Постанова

Іменем України

16 жовтня 2019 року

м. Київ

справа № 310/767/17

провадження № 61-1996св19

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду:

Синельникова Є. В. (суддя-доповідач), Хопти С. Ф., Шиповича В. В.,

учасники справи:

позивач - ОСОБА_1,

відповідач - ОСОБА_2 ,

розглянув у попередньому судовому засіданні у порядку письмового провадження касаційну скаргу ОСОБА_2 на постанову Запорізького апеляційного суду, у складі колегії суддів: Кримської О. М., Дашковської А. В., Бєлки В. Ю., від 11 грудня 2018 року.

Короткий зміст позовних заяв

У лютому 2017 року ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до

ОСОБА_2 про встановлення факту спільного проживання однією сім`єю, поділ майна подружжя, вселення.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що з осені 2004 року сторони почали проживати однією сім`єю, а 15 жовтня 2005 року зареєстрували шлюб, під час якого ІНФОРМАЦІЯ_1 у них народилась дитина ОСОБА_3 . Рішенням Бердянського міськрайонного суду Запорізької області

від 15 листопада 2011 року у справі № 2-4554/11 шлюб між сторонами розірвано, але фактично сімейні стосунки сторони припинили 05 листопада 2015 року. За час спільного проживання ними було придбано житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, який знаходиться по АДРЕСА_1 , вартість якого становить 25 тис. грн, а також транспортні засоби: KIA Ceed 1,6, реєстраційний номер НОМЕР_1 ; ЗАЗ 110558, реєстраційний номер НОМЕР_3 ; НОМЕР_4 , реєстраційний номер НОМЕР_5 . Вказувала, що вона зареєстрована у спірному будинку, проте не може потрапити до нього через перешкоди відповідача, який заборонив їй приходити і проживати у будинку, змінив замки.

Посилаючись на вказані обставини, уточнивши позовні вимоги, позивач просила суд встановити факт її спільного проживання з відповідачем однією сім`єю без реєстрації шлюбу у період з 10 грудня 2012 року

по 05 листопада 2015 року; поділити спільне майно подружжя, визнавши за нею право власності на 1/2 частку житлового будинку АДРЕСА_1 ; визнати спільним сумісним майном подружжя транспортні засоби: KIA Ceed 1,6, реєстраційний номер НОМЕР_1 ; ЗАЗ НОМЕР_6 , реєстраційний номер

НОМЕР_3 ; УВН НОМЕР_7 , реєстраційний номер НОМЕР_5 , та визнати за нею право власності на 1/2 частку вказаних транспортних засобів; усунути перешкоди їй та сину ОСОБА_3 у користуванні спірним будинком шляхом вселення у вказаний будинок.

У березні 2017 року ОСОБА_2 пред`явив зустрічний позов до ОСОБА_1 про поділ майна подружжя.

Зустрічні позовні вимоги обґрунтовані тим, що під час перебування із ОСОБА_1 у шлюбі з 15 жовтня 2005 року по 15 листопада 2011 року ним було придбано житловий будинок АДРЕСА_1 , а також легковий автомобіль

КІА Ceed 1,6. Придбаний будинок знаходився в нежилому стані та потребував значного ремонту, який ним було зроблено у період з 2006 року по 2017 рік.Придбання автомобіля та будинку, його оформлення та ремонт здійснювались за рахунок отриманих у позику коштів. Станом

на 15 листопада 2011 року загальний борг складав 32 тис. доларів США, всі ці кошти були використані в інтересах сім`ї. Вказував, що ці борги були сплачені ним особисто після розірвання шлюбу і повинні бути враховані при поділі майна подружжя. Зазначав, що ОСОБА_1 з 2011 року постійно не проживала у спірному будинку, з цього періоду він вимушений був самостійно за власний рахунок здійснювати ремонт та облаштування будинку, здійснив добудову частини будівель, у зв`язку з чим ним понесені значні грошові, матеріальні та трудові витрати. Враховуючи наведене, вважав, що має право на зміну часток у праві спільної часткової власності на житловий будинок, який є предметом поділу, тому вважає, що за ним повинно бути визнано 9/10 часток вказаного будинку.

Посилаючись на зазначені обставини, уточнивши позовні вимоги, просив суд визнати за ним право власності на 9/10 часток житлового будинку АДРЕСА_1 , стягнути з ОСОБА_1 грошові кошти в розмірі 130 тис. грн як сплачений борг, набутий під час шлюбу.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Рішенням Бердянського міськрайонного суду Запорізької області, у складі судді Вірченко О. М., від 30 травня 2018 року первісний та зустрічний позови задоволено частково. Визнано за ОСОБА_1 право власності на 1/2 частку житлового будинку АДРЕСА_1 .Усунуто перешкоди ОСОБА_1 та

ОСОБА_3 у користуванні житловим будинком АДРЕСА_1 шляхом вселення ОСОБА_1 та ОСОБА_3 до вказаного будинку. Визнано за

ОСОБА_2 право власності на 1/2 частку житлового будинку АДРЕСА_1 . У задоволенні інших позовних вимог відмовлено.

Рішення суду першої інстанції мотивовано тим, що спірний житловий будинок був придбаний сторонами під час шлюбу, а тому частки сторін є рівними. Позивач довела, що вона та її малолітній син позбавлені можливості користуватися належним їй на праві спільної сумісної власності будинком, тому наявні підстави для усунення порушень прав ОСОБА_1 як співвласника у здійсненні нею свого права користування спільним майном. Відмовляючи у задоволенні позову у частині вимог про поділ автомобіля

KIA Ceed 1,6, реєстраційний номер НОМЕР_1 , місцевий суд виходив із того, що спірний автомобіль на час вирішення спору не перебував у власності відповідача, а також сторонами не було надано доказів на підтвердження його вартості.

Короткий зміст постанови суду апеляційної інстанції

Постановою Запорізького апеляційного суду від 11 грудня 2018 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 задоволено частково. Рішення Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 30 травня 2018 року у частині відмови у вирішенні питання щодо поділу транспортного засобу

KIA Ceed 1,6, реєстраційний номер НОМЕР_1 , скасовано та ухвалено нове рішення у цій частині. Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 грошові кошти у розмірі 71 303,46 грн в рахунок компенсації 1/2 частини вартості автомобіля KIA Ceed 1,6, 2008 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_1 . В іншій частині рішення суду першої інстанції залишено без мін.

Постанова суду апеляційної інстанції мотивована тим, що автомобіль

KIA Ceed 1,6, реєстраційний номер НОМЕР_1 , було придбано сторонами під час шлюбу та відчужено відповідачем після розірвання шлюбу, а тому суд дійшов висновку про порушення права власності ОСОБА_1 , яке підлягає захисту шляхом стягнення з ОСОБА_2 грошових коштів в рахунок компенсації 1/2 частини вартості спірного автомобіля. Визначаючи вартість спірного автомобіля, суд апеляційної інстанції виходив із вартості, вказаної у договору купівлі-продажу транспортного засобу від 16 березня 2017 року 2344/2017/373287.

Короткий зміст вимог касаційної скарги та її доводи

У касаційній скарзі ОСОБА_2 просить скасувати постанову суду апеляційної інстанції та залишити в силі рішення суду першої інстанції, посилаючись на неправильне застосування судом апеляційної інстанції норм матеріального права та порушення норм процесуального права.

Доводи касаційної скарги зводяться до того, що суд апеляційної інстанції вийшов за межі позовних вимог та стягнув компенсацію вартості замість частки у праві спільної сумісної власності на майно без згоди позивача за первісним позовом. Суд апеляційної інстанції, не досліджуючи під час судового розгляду договір купівлі-продажу, прийняв цей договір як основу для визначення вартості спірного автомобіля.

Судове рішення оскаржується лише у частині поділу автомобіля

KIA Ceed 1,6, реєстраційний номер НОМЕР_1 . В іншій частині судові рішення не оскаржуються, а тому касаційному перегляду не підлягають в силу

статті 400 ЦПК України.

Короткий зміст відзиву на касаційну скаргу

У відзиві на касаційну скаргу ОСОБА_1 просить залишити касаційну скаргу ОСОБА_2 без задоволення, а оскаржену постанову суду апеляційної інстанції без змін, посилаючись на її законність та обґрунтованість.

Надходження касаційної скарги до суду касаційної інстанції

Ухвалою Верховного Суду від 04 лютого 2019 року відкрито касаційне провадження за поданою касаційною скаргою.

18 лютого 2019 року справу передано судді-доповідачу.

Фактичні обставини справи, встановлені судами

15 жовтня 2005 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 було укладено шлюб.

Рішенням Бердянського міськрайонного суду Запорізької області

від 15 листопада 2011 року у справі № 2-4554/11 шлюб між сторонами розірвано.

Згідно з листом начальника територіального сервісного центру

від 05 травня 2017 року № 280 за ОСОБА_2 19 серпня 2008 року було зареєстровано транспортний засіб - автомобіль KIACeed 1,6, реєстраційний номер НОМЕР_1 (т. 1, а.с.75).

Згідно з відповіддю начальника територіального сервісного центру № 2344 від 01 березня 2018 року № 31/8/2344-174, автомобіль KIA Ceed 1,6,

2008 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_1 , 16 березня 2017 року перереєстрований на нового власника за договором купівлі-продажу

від 16 березня 2017 року № 2344/2017/373287 (т. 2, а.с.86).

Позиція Верховного Суду

Перевіривши доводи касаційної скарги та матеріали справи, колегія суддів дійшла наступних висновків.

Згідно з положеннями частини другої статті 389 Цивільного процесуального кодексу України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Згідно з частиною першою статті 400 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Касаційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

У статті 60 Сімейного кодексу України закріплено, що майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя. Такі ж положення містяться у статті 368 Цивільного кодексу України.

Зазначені норми закону свідчать про презумпцію спільності права власності подружжя на майно, яке набуте ними в період шлюбу. Ця презумпція може бути спростована й один із подружжя може оспорювати поширення правового режиму спільного сумісного майна на певний об`єкт, в тому числі в судовому порядку. Тягар доказування обставин, необхідних для спростування презумпції, покладається на того з подружжя, який її спростовує.

Частиною першою статті 70 СК України встановлено, що у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором.

За вимогами частин першої, другої статті 369 ЦК України співвласники майна, що є у спільній сумісній власності, володіють і користуються ним спільно, якщо інше не встановлено домовленістю між ними. Розпоряджання майном, що є у спільній сумісній власності, здійснюється за згодою всіх співвласників, якщо інше не встановлено законом. Згода співвласників на вчинення правочину щодо розпорядження спільним майном, який підлягає нотаріальному посвідченню та (або) державній реєстрації, має бути висловлена письмово і нотаріально посвідчена.

Згідно з частиною третьою статті 61 СК України, якщо одним із подружжя укладено договір в інтересах сім`ї, то гроші, які були одержані за цим договором, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя.

Відповідно до частини четвертої статті 65 СК України договір, укладений одним із подружжя в інтересах сім`ї, створює обов`язки для другого з подружжя, якщо майно, одержане за договором, використане в інтересах сім`ї.

У статті 68 СК України закріплено, що розірвання шлюбу не припиняє права спільної сумісної власності на майно, набуте за час шлюбу. Розпоряджання майном, що є об`єктом права спільної сумісної власності, після розірвання шлюбу здійснюється співвласниками виключно за взаємною згодою, відповідно до ЦК України.

У випадку коли при розгляді вимог про поділ спільного сумісного майна подружжя буде встановлено, що один із них здійснив його відчуження чи використав його на свій розсуд проти волі іншого з подружжя і не в інтересах сім`ї чи не на її потреби або приховав його, таке майно або його вартість враховується при поділі.

Згідно зі статтею 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Встановивши, що спірний автомобіль було придбано подружжям під час шлюбу, відповідачем не спростовано презумпціюспільності права власності сторін на зазначений транспортний засіб та продано автомобіль після розірвання шлюбу без згоди позивача, суд апеляційної інстанції дійшов обґрунтованого висновку про наявність підстав для стягнення з відповідача на користь позивача компенсації 1/2 частини вартості спірного автомобіля, оскільки грошові кошти, одержані ОСОБА_2 в результаті продажу автомобіля KIA Ceed 1,6, реєстраційний номер НОМЕР_1 , є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя. ОСОБА_2 не спростував вартість спірного автомобіля та не надав належних та допустимих доказів на підтвердження того, що за продаж цього транспортного засобу він отримав іншу суму, ніж вказану у договорі купівлі-продажу від 16 березня 2017 року

№ 2344/2017/373287.

Доводи касаційної скарги про неправильне застосування судом апеляційної інстанції норм матеріального права і порушення норм процесуального права не спростовують висновків суду апеляційної інстанції, який правильно вирішив спір про поділ майна подружжя, не дають підстав для скасування оскарженого судового рішення та загалом зводяться до переоцінки доказів, що знаходиться поза межами повноважень суду касаційної інстанції.

За змістом частини другої статті 410 ЦПК України не може бути скасоване правильне по суті і законне рішення з одних лише формальних міркувань.

Відповідно до частини третьої статті 401 ЦПК України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.

Ураховуючи наведене, колегія суддів дійшла висновку про залишення касаційної скарги без задоволення, а оскарженого судового рішення - без змін.

Керуючись статтями 400, 401, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення.

Постанову Запорізького апеляційного суду від 11 грудня 2018 року залишити без змін.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Судді: Є. В. Синельников

С. Ф. Хопта

В. В. Шипович