Справа № 1028/309/12
Апеляційне провадження №22-ц/824/9667/2019
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26 вересня 2019 року м. Київ

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді Журби С.О.,

суддів Таргоній Д.О., Приходька К.П.,

за участю секретаря Тімуш Д.І.,

розглянувши справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Яготинського районного суду Київської області від 23 травня 2019 року у справі за скаргою ОСОБА_1 на дії державного виконавця Кагарлицького районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Київській області, заінтересовані особи: старший державний виконавець Кагарлицького районного відділу державної виконавчої служби ГТУЮ у Київській області Воронова Інна Володимирівна, стягувач ОСОБА_2 ,

В С Т А Н О В И В:

22 жовтня 2012 року Апеляційним судом Київської області ухвалено судове рішення про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліментів в розмірі 600 гривень на місяць на утримання сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . На виконання рішення суду був виданий виконавчий лист, який поданий стягувачем до виконання. Боржником в січні 2019 року під час ознайомлення з матеріалами виконавчого провадження виявлено, що під час виконання рішення суду державним виконавцем Кагарлицького районного відділу ДВС у Київській області накладено арешт на його грошові кошти, що містяться у нього на рахунку, який відкритий у АТ «Перший інвестиційний Банк» і який є зарплатним картковим рахунком. Такі дії вважає неправомірними та такими, що порушують вимоги чинного законодавства, оскільки заявник позбавлений можливості вільно розпоряджатися нарахованою заробітною платою. Просив визнати дії державного виконавця неправомірними та скасувати постанову від 04.12.2018 року про накладення арешту на грошові кошти на зарплатному картковому рахунку.

Ухвалою Яготинського районного суду Київської області від 23 травня 2019 року в задоволенні скарги відмовлено.

Не погоджуючись із вказаною ухвалою суду, заявник подав апеляційну скаргу, в якій вказує, що судом першої інстанції не в повному обсязі з`ясовано всі обставини справи, а також були порушені норми матеріального та процесуального права. Висновок суду про те, що дії державного виконавця щодо накладення арешту не суперечать вимогам ст.ст. 56, 68 Закону України «Про виконавче провадження» за умови, що боржник інших грошових коштів, рухомого та нерухомого майна не має, є помилковим і не ґрунтується на вимогах діючого законодавства. Просив скасувати оскаржувану ухвалу як незаконну та необґрунтовану та ухвалити новесудове рішення, яким задовольнити його скаргу в повному обсязі.

У відзиві на апеляційну скаргу заінтересована особа ОСОБА_2 заперечує щодо змісту і вимог апеляційної скарги. Вказала, що рішення суду з моменту його ухвалення боржником добровільно не виконується. Заборгованість по аліментам станом на 01.03.2019 року становить 34800,00 грн. Рахунок, на який накладено арешт, не є зарплатним рахунком, оскільки в лютому 2019 року ОСОБА_1 з роботи було звільнено. Вважає, що судом першої інстанції правильно встановлені обставини справи та ухвалене судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права. Просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а ухвалу суду без змін.

У відзиві на апеляційну скаргу головний державний виконавець Кагарлицького районного відділу державної виконавчої служби заперечує щодо змісту і вимог апеляційної скарги. Вважає, що судом першої інстанції правильно встановлені обставини справи та ухвалене судове рішення з додержанням норм права. Просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а ухвалу суду - без змін.

У відповідності до положень ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Розглянувши матеріали справи, перевіривши в межах доводів апеляційної скарги законність та обґрунтованість ухвали суду першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення з таких підстав:

Відповідно до ст. 447 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до вимог ЦПК, порушено їхні права чи свободи.

Звертаючись до суду з даною скаргою, ОСОБА_1 вказав, що державним виконавцем накладено арешт на грошові кошти, що містяться в нього на картковому рахунку, який є зарплатним, тому накладений на нього арешт позбавляє його можливості отримувати заробітну плату і порушує його права. Посилається на ст. 68 Закону України „Про виконавче провадження", якою з його точки зору встановлена заборона накладення арешту на зарплатні кошти боржника.

Відмовляючи у задоволення скарги, суд першої інстанції виходив з того, що державним виконавцем в належному порядку та в чіткій відповідності до закону було вжито заходів щодо примусового виконання рішення суду. Боржник не має у власності нерухомого чи рухомого майна, як і інших грошових коштів, за рахунок яких можливе було б виконання рішення суду. В той же час згідно відомостей ДФС на ім`я боржника відкритий рахунок у АТ «Перший інвестиційний Банк», на якій державним виконавцем задля належного виконання рішення суду і було накладено арешт. При цьому зазначені дії виконавця жодним чином не порушують встановлен законом процедуру. З наведеними висновками суду першої інстанції в повній мірі погоджується й колегія суддів апеляційного суду, вважаючи їх законними та обґрунтованими з огляду на наступне:

У відповідності до ст.1 Закону України «Про виконавче провадження», виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Чинним законодавством України встановлена певна послідовність для звернення стягнення на майно та інші кошти, що належать боржнику. Суд першої інстанції дав належну оцінку наявним в матеріалах справи доказам, встановивши, що боржник самостійно рішення суду не виконує, в наслідок чого станом на 31.12.2018 року має заборгованість по сплаті аліментів в сумі 33 600 грн. Державний виконавець, встановивши, що іншого майна або грошових коштів у боржника немає, наклав арешт на рахунок боржника, відкритий у АТ «Перший інвестиційний Банк». При цьому державний виконавець діяв на підставі, в межах повноважень і у спосіб, визначений Законом України «Про виконавче провадження». Висновок суду першої інстанції щодо законності арешту банківського рахунку боржника, колегія суддів апеляційного суду вважає обґрунтованим та таким, що відповідає положенням закону, виходячи з наступного:

По перше, твердження скаржника про накладення арешту саме на заробітну плату є безпідставним, оскільки арешт був накладений на банківський рахунок скаржника ,який відкритий в АТ «Перший інвестиційний Банк», а не на зарплату, і джерело поповнення вказаного рахунку не змінює правової природи арештованих коштів - кошти, що належать боржнику і розміщені на його банківському рахунку. По друге, навіть ст. 68 Закону України «Про виконавче провадження», на яку посилався скаржник, жодним чином не передбачає неможливості звернення стягнення на заробітну плату, а лише зазначає, що таке стягнення здійснюється у разі відсутності інших джерел погашення боргу. Стверджуючі про незаконність дій державного виконавця, апелянт при цьому жодним чином не доводить, що ним було надано інформацію до відділу державної виконавчої служби про можливість виконання рішення суду за рахунок інших своїх активів. Не надав він такої інформації і до апеляційного суду. Таким чином твердження залишилися недоведеними та не можуть бути прийняті судом.

Ст. 12 ЦПК України встановлено принцип змагальності сторін в цивільному процесі, який полягає в тому, що кожна сторона повинна довести ті обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, прямо встановлених Законом. При цьому сторона самостійно несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Обов`язок доведення своєї позиції за допомогою належних та допустимих доказів міститься і в ст. 81 ЦПК України. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. За таких умов суд може приймати та покладати в основу рішення по справі лише ті обставини, які були доведені сторонами. При цьому сторона сама визначає обсяг та достатність доказів, що надає до суду, а витребування таких доказів судом самостійно без наявності передбачених законом підстав у чітко визначених випадках було б порушення принципу змагальності сторін в судовому процесі, що є неприпустимим.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Зважаючи на викладене, колегія суддів приходить до висновку, що ухвала суду першої інстанції відповідає обставинам справи, постановлена з дотриманням норм матеріального та процесуального права, відтак передбачені законом підстави для її скасування відсутні.

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Ухвалу Яготинського районного суду Київської області від 23 травня 2019 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Головуючий С.О. Журба

Судді: Д.О. Таргоній

К.П. Приходько