КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Головуючий у суді першої інстанції Марчук О.Л.
Єдиний унікальний номер справи № 362/6495/18
Апеляційне провадження №22-ц/824/8703/2019
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

08 жовтня 2019 року м. Київ

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді - Мережко М.В.,

суддів - Верланова С.М., Савченка С.І.,

секретар -Тютюнник О.І.

Розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Васильківського міськрайонного суду Київської області від 04 квітня 2019 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення боргу.

Заслухавши доповідь судді апеляційного суду , дослідивши матеріали справи, перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів-

В с т а н о в и л а :

У листопаді 2018 року позивач звернулася до суду із зазначеним позовом.

Свої вимоги обґрунтовувала тим, що 10 грудня 2013 року між нею та відповідачкою укладено договір позики. Відповідно до письмової розписки відповідач отримала від неї позику в сумі 44 800 доларів США і 7 500 Євро на строк до 10 жовтня 2016 року.

У визначений у розписці строк, відповідач повернула лише частину грошей, а саме -

10 березня 2015 року ОСОБА_1 повернула позивачу частину боргу в розмірі 3 000 гривень ,що еквівалентно 138,02 долари США,

10 квітня 2015 року відповідачем повернуто частину боргу у сумі 2 500 гривень, що дорівнює 96,01 доларів США

14 липня 2015 року відповідачем повернуто частину боргу в сумі 50 доларів США,

07 жовтня 2017 року відповідачем повернуто частину боргу в сумі 26700 гривень , що дорівнює 996, 28 доларів США

10 листопада 2017 року відповідачем повернуто частину боргу в сумі 26 665 гривень , що дорівнює 1004,01 доларів США

23 січня 2018 року відповідачем повернуто частину боргу в сумі 28 950 гривень , що дорівнює 1002,57 доларів США

10 березня 2018 року відповідачем повернуто частину боргу в сумі 1 000 доларів США,

18 квітня 2018 року відповідачем повернуто частину боргу в сумі 1 000 доларів США.

Відповідач ОСОБА_1 повернула всього 5 286,89 доларів США .

Відповідач ,на день подачі позову в суд, не повернула позивачу суму позики в розмірі 39 513 ,11 доларів США , 7 500 Євро , які підлягають стягненню з відповідача.

На звернення позивача від 18 серпня 2014 року про необхідність повернення процентів за користування позикою, ОСОБА_1 направила відповідь, де визнала наявність боргу за розпискою, натомість була незгодна із визначеними позивачем процентами .

Крім того, позивач відповідно до ст. 625 ЦК України просила стягнути із відповідача 3% річних від простроченої суми заборгованості за період із 11 жовтня 2016 року по 01 листопада 2018 року в сумі 2 632 долари США, та 464 Євро , відповідно до розрахунку, з врахуванням сплачених сум боргу відповідачем.

Враховуючи суми процентів, позивач просила стягнути з відповідача 39 513 ,11 доларів США та 7 500 Євро основної суми заборгованості, та 3% річних від простроченої суми заборгованості - 2 632 долари США, 464 Євро, а всього 42 145,11 доларів США, 7 964 Євро, судові витрати покласти на відповідача .

Відповідач визнала позов частково в розмірі суми боргу без нарахованих позивачем відсотків та, з урахуванням повернутої позивачу суми в розмірі 6 761,25 доларів США.

Рішенням Васильківського міськрайонного суду Київської області від 04 квітня 2019 року позов задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 грошові кошти в сумі 41 131,44 доларів США, що за офіційним курсом валют Національного банку України станом на 04 квітня 2019 року становить еквівалент 1 113 885,50 грн (один мільйон сто тринадцять тисяч вісімсот вісімдесят п`ять гривень 50 копійок)..

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 грошові кошти в сумі 7 964 (сім тисяч дев`ятсот шістдесят чотири) євро, що за офіційним курсом валют Національного банку України станом на 04 квітня 2019 року становить еквівалент 242 482,33 грн (двісті сорок дві тисячі чотириста вісімдесят дві гривні 33 копійки.)

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 8 810 грн (вісім тисяч вісімсот десять гривень) на відшкодування судових витрат.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави 395 грн (триста дев`яносто п`ять гривень) у відшкодування судових витрат.

У задоволенні решти позовних вимог відмовлено .

Не погодившись з рішенням суду, відповідач ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення суду з підстав порушення судом норм матеріального та процесуального права, за неповного з`ясування обставин, що мають значення для справи, невідповідності висновків суду обставинам справи та ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні позову. У скарзі посилалась на ту обставину, що суд неповно з`ясував обставини щодо виготовлення розписки, яка на думку відповідача має вади змісту , внаслідок чого неможливо зробити висновок про дійсний розмір грошового зобов`язання, крім того суд зробив розрахунок одночасно і в іноземній валюті і в гривнях станом на день винесення рішення , а не на день встановлений для повернення боргу .

Відповідно до ст. 44 ЦПК України, особи , які беруть участь у справі зобов`язані добросовісно здійснювати свої процесуальні права і виконувати процесуальні обов`язки.

Відповідно до ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності

Відповідно до ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Суд, зберігаючи об`єктивність і неупередженість:

1) керує ходом судового процесу;

2) сприяє врегулюванню спору шляхом досягнення угоди між сторонами;

3) роз`яснює у випадку необхідності учасникам судового процесу їхні процесуальні права та обов`язки, наслідки вчинення або невчинення процесуальних дій;

4) сприяє учасникам судового процесу в реалізації ними прав, передбачених цим Кодексом;

5) запобігає зловживанню учасниками судового процесу їхніми правами та вживає заходів для виконання ними їхніх обов`язків.

Апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Як встановлено судом першої інстанції ,10 грудня 2013 року між сторонами укладено договір позики. Відповідно до умов позики відповідач отримала у позивача гроші кошти в сумі 44 800 доларів США і 7 500 Євро та зобов`язалася повернути позику у строк до 10 жовтня 2016 року.

Факт отримання відповідачем від позивача зазначеної суми грошових коштів підтверджується відповідною розпискою відповідача від 10грудня 2013 року (а.с. 8).

У визначений у розписці строк , як зазначила позивач , відповідач повернула лише частину грошей за офіційним курсом НБУ відповідної валюти, станом на відповідні дати погашення частини боргу ,а саме -

10 березня 2015 року ОСОБА_1 повернула позивачу частину боргу в розмірі 3 000 гривень ,що еквівалентно 138,02 долари США ,

10 квітня 2015 року відповідачем повернуто позивачу частину боргу у сумі 2 500 гривень, що дорівнює 106,68 доларів США

14 липня 2015 року відповідачем повернуто позивачу частину боргу в сумі 50 доларів США,

07 жовтня 2017 року відповідачем повернуто позивачу частину боргу в сумі 26 700 гривень , що дорівнює 996, 28 доларів США

10 листопада 2017 року відповідачем повернуто позивачу частину боргу в сумі 26 665 гривень , що дорівнює 1004,01 доларів США

23 січня 2018 року відповідачем повернуто позивачу частину боргу в сумі 28 950 гривень , що дорівнює 1002,57 доларів США

10 березня 2018 року відповідачем повернуто позивачу частину боргу в сумі 1 000 доларів США,

18 квітня 2018 року відповідачем повернуто позивачу частину боргу в сумі 1 000 доларів США.

Відповідач ОСОБА_1 повернула всього 5 297,56 доларів США .

Крім того , після подачі позову до суду , відповідач 07 лютого 2019 року повернула позивачу частину боргу в сумі 1 000 доларів США.

Вказані обставини сторони в судовому засіданні визнали і не оспорили, а відтак відповідно до ст. 82 ЦПК України доказуванню не підлягають

Отже сума грошових коштів, що повернуті відповідачем позивачу як частина боргу, за укладеним між ними договором позики від 10 грудня 2013 року, складає 6 297,56 доларів США.

Тобто, судом вірно визначено , що час розгляду справи , сума невиконаного відповідачем зобов`язання за основним боргом складає 7500 Євро та 38 502, 44 доларів СШ

Встановлено, що у строк, визначений розписками ОСОБА_1 . не виконала свої зобов`язання.

У постанові Верховного Суду України від 02 липня 2014 року у справі №6-79цс14 зазначено, що «відповідно до норм ст.ст.1046,1047 ЦК України договір позики (на відміну від договору кредиту) за своєю юридичною природою є реальною односторонньою, оплатною або безоплатною угодою, на підтвердження якої може бути надана розписка позичальника або інший письмовий документ, незалежно від його найменування, з якого дійсно вбачається як сам факт отримання в борг (тобто із зобов`язанням повернення) певної грошової суми, так і дати її отримання».

Постановою Верховного Суду України від 18 вересня 2013 року у справі №6-63цс13 зазначено, що «письмова форма договору позики внаслідок його реального характеру є доказом не лише факту укладення договору, але й факту передачі грошової суми позичальнику».

За своєю суттю розписка про отримання в борг грошових коштів є документом, який видається боржником кредитору за договором позики, підтверджуючи як його укладення, так і умови договору, а також засвідчуючи отримання боржником від кредитора певної грошової суми або речей.

Досліджуючи боргові розписки чи договори позики, суди повинні виявляти справжню правову природу укладеного договору, незалежно від найменування документа, і залежно від установлених результатів робити відповідні правові висновки».

Таким чином, правильним є висновок суду першої інстанції, що між сторонами 10 грудня 2013 року був укладений договір позики.

В матеріалах цивільної справи відсутні докази на підтвердження того, що ОСОБА_1 повністю виконала свої зобов`язання за договором позики та повернула грошові кошти. Доводи апелянта про вади розписки є безпідставними, оскільки відповідач неодноразово визнавала, що дійсно дала позивачці розписку, та існує борг. Не погоджувалась відповідач лише із розміром відсотків, які необхідно сплатити (т.1 а.с. 68).

Що стосується наданого відповідачем висновку науково-правової експертизи від 20 серпня 2019 року стосовно розписки віл 10 грудня 2013 року, колегія суддів не приймає його до уваги, оскільки відповідно до встановлених обставин, які не підлягають доказуванню, відповідач визнала факт надання розписки і наявності боргу. Крім того слід зауважити, що відповідач не надала доказів неможливості подання такого висновку до суду першої інстанції ,з причин ,що об`єктивно не залежали від неї . Відповідач та її представник приймали участь у розгляді справи , були обізнані із правами та обов`язками сторін, які приймають участь у розгляді справи , мали можливість подати свої заперечення, докази на спростування позовних вимог . Натомість, як видно із матеріалів справи , відповідач протягом розгляду справи визнавала позов частково і не заперечувала існування між сторонами вказаних правовідносин.

Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд має право збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи лише у випадках, коли це необхідно для захисту малолітніх чи неповнолітніх осіб або осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Будь-яких інших письмових доказів на підтвердження обставин щодо розписки - її виготовлення, підписання чи не підписання відповідачем , дати написання розписки та повернення грошових коштів, відповідач ОСОБА_1 суду не надала .

Згідно із частиною першою статті 1046 ЦК України, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості.

Відповідно до частини першої статті 1049 ЦК України, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Норма частини першої статті 1050 ЦК України встановлює, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу.

Сума частини позики, що не повернута позивачу складає 7 500 Єврота 38 502, 44 доларів США.

Положення частини 2 статті 625 ЦК України передбачають, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Розрахунок розміру 3 % річних за боргом в Євро судом обраховується за такою формулою : [проценти] = [сума боргу] ? [процентна ставка] / 100 % / 365 днів ? [кількість днів].

Тобто, 7 500 х 3,00 % х / 100 % / 365 днів х 752 дні = 464 Євро за період прострочення з 11 жовтня 2016 року по 02 листопада 2018 року.

Враховуючи розрахунок процентів за прострочену суму заборгованості , суд першої інстанції вірно встановив , що загальна сума частини боргу відповідача перед позивачем за позикою у валюті Євро з урахуванням основної суми боргу в сумі 7 500 Євро та 3 % річних в розмірі 464 Євро - складає 7 964 Євро.

Розрахунок розміру 3 % річних за боргом в доларах США судом обраховано та складає: [проценти] = [сума боргу] ? [процентна ставка] / 100 % / 365 днів ? [кількість днів].

Тобто, 44 505,30 х 3,00 % х / 100 % / 365 днів х 361 день = 1 321 доларів США за період прострочення з 11 жовтня 2016 року по 07 жовтня 2017 року.

Тобто, 43 509,02 х 3,00 % х / 100 % / 365 днів х 34 дні = 122 доларів США за період прострочення з 07 жовтня 2017 року по 10 листопада 2017 року.

Тобто, 42 505,01 х 3,00 % х / 100 % / 365 днів х 74 дні = 259 доларів США за період прострочення з 10 листопада 2017 року по 23 січня 2018 року.

Тобто, 41 502,44 х 3,00 % х / 100 % / 365 днів х 46 днів = 157 доларів США за період прострочення з 23 січня 2018 року по 10 березня 2018 року.

Тобто, 40 502,44 х 3,00 % х / 100 % / 365 днів х 39 днів = 130 доларів США за період прострочення з 10 березня 2018 року по 18 квітня 2018 року.

Тобто, 39 502,44 х 3,00 % х / 100 % / 365 днів х 197 днів = 640 доларів США за період прострочення з 18 квітня 2018 року по 01 листоада2018 року.

Отже, загальна сума 3 % річних за усіма періодами заборгованості в частині боргу за позикою у валюті доларах США становить 2 629 доларів США.

З урахуванням перевіреного судом розрахунку , загальна сума частини боргу відповідача перед позивачем за позикою у валюті доларах США з урахуванням основної суми боргу в сумі 38 502,44 доларів США та 3% річних в розмірі 2 629 доларів США - складає 41 131,44 доларів США.

Оскільки, відповідач не у повному обсязі виконала свої зобов`язання за укладеним із позивачем договором позики від 10 грудня 2013 року та не повернула останній усю суму позики у визначеному розмірі, суд першої інстанції вірно визначив , що порушені майнові права позивача підлягають захисту шляхом стягнення з відповідача на користь позивача встановленої суми заборгованості. Висновок суду, що позов є обґрунтованим та підлягає задоволенню в частині розміру встановленої суми заборгованості, є вірним , відповідає встановленим обставинам та матеріалам справи .

Відповідно до п. 14 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 18 грудня 2009 року № 14 « Про судове рішення у цивільній справі» згідно з частиною першою статті 192 ЦК законним платіжним засобом, обов`язковим до приймання за номінальною вартістю на всій території України, є грошова одиниця України - гривня. У зв`язку з цим при задоволенні позову про стягнення грошових сум суди повинні зазначати в резолютивній частині рішення розмір суми, що підлягає стягненню, цифрами і словами у грошовій одиниці України - гривні. При стягненні періодичних платежів суд має вказати період, протягом якого проводиться виконання.

У разі пред`явлення позову про стягнення грошової суми в іноземній валюті суду слід у мотивувальній частині рішення навести розрахунки з переведенням іноземної валюти в українську за курсом, встановленим Національним банком України на день ухвалення рішення.

Суд має право ухвалити рішення про стягнення грошової суми в іноземній валюті з правовідносин, які виникли при здійсненні валютних операцій, у випадках і в порядку, встановлених законом (частина друга статті 192 ЦК, частина третя статті 533 ЦК; Декрет Кабінету Міністрів України від 19 лютого 1993 року N 15-93 "Про систему валютного регулювання і валютного контролю").

Станом на дату постановлення даного рішення офіційний курс НБУ відповідних валют позики становить 2 708,1121 гривень за 100 доларів США та 3 044,7304 гривень за 100 Євро (за даними офіційного сайту НБ України).

Відповідно до частини першої статті 533 ЦК України грошове зобов`язання має бути виконане у гривнях. Отже, гривня як національна валюта є єдиним законним платіжним засобом на території України.

Разом з тим частина друга статті 533 ЦК України допускає, що сторони можуть визначити в грошовому зобов`язанні грошовий еквівалент в іноземній валюті.

У такому разі сума, що підлягає сплаті за зобов`язанням, визначається в гривнях за офіційним курсом Національного банку України встановленим для відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок її визначення не встановлений договором або законом чи іншим нормативно-правовим актом.

( правовий висновок у справі за № 6-1672цс16)

За положеннями статті 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом ( ст. 611 ЦК України).

У справі, яка переглядається, судом встановлено , що на підставі договору позики( розписки ) від 10 грудня 2013 року ОСОБА_1 отримала кредит в іноземній валюті - доларах США та Євро .

Згідно договору відповідач має повернути позику в іноземній валюті .

Виконання договірних зобов`язань в іноземній валюті не суперечить чинному законодавству.

Доводи апеляційної скарги, що суд стягнув борг в іноземній валюті та зазначив еквівалент відповідно до курсу валют Національного Банку України у гривні, не спростовує висновків суду першої інстанції , не ґрунтується на вимогах закону.

У мотивувальній частині судового рішення, ухваленого за наслідками розгляду справи, що переглядається, з висновками якого погоджується колегія суддів апеляційної інстанції, наведено розрахунки заборгованості за договором позики, у тому числі процентів, а відтак доводи апеляційної скарги не знайшли свого підтвердження, висновків суду першої інстанції не спростовують , а відтак скарга задоволенню не підлягає.

Перевіряючи законність і обґрунтованість рішення суду в порядку ст 367 ЦПК України в межах доводів апеляційної скарги, та вимог заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає ,що суд першої інстанції вірно встановив фактичні обставини справи, дав належну оцінку зібраним доказам, та дійшов правильного висновку про часткове задоволення позову, підстави для скасування рішення відсутні.

Керуючись ст.ст. 365, 367,369,374,375,381 - 384 ЦПК України, колегія суддів ,-

П о с т а н о в и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення .

Рішення Васильківського міськрайонного суду Київської області від 04 квітня 2019 року залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття.

Касаційна скарга на судове рішення подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення, а в разі проголошення вступної та резолютивної частини судового рішення з дня складення повного судового рішення безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Повний текст судового рішення буде виготовлений не пізніше 15 жовтня 2019 року.

Головуючий

Судді