про стягнення з АТ КБ «ПриватБанк» 200 000,00 доларів США та залишити позовні вимоги ОСОБА_4 в цій частині без розгляду із закриттям провадження у справі в цій частині; рішення Жовтневого районного суду міста Маріуполя Донецької області від 02 серпня 2018 року в частині відмови у задоволенні позовних вимог ОСОБА_4 та постанову Донецького апеляційного суду від 06 грудня 2018 року в частині залишення без задоволення апеляційної скарги ОСОБА_4 залишити без змін; скасувати постанову Донецького апеляційного суду від 06 грудня 2018 року в частині залишення без задоволення апеляційної скарги АТ КБ «ПриватБанк». Судові витрати покласти на позивача у справі.

15 лютого 2019 року до Верховного Суду надійшов відзив

АТ КБ «ПриватБанк», поданий адвокатом Малєєвою О. М., на касаційну скаргу ОСОБА_4, в якому заявник просить відмовити ОСОБА_4 у задоволенні касаційної скарги.

Ухвалою Верховного Суду від 15 січня 2019 року відкрито касаційне провадження у даній справі за касаційною скаргою ОСОБА_4 та витребувано матеріали цивільної справи з суду першої інстанції.

22 січня 2019 року матеріали цивільної справи № 0519/12689/2012 надійшли до Верховного Суду.

Ухвалою Верховного Суду від 24 січня 2019 року відкрито касаційне провадження у даній справі за касаційною скаргою АТ КБ «ПриватБанк», подану адвокатом Малєєвою О. М., зупинено виконання рішення Жовтневого районного суду міста Маріуполя Донецької області від

02 серпня 2018 року, яке залишено без змін постановою Донецького апеляційного суду від 06 грудня 2018 року, до закінчення касаційного провадження.

Перевіривши доводи касаційних скарг, врахувавши аргументи, наведені у відзиві на касаційну скаргу, Верховний Суд дійшов висновку, що касаційні скарги підлягають частковому задоволенню з огляду на наступне.

Положеннями частини другої статті 389 ЦПК України передбачено, що підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до частин першої, другої та п'ятої статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Частиною третьою статті 37 ЦПК України визначено, що суддя, який брав участь у вирішенні справи в суді апеляційної інстанції, не може брати участі у розгляді цієї самої справи в судах касаційної або першої інстанції, а також у новому розгляді справи після скасування ухвали чи рішення суду апеляційної інстанції.

Ухвала апеляційного суду Донецької області від 02 вересня 2013 року, якою залишено без змін рішення Жовтневого районного суду міста Маріуполя Донецької області від 10 червня 2013 року, постановлена у складі колегії суддів: Баркової Л. Л., Попової С. А., Гаврилової Г. Л.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 25 грудня 2013 року скасовано рішення Жовтневого районного суду міста Маріуполя Донецької області від 10 червня 2013 року та ухвалу апеляційного суду Донецької області від 02 вересня 2013 року, справу передано на новий розгляд до суду першої інстанції.

Під час нового розгляду справи постанова Донецького апеляційного суду від 06 грудня 2018 року, якою залишено без змін рішення Жовтневого районного суду міста Маріуполь Донецької області від 02 серпня 2018 року, ухвалена в складі колегії суддів: Принцевської В. П., Пономарьової О. М., Попової С. А.

Зазначене свідчить про повторну участь судді Попової С. А. в розгляді даної справи, що є порушенням норм процесуального права.

За змістом пункту 1 статті 6 Конвенції кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

У § 37 рішенні «Posokhov v. Russia», заява № 63486/00, ЄСПЛ зазначив, що словосполучення «встановлений законом» відноситься не тільки до правової основи самого існування суду, але і до складу суду у кожній справі (див. рішення ЄСПЛ «Buscarini v. San Marino» від 04 травня 2000 року, заява № 31657/96).

Відповідно до частини четвертої статті 401 ЦПК України суд касаційної інстанції скасовує судове рішення за наявності підстав, які тягнуть за собою обов'язкове скасування судового рішення.

Згідно із пунктом 1 частини першої статті 411 ЦПК України судові рішення підлягають обов'язковому скасуванню з направленням справи на новий розгляд, якщо справу розглянуто і вирішено неповноважним складом суду.

Судом апеляційної інстанції не враховано вимог частини третьої

статті 37 ЦПК України, що є підставою відповідно до пункту 1 частини першої статті 411 ЦПК України для обов'язкового скасування постанови Донецького апеляційного суду від 06 грудня 2018 року у зв'язку з розглядом справи неповноважним складом суду.

За таких обставин, касаційні скарги підлягають частковому задоволенню, постанова Донецького апеляційного суду від 06 грудня 2018 року скасуванню, а справа направленню на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Керуючись статтями 400, 401, 411, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду

ПОСТАНОВИВ:

Касаційні скарги ОСОБА_4 та акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк», подану адвокатом Малєєвою Оленою Миколаївною, задовольнити частково.

Постанову Донецького апеляційного суду від 06 грудня 2018 року скасувати, справу направити на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Судді: В. П. Курило

В. М. Коротун

М. Є. Червинська