ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01.10.2019 року м. Одеса

Єдиний унікальний номер справи № 523/7490/18

Апеляційне провадження № 22-ц/813/4655/19

Одеський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - Колеснікова Г.Я.(суддя-доповідач),

суддів - Вадовської Л.М., Ващенко Л.Г.,

за участю секретаря - Сороколет Ю.С.,

учасники справи:

позивач - ОСОБА_1 ,

відповідач - публічне акціонерне товариство комерційного банку «Приватбанк»,

розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Суворовського районного суду м.Одеса від 30 січня 2019 року у складі судді Аліна С.С.,

ВСТАНОВИВ:

У травні 2018 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до публічного акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» (далі - ПАТ КБ «ПриватБанк», Банк) про усунення перешкод у користуванні грошовими коштами шляхом розблокування карткового рахунку.

Позовна заява мотивована тим, що нею відкрито поточний (з використанням електронних платіжних засобів) рахунок фізичної особи у ПАТ КБ «Приватбанк», залишок коштів на якому складав 35 609 грн. 97 коп., однак 17 січня 2018 року, маючи намір здійснити переказ коштів, позивачка виявила, що рахунок заблоковано (картка № НОМЕР_1 ), чим обмежено її право користуватися власними грошима та, відповідно банківськими послугами. На неодноразові усні та письмові звернення щодо причин блокування поточного рахунку вона одержала відповідь про проведення фінансового моніторингу (перевірки джерел походження коштів) щодо нього.

29 березня 2018року вона отримала відповідь про те, що банк припинив обслуговування платіжної картки і правовою підставою є п. 1.1.3.2.3 Умов і правил надання банківських послуг.

Позивач вважала дії банку незаконними, оскільки тривалість зупинення (блокування) фінансової операції протиправно триває майже 11 місяців із передбачених законом максимальних 30 днів, тому просила зобов`язати відповідача усунути перешкоди для використання коштів на картковому рахунку, відкритого на її ім`я шляхом розблокування карткового рахунку (а.с. 3-9).

В судове засідання позивачка не з`явилася, про час та місце розгляду справи повідомлена судом належним чином, звернулася до суду з письмовою заявою про розгляд справи у її відсутність.

Представник відповідача в судове засідання не з`явилася, раніше в судовому засіданні 12 грудня 2018 року, позовні вимоги не визнала, заперечувала проти задоволення позову.

У відзиву на позов, представник ПАТ КБ «ПриватБанк» надала виписку із службового розслідування ПАТ КБ «ПриватБанк», згідно якого банком було зупинено здійснення видаткових операцій з використанням платіжної картки(електронного платіжного засобу) держателем якої є позивачка, на підставі звернення клієнта банку ОСОБА_2 (місце проживання - м.Донецьк), який повідомив, що 12 січня 2018 року, внаслідок шахрайських дій третіх осіб з його платіжних карток здійснено ряд платіжних операцій із перерахуванням його власних коштів на рахунок позивачки. Згідно виписки банку за картковим рахунком ОСОБА_1 , 12 січня 2018 року на її картку надійшли грошові кошти вісьмома платежами на загальну суму 492 000грн., з карти клієнта ОСОБА_2 (коментар до одного з платежів - « повернення боргу». Того ж дня зазначені кошти шістьма платежами були переведені на карти клієнтів банку: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5

Тому картку позивача ОСОБА_1 заблоковано із залишком на суму 35609,97 грн.; карту клієнта ОСОБА_3 заблоковано із залишком 6,59 грн., ОСОБА_4 з залишком 0,91 грн., а ОСОБА_5 заблоковано із залишком 1020,71 грн.

При цьому, згідно службового розслідування банка, при перевірці клієнта ОСОБА_1 на причетність до шахрайських дій відносно ОСОБА_2 в телефонному режимі, позивачка повідомила, що її картка знаходиться у користуванні її сина ОСОБА_3 , який займається усіма операціями по її карткі, в тому числі через Приват - 24. Щодо шахрайських дій відносно ОСОБА_2 їй нічого не відомо (а.с.56-63).

Рішенням Суворовського районного суду м.Одеса від 30 січня 2019 рокуу позові відмовлено.

Рішення суду першої інстанції мотивоване тим, що банк на законних підставах обмежив права клієнта на розпорядження грошовими коштами, що знаходяться на її рахунку. ПАТ КБ "ПриватБанк" зупиняючи здійснення видаткових операцій з використанням платіжної картки (електронного платіжного засобу), держателем якої є позивачка діяв в рамках укладеного між сторонами договору на підставі даних, які свідчили про наявність обставин, що можуть свідчити про незаконне використання електронного платіжного засобу( а.с.79 ).

У апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить рішення суду скасувати, посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права.

Апеляційна скарга мотивована тим, що:

- ПАТ КБ «ПриватБанк» безпідставно заблокувало рахунок позивача, внаслідок чого вона позбавлена можливості вільно розпоряджатися власними коштами;

- представник банку не надав відомостей та доказів, що кошти на її рахунок надійшли злочинним шляхом;

- банком не надано належних та допустимих доказів звернення з заявою до правоохоронних органів про незаконні, на думку банку, дії клієнта за наслідками блокування карткового рахунку;

- рахунок заблоковано без повідомлення та її згоди;

- банком порушено загальний строк зупинення, який не може бути перевищений 30 робочих днів (а.с.86-89).

В поясненнях на апеляційну скаргу представник ПАТ КБ «ПриватБанк» просить рішення суду залишити без змін, апеляційну скаргу без задоволення.

Зокрема зазначила, що ОСОБА_1 використовувала рахунок для здійснення незаконної діяльності, не надала на вимогу банку підтверджуючих документів, які б спростували отриману банком інформацію про шахрайські дії; ухиляється від проведення верифікації фінансових операцій; до банку надійшов сигнал від третьої особи про можливе вчинення злочину - за даних обставин ПАТ КБ «ПриватБанк» прийняв рішення про блокування коштів на рахунок позивача у відповідності до вимог законодавства та договору, маючи достатній обсяг повноважень.

В судове засідання ОСОБА_1 апеляційного суду не з`явилась, надала заяву про розгляд справи у її відсутність, за станом здоров`я, що підтверджує випискою лікарні.

Інші сторони в судове засідання не з`явилися, про дату час та місце розгляду справи повідомлялись апеляційним судом належним чином, що відповідно до правил ч.2 ст.372 ЦПК України не перешкоджає розглядові у їх відсутність.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з таких підстав.

Відмовляючи у позові, суд першої інстанції виходив з того, що ПАТ КБ «ПриватБанк» виникли обґрунтовані сумніви щодо законності походження коштів на рахунку позивача ОСОБА_1 , тому банком було цілком законно призупинено видаткові операції із рахунком. Позивачем доказів законності походження коштів не було надано ні банку, ні суду першої інстанції.

Колегія суддів не погоджується з таким висновком суду з наступних підстав.

Судом встановлено та підтверджено матеріалами справи, що ОСОБА_1 зареєстрована у АДРЕСА_1 . На теперішній час згідно довідки від 10 квітня 2018 року про взяття на облік внутрішнього переміщення особи, фактичне місце проживання, перебування ОСОБА_1 є АДРЕСА_2 (а.с.10-11).

Відповідно до Анкети-заяви від 23 грудня 2014 року, ОСОБА_1 приєдналася до Умов та Правил надання банківських послуг в ПАТ КБ «Приватбанк»,за умовами якого остання підтвердила свою згоду на те, що заява разом з Пам`яткою клієнта, Умовами та Правилами надання банківських послуг, а також Тарифами становить між нею та банком договір про надання банківських послуг. Крім того, вона ознайомилась та згодна з Умовами та Правилами надання банківських послуг, після чого їй було видано картку для виплат (а.с.64).

Відповідно до письмової довідки ПАТ КБ «Приватбанк» від 06 квітня 2018 року, на рахунку № НОМЕР_1 , який відкритий на ім`я ОСОБА_1 знаходяться грошові кошти у розмірі 35 609 грн. 97 коп. (а.с.12).

21 лютого 2018року позивачка ОСОБА_1 звернулася до ПАТ КБ «Приватбанк» з письмовою заявою про розблокування картки (а.с.14);

Відповідно до листа ПАТ КБ «Приватбанк» від 05 березня 2018 року, банк припинив обслуговування платіжної картки (заблокувало картку) (а.с.15);

Так, 22 березня 2018року ОСОБА_1 звернулася до ПАТ КБ «Приватбанк» з письмовою заявою про розблокування картки (а.с.17-18).

Відповідно до листа ПАТ КБ «Приватбанк» від 29 березня 2018 року, банк припинив обслуговування платіжної картки, правовою підставою є п. 1.1.3.2.3 Умов і правил надання банківських послуг (а.с.19).

Згідно виписки із службового розслідування ПАТ КБ «Приватбанк», яке надано у відзиві на позов, підставами для обмеження видаткових операцій коштів по рахунку позивачки стало звернення іншого клієнту банку зі скаргою про те, що 12 січня 2018 року, внаслідок шахрайських дій третіх осіб з його платіжних карток було здійснено ряд платіжних операцій із перерахуванням його власних коштів на рахунок позивачки. Згідно виписки банку за картковим рахунком ОСОБА_1 , 12 січня 2018 року на її картку надійшли грошові кошти вісьмома платежами на загальну суму 492 000грн., з карти клієнта банку ОСОБА_2 , які в той же день були перераховані клієнтам банку: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 та зняті з їх карткових рахунків.

Обґрунтовуючи заперечення на позов, банк посилався на те, що позивачка використовує платіжну картку, як засіб доступу до відкритого на її ім`я рахунку, з порушенням умов договору, укладеного між нею та банком, а саме для отримання грошових коштів, які отримані через шахрайські операції, а також, зі слів позивачки, її карта знаходиться у іншої особи її сина ОСОБА_3 , який займається усіма операціями по картці, в тому числі через Приват - 24, що є порушенням договору банківських послуг.

Відповідно до пункту 1.1.3.2.3 Умов та Правил надання банківських послуг ПАТ КБ «Приватбанк» у разі порушення власником або довіреною особою вимог чинного законодавства України та/або умов договору та уразі виникнення овердрафта банк має право призупинити розрахунки за карткою (заблокувати картку) та/або визнати картку недійсною до моменту усунення зазначених порушень, а також вимагати дострокового виконання боргових зобов`язань у цілому або у визначеній банком частці у разі невиконанням власником та/або довіреною особою власника своїх боргових зобов`язань та інших зобов`язань за договором.

Відповідно до пункту 1.1.3.2.14 Умов та Правил надання банківських послуг банк має право відмовитися від здійснення видаткових операцій за рахунком клієнта у випадку виникнення вмотивованих підозр щодо використання банку для проведення незаконних операцій.

Зазначені умови договору стали результатом домовленості сторін, які вільні у визначенні зобов`язань за договором та будь-яких інших умов своїх взаємовідносин, що не суперечать законодавству України.

Як вбачається з матеріалів справи, 12 січня 2018 року на картку позивача надійшли грошові кошти вісьмома платежами в сумі 492 000 грн., які зняті з картки клієнта ОСОБА_2 Того ж дня кошти шести платежами перераховані клієнтам банку: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , які були зняті вказаними особами. 17 січня 2018 року, маючи намір здійснити переказ коштів, позивачка виявила, що рахунок заблоковано (картка № НОМЕР_1 ).

Зазначена особа звернулася зі скаргою до банку з вимогою повернення цих коштів, які були переведені на картковий рахунок позивачки внаслідок незаконних дій, як стверджував заявник.

Згідно виписки із службового розслідування ПАТ КБ «Приватбанк» встановлено, що у січні 2018 року до банку також звертався клієнт ОСОБА_6 з приводу шахрайського списання коштів з його карткових рахунків. Грошові кошти в сумі 1408,45 доларів США, 722,54 Євро та 867,05 Євро 15 січня 2018 року було переведені з його карток на картку ОСОБА_4 , а після на картку ОСОБА_3 ( потім він також переказував кошти як на картки ОСОБА_4 , так і на картку ОСОБА_5 Перевіркою встановлено, що несанкціоновані операції по карткам клієнта ОСОБА_2 стали можливі через розголошення персональних даних клієнтом або через компрометацію логінів та паролів до його Приват -24, та несанкціонованого перевипуску SIM- карти телефонного номера клієнта (а.с.56-63).

Згідно з частинами першою-третьою ст.1066 ЦК України за договором банківського рахунку банк зобов`язується приймати і зараховувати на рахунок, відкритий клієнтові (володільцеві рахунку), грошові кошти, що йому надходять, виконувати розпорядження клієнта про перерахування і видачу відповідних сум з рахунка та проведення інших операцій за рахунком. Банк має право використовувати грошові кошти на рахунку клієнта, гарантуючи його право безперешкодно розпоряджатися цими коштами. Банк не має права визначати та контролювати напрями використання грошових коштів клієнта та встановлювати інші, не передбачені договором або законом, обмеження його права розпоряджатися грошовими коштами на власний розсуд.

Положенням частини першої статті 1068 ЦК України передбачено, що банк зобов`язаний вчиняти для клієнта операції, які передбачені для рахунків даного виду законом, банківськими правилами та звичаями ділового обороту, якщо інше не встановлено договором банківського рахунку.

Відповідно до ст. 1074 ЦК України обмеження прав клієнта щодо розпорядження грошовими коштами, що знаходяться на його рахунку, не допускається, крім випадків обмеження права розпорядження рахунком за рішенням суду або в інших випадках, встановлених законом, а також у разі зупинення фінансових операцій, які можуть бути пов`язані з легалізацією (відмиванням) доходів, одержаних злочинним шляхом, або фінансування тероризму чи фінансування розповсюдження зброї масового знищення, передбачених законом.

Таким чином, дії ПАТ КБ «Приватбанк» щодо зупинення фінансових операцій за рахунком клієнта мають, зокрема, відповідати усім вимогам Закону України від 14 жовтня 2014 року № 1702-VII «Про запобігання та протидію легалізації (відмиванню) доходів, одержаних злочинним шляхом, фінансуванню тероризму та фінансуванню розповсюдження зброї масового знищення» (далі -Закон № 1702-VII).

Так, відповідно до п.1 ч.2 ст.5 закону «Про запобігання та протидію легалізації (відмиванню) доходів, одержаних злочинним шляхом, фінансуванню тероризму та фінансуванню розповсюдження зброї масового знищення» банки є суб`єктами первинного фінансового моніторингу.

Однак аналіз ч.5 ст.17 Закону № 1702-VII, дозволяє дійти висновку, що в разі прийняття рішення відповідно до ч.ч.2 і 3 цієї статті спеціально уповноважений орган протягом строку подальшого зупинення відповідних (відповідної) фінансових (фінансової) операцій (операції) або зупинення видаткових фінансових операцій проводить аналітичну роботу. Зокрема, якщо за результатами вказаної роботи виявляться мотивовані підозри щодо легалізації (відмивання) доходів, одержаних злочинним шляхом, або фінансування тероризму, або скоєння іншого злочину, визначеного Кримінальним кодексом, спеціально уповноважений орган приймає рішення про продовження зупинення відповідних (відповідної) фінансових (фінансової) операцій (операції) (видаткових фінансових операцій). Загальний строк такого зупинення не повинен перевищувати 30 робочих днів.

Строки зупинення фінансової (фінансових) операції (операцій) суб`єктами первинного фінансового моніторингу та спеціально уповноваженим органом, зазначені в чч.1-5 цієї статті, є остаточними та продовженню не підлягають.

За ч.3 ст. 9 Закону № 1702-VII, передбачено, що залежно від рівня ризику проведення фінансової операції клієнтом ідентифікація, верифікація клієнта здійснюються також у разі проведення ним фінансової операції на суму, визначену ч.1 ст. 15 цього Закону, незалежно від того, проводиться така фінансова операція одноразово чи як кілька фінансових операцій, які можуть бути пов`язані між собою.

У разі виникнення сумнівів у достовірності чи повноті наданої інформації про клієнта суб`єкт первинного фінансового моніторингу зобов`язаний провести поглиблену перевірку клієнта (ч.4 ст.9 Закону № 1702-VII).

Згідно з ч.1-3ст.17 Закону № 1702-VII суб`єкт первинного фінансового моніторингу має право зупинити здійснення фінансової (фінансових) операції (операцій), яка (які) містить (містять) ознаки, передбачені ст.ст. 15 та/або 16 цього Закону, та/або фінансові операції із зарахування чи списання коштів, що відбувається в результаті дій, які містять ознаки вчинення злочину, визначеного Кримінальним кодексом України, та зобов`язаний зупинити здійснення фінансової (фінансових) операції (операцій), якщо її учасником або вигодоодержувачем за ними є особа, яку включено до переліку осіб, пов`язаних з провадженням терористичної діяльності або щодо яких застосовано міжнародні санкції (якщо види та умови застосування санкцій передбачають зупинення або заборону фінансових операцій), і в день зупинення повідомити спеціально уповноваженому органу в установленому законодавством порядку про таку (такі) фінансову (фінансові) операцію (операції), її (їх) учасників та про залишок коштів на рахунку (рахунках) клієнта, відкритому (відкритих) суб`єктом первинного фінансового моніторингу, який зупинив здійснення фінансової (фінансових) операції (операцій), та у разі зарахування коштів на транзитні рахунки суб`єкта первинного фінансового моніторингу - про залишок коштів на таких рахунках в межах зарахованих сум. Таке зупинення фінансових операцій здійснюється на два робочі дні з дня зупинення (включно).

Спеціально уповноважений орган може прийняти рішення про подальше зупинення фінансової (фінансових) операції (операцій), здійснене відповідно до ч.1 цієї статті, на строк до п`яти робочих днів, про що зобов`язаний негайно повідомити суб`єкту первинного фінансового моніторингу, а також правоохоронним органам, уповноваженим приймати рішення відповідно до Кримінального процесуального кодексу України.

Відповідно до пункту 91 постанови Правління Національного банку України від 26 червня 2015 року № 417 «Про затвердження Положення про здійснення банками фінансового моніторингу» банк зобов`язаний інформувати визначені законодавством України правоохоронні органи за місцем розташування банку про фінансові операції, стосовно яких є підстави підозрювати, що вони пов`язані, стосуються або призначені для фінансування тероризму чи фінансування розповсюдження зброї масового знищення, та їх учасників у день виявлення, але не пізніше наступного робочого дня з дня реєстрації таких фінансових операцій.

Згідно ч.ч. 1,5,6 ст.81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Однак, ПАТ КБ «Приватбанк» не надало належних та допустимих доказів звернення із заявою до правоохоронних органів про незаконні, на думку банку, дії клієнта, не довело порушення позивачем вимог законодавства, за наслідками порушення яких було заблоковано її картка, порушило строки зупинення фінансових операцій, передбачені Законом № 1702-VII (30 робочих днів), які є остаточними та продовженню не підлягають.

Під час розгляду апеляційної скарги банк не надав таких доказів до суду апеляційної інстанції, тобто банк усунувся від виконання своїх обов`язків , які передбачені Законом № 1702-VII та пунктом 91 постанови Правління Національного банку України від 26 червня 2015 року № 417 «Про затвердження Положення про здійснення банками фінансового моніторингу», яким зобов`язано банк інформувати визначені законодавством України правоохоронні органи за місцем розташування банку про фінансові операції, стосовно яких є підстави підозрювати клієнтів банку у злочині.

Доводи про те, що діюче законодавство України дозволяє банкам зупинити дію рахунку та обмежувати право клієнта щодо розпорядження грошовими коштами, що знаходяться на рахунку у передбачених законом випадках та у випадках передбачених умовами укладеної між сторонами угоди, спростовуються матеріалами справи, згідно з якими за ст. 17 Закону України «Про запобігання та протидію легалізації (відмиванню) доходів, одержаних злочинним шляхом, фінансуванню тероризму та фінансуванню розповсюдження зброї масового знищення» щодо зупинення банком фінансових операцій клієнта встановлена відповідна процедура та строки, які банком дотримано не було, у зв`язку із чим, колегія суддів вважає, що порушено права клієнта.

При цьому відповідач не надав доказів та судом не встановлено, що банк звертався до позивача за наданням документів, що підтверджують джерела надходження коштів.

Розглядаючи справу суд першої інстанції не звернув уваги на те, що ПАТ «КБ «ПриватБанк» належним чином не обґрунтувало правомірність блокування карткового рахунку, відкритого на ім`я позивача, не надало доказів звернення із заявою до правоохоронних органів про незаконні, на думку банку, дії клієнта, не довело порушення позивачем вимог законодавства, за наслідками порушення яких було заблоковано її картка та порушило строки зупинення фінансових операцій, передбачені Законом № 1702-VII.

Більш того, рахунок заблоковано без повідомлення та згоди останньої. Кошти позивача по теперішній час заблоковані з 17 січня 2018 року. Отже, рахунок і гроші на ньому заблоковані на невизначений час всупереч вимогам ст.17 Закону № 1702-VII.

Окрім того, в своїх поясненнях до апеляційного суду, представник банку не спростував доводи апелянта стосовно того, що банк не звернувся відносно позивача до правоохоронних органів, не надав доказів щодо причин пропуску строку, який передбачено законом для зупинення дії рахунку та обмежування права клієнта щодо розпорядження грошовими коштами.

З огляду на викладене, позов позивача підлягає задоволенню,оскільки можливість відновлення права позивача щодо користування своїми коштами на рахунку (розблокування рахунку), тобто відновлення становища, яке існувало до порушення її права, відповідає способам захисту порушеного права, передбаченим ст. 16 ЦК України.

За таких обставин, апеляційний суд вважає, що, вирішуючи спір, суд першої інстанції не в повному обсязі встановив права і обов`язки сторін, що брали участь у справі та обставини справи, що призвело до помилкового ухвалення судового рішення, а тому рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню, з постановленням нового рішення про задоволення позову.

Враховуючи ту обставину, що позивачка звільнена від сплати судового збору, оскільки звернулася до суду згідно закону «Про захист прав споживачів», апеляційний суд вважає за необхідне стягнути з відповідача ПАТ КБ «Приватбанк» на користь держави відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України за подачу позову судовий збір у розмірі 768 грн.40 коп. та за подачу апеляційної скарги 1152 грн. 60 коп., а всього1921 грн.

Керуючись ст.ст.368,374,376,381-384 ЦПК України, апеляційний суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Рішення Суворовського районного суду м.Одеса від 30 січня 2019 року скасувати.

Позов ОСОБА_1 до публічного акціонерного товариства комерційного банку «Приватбанк» про захист прав споживачів задовольнити.

Зобов`язати публічне акціонерне товариство комерційний банк «Приватбанк» усунути перешкоди в користуванні та розпорядженні ОСОБА_1 (ІПН: НОМЕР_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ), поточним рахунком фізичної особи № НОМЕР_3 з використанням електронних платіжних засобів, за карткою № НОМЕР_1 , на якому знаходяться грошові кошти в сумі 35 609 (тридцять п`ять тисяч шістсот дев`ять) грн.97 коп.,шляхом розблокування поточного рахунку та поновлення проведення зупинених фінансових операцій за даним рахунком.

Стягнути з публічного акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» на користь держави судовий збір у розмірі 768 (сімсот шістдесят вісім) грн.40 коп. та за подачу апеляційної скарги 1152 (одна тисяча сто п`ят десять дві) грн. 60 коп., а всього 1921 (одна тисяча дев`ятсот двадцять одна) грн.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття.

Постанова може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Головуючий /підпис/

Судді : /підписи/

З оригіналом згідно,

Суддя Одеського апеляційного суду Г.Я. Колесніков