Постанова

Іменем України

16 жовтня 2019 року

м. Київ

справа № 753/12659/17

провадження № 61-12484св19

Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду у складі:

головуючого - Висоцької В. С.,

суддів: Грушицького А. І., Литвиненко І. В., Сердюка В. В. (суддя-доповідач), Фаловської І. М.,

учасники справи:

позивач - публічне акціонерне товариство «Альфа-Банк»,

відповідачі: ОСОБА_1 , ОСОБА_2 ,

розглянув у порядку спрощеного позовного провадження касаційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Київського апеляційного суду, у складі колегії суддів: Іванової І. В., Матвієнко Ю. О., Мельника Я. С., від 30 травня 2019 року.

Короткий зміст позовних вимог

У липні 2017 року публічне акціонерне товариство «Альфа-Банк» (далі - ПАТ «Альфа-Банк») звернулось до суду з позовом до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення кредитної заборгованості.

Позовна заява ПАТ «Альфа-Банк» мотивована тим, що 03 квітня 2008 року між банком та ОСОБА_1 був укладений кредитний договір № 700004529, за умовами якого ОСОБА_1 отримав цільовий кредит у розмірі 11 881, 19 доларів США, зі сплатою 13,5 % річних за користування кредитом для придбання транспортного засобу - автомобіля згідно з договором купівлі-продажу від 21 березня 2008 року, з кінцевим строком повернення та сплати всіх платежів - 03 квітня 2015 року, на умовах забезпеченості, поворотності, строковості, платності кредитних ресурсів.

На забезпечення виконання зобов`язань за вказаним договором між ПАТ «Альфа-Банк» та ОСОБА_2 03 квітня 2008 року укладено договір поруки № 700004529-П, за умовами якого ОСОБА_2 зобов`язувалась солідарно на добровільних засадах відповідати перед кредитором у повному обсязі за своєчасне і повне виконання зобов`язань ОСОБА_1 за кредитним договором, а саме: повернути кредит, сплатити проценти за його користування та штрафні санкції в розмірі, строки та у випадках, передбачених кредитним договором, а також відшкодувати можливі збитки та виконати інші умови кредитного договору в повному обсязі.

Посилаючись на зазначені обставини та вказуючи про те, що позичальник не виконував належним чином умови договору, у зв`язку з чим, станом на 04 березня 2017 року у нього перед банком утворилася заборгованість у розмірі 1 404, 87 доларів США, яка складається з простроченої заборгованості за кредитом у розмірі 1 014, 27 доларів США та заборгованості за відсотками у розмірі 390, 60 доларів США, ПАТ «Альфа-Банк» просило суд стягнути із відповідачів зазначену суму заборгованості у солідарному порядку.

У грудні 2017 року ОСОБА_1 звернувся до суду із зустрічним позовом до ПАТ «Альфа-Банк», третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, - ОСОБА_2 , про визнання зобов`язання за договором припиненим, у зв`язку з його виконанням.

Зустрічні позовні вимоги ОСОБА_1 обґрунтовано тим, що ним як позичальником сплачена вся сума коштів, яка надавалась у якості кредиту, і за його особистими розрахунками він має переплату. Вважає, що виконання зобов`язання належним чином є підставою для припинення такого зобов`язання.

Короткий зміст ухвали та рішень суду першої інстанції

Рішенням Дарницького районного суду міста Києва, у складі судді Коренюк А. М., від 06 грудня 2018 року задоволено позовні вимоги ПАТ «Альфа-Банк». Стягнуто у солідарному порядку з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на користь ПАТ «Альфа-Банк» 1 404, 27 доларів США заборгованості за кредитним договором. У задоволенні зустрічного позову ОСОБА_1 відмовлено. Вирішено питання про розподіл судових витрат.

Рішення суду першої інстанції мотивовано тим, що боржник, отримавши від банку кошти у кредит, не виконував належним чином взяті за кредитним договором зобов`язання, що призвело до утворення заборгованості. Враховуючи те, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, поручитель повинен нести цивільно-правову відповідальність за порушення боржником взятих на себе зобов`язань.

Місцевий суд дійшов висновку про необґрунтованість зустрічних позовних вимог, оскільки ОСОБА_1 , отримавши кредитні кошти, повертав їх і після того, як 01 вересня 2008 року відсоткова ставка за користування кредитом була збільшена з 13,5 % до 16,5 %. З вимогами до банку про визнання незаконними його дій позивач за зустрічним позовом не звертався, отже, своєю поведінкою підтвердив фактичне виконання кредитного договору на умовах, коли відсоткова ставка була збільшена до 16,5 %.

Короткий зміст постанови суду апеляційної інстанції

Постановою Київського апеляційного суду від 30 травня 2019 року рішення Дарницького районного суду міста Києва від 06 грудня 2018 року змінено у частині розміру стягнутої кредитної заборгованості та судового збору. Стягнуто у солідарному порядку із ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на користь ПАТ «Альфа-Банк» заборгованість за кредитом у розмірі 1 014, 27 доларів США, та заборгованість по відсоткам у розмірі 69, 75 доларів США.Стягнуто із ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , з кожного, на користь ПАТ «Альфа-Банк» судові витрати по 342, 00 грн. В іншій частині рішення суду першої інстанції залишено без змін.

Судове рішення апеляційного суду мотивоване тим, що суд першої інстанції дійшов обґрунтованого та правильного висновку про відсутність правових підстав для задоволення зустрічних позовних вимог та наявність правових підстав для задоволення позовних вимог банку про стягнення із позичальника заборгованості за кредитним договором.

Однак місцевим судом не було враховано, що строк дії кредитного договору закінчився 03 квітня 2015 року, при цьому заборгованість по відсотках, розрахована банком на умовах договору станом на 04 березня 2017 року, коли такі умови договору припинили свою дію.За таких обставин, апеляційний суд дійшов висновку про те, що вимоги банку підлягають задоволенню частково, у межах строку дії договору, до 03 квітня 2015 року.

Також апеляційний суд вказав на те, що доводи апеляційної скарги про те, що рішенням від 11 грудня 2015 року (справі № 753/4359/15-ц) банку було відмовлено у задоволенні позову, тому порушено правило преюдиційності, не можуть бути взяті до уваги, оскільки у цій справі обставини, що розглядалися, є іншими, ніж установлені під час розгляду вказаної справи, зокрема вирішувався спір про інший розмір заборгованості і суд, відмовляючи в позові, виходив з того, що наданих позивачем письмових доказів недостатньо для перевірки правильності нарахування визначеної у позові сумі заборгованості, тому дану справу вирішено відповідно до тих обставин, що встановлені безпосередньо судом, який розглядає справу.

Короткий зміст вимог касаційної скарги та її доводи

У червні 2019 року ОСОБА_1 подано касаційну скаргу, в якій заявник просить скасувати постанову Київського апеляційного суду від 30 травня 2019 року, а справу передати на новий судовий розгляд, посилаючись на неправильне застосування судом апеляційної інстанції норм матеріального права та порушення норм процесуального права.

Доводи касаційної скарги обґрунтовано тим, що суди попередніх інстанцій повно і всебічно не з`ясували обставини справи. Ухвалюючи рішення у справі, місцевий суд не врахував наявність судового рішення у справі № 753/4359/15-ц та не надав належної оцінки діям банку щодо підвищення процентної ставки за кредитом в односторонньому порядку.

Надходження касаційної скарги до суду касаційної інстанції

09 липня 2019 року ухвалою Верховного Суду відкрито касаційне провадження у справі за поданою касаційною скаргою.

07 жовтня 2019 року ухвалою Верховного Суду справу за позовом ПАТ «Альфа-Банк» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення кредитної заборгованості та за зустрічним позовом ОСОБА_1 до ПАТ «Альфа-Банк», третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, - ОСОБА_2 , про визнання зобов`язання за договором припиненим, у зв`язку з його виконанням, за касаційною скаргою ОСОБА_1 на постанову Київського апеляційного суду від 30 травня 2019 року призначено до судового розгляду у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи за наявними у ній матеріалами.

Доводи відзиву на касаційну скаргу

ПАТ «Альфа-Банк» у відзиві на касаційну скаргу вказує на правильність висновків суду першої та апеляційної інстанцій, просить касаційну скаргу залишити без задоволення.

Фактичні обставини справи, встановлені судами

03 квітня 2008 року між ПАТ «Альфа-Банк» та ОСОБА_1 був укладений кредитний договір № 700004529, за умовами якого ОСОБА_1 отримав цільовий кредит у розмірі 11 881, 19 долар США, зі сплатою 13,5% річних за користування кредитом для придбання транспортного засобу - автомобіля згідно з договором купівлі-продажу від 21 березня 2008 року, з кінцевим строком повернення та сплати всіх платежів - 03 квітня 2015 року, на умовах забезпеченості, поворотності, строковості, платності кредитних ресурсів.

Відповідно до пункту 6.2 розділу 2 договору, банк має право змінити розмір процентів за користування кредитом в разі зміни ситуації на світових фінансових ринках абро на фінансовому ринку України, облікової ставки НБУ, індексу інфляції, тощо. При цьому сторони погодили, що оновлений розрахунок сукупної вартості кредиту та графік платежів по кредиту, який скасовує попередній і стає невід`ємною частиною кредитного договору, позичальник отримує у банку самостійно.

01 вересня 2008 року відсоткова ставка за користування кредитом була збільшена з 13,5 % до 16,5 %.

На забезпечення виконання зобов`язань за вказаним кредитним договором між ПАТ «Альфа-Банк» та ОСОБА_2 03 квітня 2008 року укладено договір поруки № 700004529-П, за умовами якого ОСОБА_2 зобов`язалась солідарно на добровільних засадах відповідати перед кредитором у повному обсязі за своєчасне і повне виконання зобов`язань ОСОБА_1 за кредитним договором, а саме: повернути кредит, сплатити проценти за його користування та штрафні санкції в розмірі, строки та у випадках, передбачених кредитним договором, а також відшкодувати можливі збитки та виконати інші умови кредитного договору у повному обсязі.

Станом на 04 березня 2017 року загальна заборгованість відповідача перед банком становила 1 014, 27 доларів США, яка складається із простроченої заборгованості за кредитом - 1 014, 27 доларів США, заборгованості за відсотками - 390, 60 доларів США.

Мотиви, з яких виходить Верховний Суд, та застосовані норми права

Частинами першою та другою статті 400 ЦПК України визначено, що під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Суд касаційної інстанції перевіряє законність судових рішень лише в межах позовних вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Згідно з положеннями частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Перевіривши доводи касаційної скарги та матеріали справи, колегія суддів дійшла наступних висновків.

Відповідно до частин першої, другої та п`ятої статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Частиною першою статті 15 ЦК України визначено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Відповідно до статті 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень, крім випадків, передбачених цим кодексом.

Згідно з частиною четвертою статті 82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Відповідно до частини першої статті 58 Конституції України закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи.

Згідно із частинами першою та другою статті 5 ЦК України акти цивільного законодавства регулюють відносини, які виникли з дня набрання ними чинності; акт цивільного законодавства не має зворотної дії у часі, крім випадків, коли він пом`якшує або скасовує цивільну відповідальність особи.

За змістом статті 55 Закону України «Про банки і банківську діяльність» банкам забороняється в односторонньому порядку змінювати умови укладених з клієнтами договорів, зокрема, збільшувати розмір процентної ставки за кредитними договорами або зменшувати її розмір за договорами банківського вкладу (крім вкладу на вимогу), за винятком випадків, встановлених законом.

10 січня 2009 року набрав чинності Закон України від 12 грудня 2008 року № 661-VІ, яким ЦК України доповнено статтею 1056-1, якою передбачено, що фіксована процентна ставка є незмінною протягом усього строку кредитного договору; установлений договором розмір фіксованої процентної ставки не може бути збільшено банком в односторонньому порядку; умова договору щодо права банку змінювати розмір процентів в односторонньому порядку є нікчемною.

Цей Закон не скасовує й не пом`якшує цивільної відповідальності особи, а отже, не має зворотної дії в часі.

Рішення банку щодо збільшення процентної ставки за кредитом в односторонньому порядку, які прийняті з 10 січня 2009 року, є неправомірними.

За таких обставин, враховуючи, що відсоткова ставка за користування кредитом була збільшена 01 вересня 2008 року, відсутні підстави вважати неправомірними дії банку.

У силу статті 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

За кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1054 ЦК України).

За частиною першою статті 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

За статтею 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до статті 599 ЦК України зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Згідно із статтею 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов`язання боржником (частина перша статті 553 ЦК України).

У разі порушення боржником зобов`язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя.

Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки (частини перша, друга статті 554 ЦК України).

Право кредитора нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється у разі закінчення строку кредитування або пред`явлення до позичальника вимог згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України (постанова Великої Палати Верховного Суду від 28 березня 2018 року, справа № 444/9519/12, провадження № 14-10цс18).

Із матеріалів справи вбачається, що рішенням Дарницького районного суду міста Києва від 11 грудня 2015 року (справа № 753/4359/15-ц) ПАТ «Альфа-Банк» відмовлено у задоволення позовних вимог про стягнення із ОСОБА_1 та ОСОБА_2 кредитної заборгованості за договором № 700004529 від 03 квітня 2008 року.

Відповідно до відомостей з Єдиного державного реєстру судових рішень ухвалою Апеляційного суду міста Києва від 27 липня 2016 року ПАТ «Альфа-Банк» відмовлено у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою на рішення Дарницького районного суду міста Києва від 11 грудня 2015 року у справі за позовом ПАТ «Альфа-Банк» до ОСОБА_2 , ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Звернення з позовом про дострокове стягнення кредиту незалежно від способу такого стягнення змінює порядок, умови і строк дії кредитного договору. На час звернення з таким позовом вважається, що настав строк виконання договору в повному обсязі.

Отже, пред`явивши вимогу про повне дострокове погашення заборгованості за кредитом, сплату відсотків за користування кредитом та пені, кредитор відповідно до частини другої статті 1050 ЦК України змінив строк виконання основного зобов`язання, а отже позбавлений права на нарахування процентів та пені за кредитним договором після закінчення строку кредитування.

Ухвалюючи рішення у справі, місцевий та апеляційний суди залишили поза увагою наявність судового рішення у справі № 753/4359/15-ц, не врахували встановлені обставини у цій справі.

Положення абзацу другого частини першої статті 1048 ЦК України, якими передбачено, що проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики, не підлягають застосуванню, оскільки між сторонами не було досягнуто домовленості про порядок нарахування процентів поза межами строку кредитування, після реалізації банком права на дострокове повернення кредиту.

Кредитодавець має право нараховувати передбачені договором проценти лише впродовж строку дії кредитного договору або до звернення кредитора до суду з вимогою про дострокове стягнення заборгованості. Але після спливу такого строку нарахування відсотків є безпідставним.

Враховуючи, те, що банк скористався правом дострокового повернення кредитних коштів, внаслідок чого змінив строк виконання основного зобов`язання, а зі спливом строку кредитування припинилося право позивача нараховувати проценти за кредитним договором, беручи до уваги судове рішення у справі № 753/4359/15-ц, яке набрало законної сили, місцевий та апеляційний суди дійшли помилкового висновку про наявність правових підстав для задоволення позовних вимог банку.

Водночас, ОСОБА_2 не скористалась правом на касаційне оскарження ухвалених у справі судових рішень і остання не уповноважувала ОСОБА_1 на оскарження ухвалених у справі судових рішень від її імені, а тому рішення Дарницького районного суду міста Києва від 06 грудня 2018 року та постанова Київського апеляційного суду від 30 травня 2019 року у частині вирішення позовних вимог банку до ОСОБА_2 не можуть бути переглянуті у касаційному порядку.

Щодо доводів ОСОБА_1 у касаційній скарзі про важливість для заявника питання визначення справедливої суми заборгованості відповідно до умов укладеного з ПАТ «Альфа-Банк» кредитного договору, то справа, яка переглядається, у силу положень частини шостої статті 19 ЦПК України є малозначною.

Водночас колегія суддів виходить із того, що за правилами підпункту «в» пункту 2 частини третьої статті 389 ЦПК України суд касаційної інстанції має право відкрити провадження у малозначній справі, якщо справа має виняткове значення для особи, яка подає касаційну скаргу. Саме такими мотивами керувався суд касаційної інстанції, відкриваючи касаційне провадження, а тому судові рішення у даній справі підлягають касаційному оскарженню.

Відповідно до статті 412 ЦПК України підставами для скасування судових рішень повністю або частково і ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права. Неправильним застосуванням норм матеріального права вважається: неправильне тлумачення закону або застосування закону, який не підлягає застосуванню, або незастосування закону, який підлягав застосуванню.

Враховуючи те, що під час розгляду справи суди попередніх інстанцій повно встановили обставини справи, однак неправильно застосували вищенаведені норми права, судові рішення підлягають скасуванню із ухваленням нового рішення про відмову у задоволенні позовних вимог до ОСОБА_1 у зв`язку з їх безпідставністю.

Керуючись статтями 402, 409, 412, 415, 416, 418, 419 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду

П О С Т А Н О В И В :

Касаційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Рішення Дарницького районного суду міста Києва від 06 грудня 2018 року та постанову Київського апеляційного суду від 30 травня 2019 року у частині задоволення позовних вимог публічного акціонерного товариства «Альфа-Банк» до ОСОБА_1 про стягнення кредитної заборгованості скасувати.

У задоволенні позову публічного акціонерного товариства «Альфа-Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором відмовити.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття є остаточною і оскарженню не підлягає.

ГоловуючийВ. С. Висоцька

СуддіА. І. Грушицький

І. В. Литвиненко

В. В. Сердюк

І. М. Фаловська