КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10 жовтня 2019 року м. Київ

Єдиний унікальний номер справи № 752/7694/19

Апеляційне провадження №22-ц/824/11283/2019

Київський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого Іванченка М.М.

суддів: Желепи О.В., Білич І.М.

при секретарі: Макаровій К.В.

за участю:

представника стягувача: Присенко О.О.

розглянув у відкритому судовому засіданні цивільну справу за поданням приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Каращук Катерини Леонідівни про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України боржника ОСОБА_2 , стягувач - товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Парадайз фінанс»

за апеляційною скаргою ОСОБА_6 в інтересах ОСОБА_2

на ухвалу Печерського районного суду м. Києва постановленої 21 травня 2019 року в приміщенні суду в складі судді Матійчук Г.О.,-

В С Т А Н О В И В:

У квітні 2019 року приватний виконавець виконавчого округу міста Києва Каращук К.Л. звернулась до Печерського районного суду м. Києва із поданням про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України боржника ОСОБА_2 , стягувач - ТОВ ФК «Парадайз фінанс».

В якому вказувала, що у неї на виконанні перебуває виконавче провадження №58675479 за виконавчим листом виданим Печерським районним судом м. Києва №2-40/11 від 31 липня 2015 року про стягнення з ОСОБА_2 на користь ТОВ ФК «Парадайз фінанс» заборгованість у розмірі 541267,17 доларів США, що за курсом НБУ становить 4329054,82 грн та 569206,22 штрафних санкцій. 20 березня 2019 року постановою приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Каращук К.Л. відкрито виконавче провадження, вказану постанову направлено рекомендованим повідомленням про вручення на адресу боржника, вказану у виконавчому документі. У зв`язку з тим, що боржник не зареєстрований у м. Києві, місце реєстрації невідоме, приватним виконавцем направлено копію даного подання за місцем отримання боржником доходів. Вказувала, що на дань звернення виконавця із даним поданням, рішення суду, щодо погашення заборгованості боржником не виконано, будь-яких дій спрямованих на його виконання не здійснено, що суперечить вимогам ч.5 ст.19 Закону України «Про виконавче провадження». Боржник ухиляється від виконання рішення суду на протязі декількох років, тому приватний виконавець виконавчого округу міста Києва Каращук К.Л. звернулась із даним поданням до суду.

Ухвалою Печерського районного суду м. Києва від 21 травня 2019 року подання приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Каращук К.Л. про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України боржника ОСОБА_2 , стягувач - ТОВ ФК «Парадайз фінанс» - задоволено.

Тимчасово обмежено у праві виїзду за кордон без вилучення паспорта громадянина України ОСОБА_2 до виконання зобов`язань, покладених на нього рішенням суду на підставі якого видано виконавчий лист №2-40/11 виданий 31 липня 2015 року Печерським районним судом м. Києва.

Не погоджуючись з судовим рішенням, ОСОБА_6 в інтересах ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу, в якій просив у задоволенні подання відмовити.

Зазначає, що висновки суду першої інстанції не відповідають фактичним обставинам справи є незаконними та необґрунтованими, ухвалені з порушеннями норм чинного законодавства. Вказує, до 8 травня 2019 року ОСОБА_2 не було відомо про відкриття виконавчого провадження, вказує, що боржник постійно проживає та зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , вказана інформаціє є відкритою. ОСОБА_2 не отримував постанови про відкриття виконавчого провадження. Також, вказував, на те, що станом на дату звернення з поданням до суду ОСОБА_2 , не ухилявся від виконання зобов`язань, покладених на нього рішенням суду та виконує його в межах наявних можливостей, не приховується від виконавця та готовий сприяти у виконанні законних вимог. При цьому зауважив, що станом на 17 травня 2019 року представництвом «Скан інт Логістік Сп.з о.о.» на виконання постанови про звернення стягнення на заробітну плату боржника від 25 березня 2019 року на депозитний рахунок приватного виконавця Каращук К.Л. здійсненні відрахування із доходу боржника за березень та квітень 2019 року.

Від приватного виконавця виконавчого округу м. Києва Каращук К.Л. надійшов відзив на апеляційну скаргу в якій просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а судове рішення залишити без змін. Зазначає, що ОСОБА_2 не зазначено про дії, які спрямовувались на найшвидше погашення боргу. Крім того вказує, що нею направлялась постанова про відкриття виконавчого провадження за адресою указаною в виконавчому листі, тому в силу положень ст.28 Закону України «Про виконавче провадження» боржник вважається, повідомленим про початок примусового виконання рішень. Також, зауважили, що нова адреса боржника стала відомою від представника ОСОБА_2 , після чого всі необхідні документи направлялись боржнику за адресою: АДРЕСА_1 .

Від інших учасників справи відзиву на апеляційну скаргу не надходило.

Представник стягувача у суді апеляційної інстанції заперечувала проти доводів апеляційної скарги та просила судове рішення залишити без змін.

Приватний виконавець та боржник у судове засідання не з`явились, про день, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином.

Від приватного виконавця виконавчого округу м. Києва Каращук К.Л. надійшло клопотання про відкладення розгляду справи, у зв`язку з відрядженням приватного виконавця. Проте апеляційний суд вважає, що дане клопотання не підлягає задоволенню, оскільки будь-яких належних та допустимих доказів, на підтвердження даного клопотання не надано.

З урахуванням викладеного та у відповідності до ч.2 ст.372 ЦПК України, апеляційний суд вважає за можливе розглядати справу у відсутності приватного виконавця та боржника.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення осіб, які приймали участь у справі, з`ясувавши обставини справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів справи, 31 липня 2015 року Печерським районним судом м. Києва виконавчого листа № 2-40/11 на підставі рішення апеляційного суду м. Києва від 29 квітня 2015 року про стягнення з ОСОБА_2 на користь ПАТ «ОТП Банк» заборгованість за кредитним договором у розмірі 541267,17 доларів США, що за курсом НБУ становит 4329054 грн 82 к. та 569206 грн 22 к. штрафних санкцій та судові витрати по справі в сумі 1823 грн 50 к. (а.с.7).

20 березня 2019 року приватним виконавцем виконавчого округу м. Києва Каращук К.Л. винесено постанову про відкриття виконавчого провадження ВП №58675479 за вказаним вище виконавчим, та яку цього ж дня направлено на адресу ОСОБА_2 ( АДРЕСА_2 ) та яку він не отримав, що підтверджується копією витягу з офіційного сайту «Укрпошти» (а.с.9, 23).

Постановою приватного виконавця виконавчого округу м. Києва Каращук К.Л. від 20 березня 2019 року накладено арешт на майно боржника та на кошти боржника (а.с. 13,15).

20 березня 2019 року виконавцем направлено електроні запити до Начальника ВОМІРМП ГУДМС України в м. Києві щодо зареєстрованого місця проживання боржника, до РСЦ МВС у м. Києві про надання інформація про наявність майна боржника, ГУ ДМС у м. Києві про надання інформації щодо наявності закордонного паспорта громадянина України ОСОБА_2 , Державної прикордонної служби України про надання інформації щодо перетину державного кордону ОСОБА_2 (а.с.16-19).

З відповіді №8 від 22 березня 2019 року платник податків з податковим номером , який належить ОСОБА_2 , на обліку в органах ДПС не перебуває (а.с.45).

Згідно відповідей з ВОМІРМП ГУДМС України в м. Києві від 25 березня 2019 року ОСОБА_2 був зареєстрований за адресою: АДРЕСА_3 (а.с.28).

25 березня 2019 року приватним виконавцем виконавчого округу м. Києва Каращук К.Л. винесено постанову про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника (а.с.30).

З відповіді Державної прикордонної служби України №0.184-11877/0/15-19-Вих від 29 березня 2019 року ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у період з 03 серпня 2015 року по 28 березня 2019 року неодноразово перетинав державний кордон України за різними напрямками (а.с.34-35).

3 квітня 2019 року приватний виконавець виконавчого округу м. Києва Каращук К.Л. направила на адресу ОСОБА_2 ( АДРЕСА_2 ) виклик вимогу приватного виконавця, вказане повідомлення боржником не отримано, що підтверджується копією витягу з офіційного сайту «Укрпошти» (а.с.37,37).

Згідно відповіді № від 9 квітня 2019 року з ПФ України ОСОБА_2 не відноситься до осіб, які отримують пенсії (а.с.43).

З відповіді № від 9 квітня 2019 року ПФ України повідомляє, що ОСОБА_2 працевлаштований у «Представництво «СКАН ІНТ ЛОГІСТІК Сп» (а.с.44).

11 квітня 2019 року приватний виконавець виконавчого округу м. Києва Каращук К.Л. направила на адресу «Представництво «СКАН ІНТ ЛОГІСТІК Сп» лист в якому просила ознайомити ОСОБА_2 з поданням про обмеження у праві виїзду за кордон. А також просила повідомити зареєстроване місце проживання боржника (а.с. 47).

В свою чергу необхідно зазначити, що 11 квітня 2019 року приватний виконавець виконавчого округу міста Києва Каращук К.Л. звернулась до Печерського районного суду м. Києва із поданням про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України боржника ОСОБА_2 , стягувач - ТОВ ФК «Парадайз фінанс» (а.с.49).

Згідно із наданого приватним виконавцем виконавчого округу міста Києва Каращук К.Л. копії звіту про здійснення відрахування та виплати «Представництво «СКАН ІНТ ЛОГІСТІК Сп» щодо ОСОБА_2 за постановою від 25 березня 2019 року ВП №58675479 за період І квартал 2019 року вбачається, що із заробітної плати боржника утримано 2250 грн. на погашення боргу, що також підтверджується платіжним дорученням №169 від 10 квітня 2019 року. Також надано платіжне доручення №277 від 6 травня 2019 року на суму 2250 грн з призначенням платежу погашення заборгованості, згідно ВП №58675479.

Задовольняючи подання приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Каращук К.Л., про тимчасове обмеження боржника у праві виїзду за межі України ОСОБА_2 суд першої інстанції виходив з того, що боржник ухиляється від добровільного виконання своїх зобов`язань, у встановлені законодавством строки суму боргу не сплатив.

Проте апеляційний суд не може погодитись з такими висновками суду з огляду на таке.

Згідно ст. 33 Конституції України кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, гарантується свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишати територію України за винятком обмежень, які встановлюються законом.

Відповідно до ч. 3 ст. 441 ЦПК України суд може постановити ухвалу про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України фізичної особи, яка є боржником за невиконаним нею судовим рішенням, на строк до повного виконання такого судового рішення.

Згідно з п. 5 ч. 1 ст. 6 Закону України «Про порядок виїзду з України і в`їзду в Україну громадян України» право громадянина України на виїзд з України може бути тимчасово обмежено у випадках, коли він ухиляється від виконання зобов`язань, покладених на нього судовим рішенням, до виконання зобов`язань.

Пунктом 19 ч. 2 ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження» у разі ухилення боржника від виконання зобов`язань, покладених на нього рішенням, виконавець зобов`язаний звертатися до суду, за встановленням тимчасового обмеження у праві виїзду боржника - фізичної особи за межі України до виконання зобов`язань за рішенням або погашення заборгованості за рішеннями про стягнення періодичних платежів.

Звертаючись до суду з поданням виконавець зазначала, що ОСОБА_2 ухиляється від виконання судових рішень, зокрема добровільно не виконує судове рішення про стягнення з нього заборгованості, перетинав державний кордон при невиконаних зобов`язаннях та ін.

Значення словосполучення «ухилення від виконання зобов`язань, покладених судовим рішенням, рішенням іншого органу (посадової особи)», вжите у п. 5 ч. 1 ст. 6 Закону № 3857-XII та у п. 19 ч. 3 ст.18 Закону України «Про виконавче провадження», не означає саме невиконання боржником самостійно зобов`язань протягом строку, який вказує державний виконавець в постанові про відкриття виконавчого провадження і не може свідчити про ухилення боржника від виконання покладених на нього рішенням обов`язків. У зв`язку з цим і здійснюється примусове виконання.

На момент звернення до суду з поданням факт ухилення боржника від виконання зобов`язань, покладених на нього рішенням, повинен вже відбутися і бути об`єктивно наявним та вбачатися з матеріалів виконавчого провадження.

Про ухилення боржника від виконання покладених на нього рішенням обов`язків у виконавчому провадженні може свідчити невиконання ним своїх обов`язків, зокрема, утримання від вчинення дій, які унеможливлюють чи ускладнюють виконання рішення; надання у строк, встановлений державним виконавцем, достовірних відомостей про свої доходи та майно, у тому числі про майно, яким він володіє спільно з іншими особами, про рахунки у банках чи інших фінансових установах; своєчасна явка за викликом державного виконавця; письмове повідомлення державному виконавцю про майно, що перебуває в заставі або в інших осіб, а також про кошти та майно, належні боржникові від інших осіб.

Законом передбачено юридичні санкції у вигляді тимчасового обмеження у праві виїзду не за наявність факту невиконання зобов`язань, а за ухилення від їх виконання. У зв`язку з цим з метою всебічного і повного з`ясування всіх обставин справи, встановлення дійсних прав та обов`язків учасників спірних правовідносин, суду належить з`ясувати, чи дійсно особа свідомо не виконувала належні до виконання зобов`язання в повному обсязі або частково.

Згідно з ч. 1 ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець зобов`язаний вживати заходів примусового виконання рішень, встановлених цим Законом, неупереджено, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Судом встановлено, що виконавцем було вжито низку дій, спрямованих на примусове виконання виконавчого листа суду, як то: накладення арешту на майно боржника, вчинені запити до державних установ з метою виявлення майна, зареєстрованого на праві власності за боржником та його доходів та ін.

Проте, необхідно зауважити, що матеріали справи не підтверджують обстави того, що боржнику було достеменно відмов про відкриття виконавчого провадження. При цьому виконавцем не перевірено наявність майна у боржника в рахунок, якого можливе повне/часткове задоволення вимог стягувача внаслідок його примусової реалізації.

Проте, виконавець, не здійснивши відповідних заходів, передчасно звернуся з поданням до суду про вжиття крайнього заходу забезпечення здійснення виконавчого провадження - обмеження боржника у його конституційному праві - праві виїзду за кордон, при цьому.

Крім того, відповідно до розділу ХІІІ Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої наказом Мін`юсту України від 2 квітня 2012 року № 512/5 та зареєстрованої Мін`юстом України від 2 квітня 2012 року № 489/20802 в поданні про обмеження виїзду боржника за межі України повинно зазначатись, зокрема, обґрунтування наявності фактів ухилення боржника - фізичної особи від виконання своїх зобов`язань.

Проте, будь-яких доказів, які б давали підстави вважати, що боржник може виїхати за кордон на постійне місце проживання, не виконавши зобов`язань, та доказів, які б свідчили про те, що боржник ухиляється від виконання судового рішення - виконавцем суду не надано.

Дані щодо перетину боржником державного кордону України не є доказом його ухилення від виконання рішення суду та про наміри залишити Україну з метою ухилення від виконання рішення суду, оскільки право на вільне пересування гарантоване Конституцією України.

Свобода пересування гарантована ст. 2 Протоколу №4 до Конвенції про захист прав і основоположних свобод, частина друга якої передбачає: «Кожен є вільним залишати будь-яку країну, включно зі своєю власною». При чому, згідно ч. 3 зазначеної статті на здійснення цього права не можуть бути встановлені жодні обмеження, крім тих, що передбачені законом і є необхідними в демократичному суспільстві в інтересах національної чи громадської безпеки, для підтримання публічного порядку, запобігання злочину, для захисту здоров`я чи моралі або з метою захисту прав і свобод інших осіб.

У справі «Гочев проти Болгарії» (рішення від 26 листопада 2009 року) Європейський суд з прав людини сформулював загальні стандарти щодо права на свободу пересування, зазначивши, що таке обмеження має відповідати одразу трьом критеріям: по-перше, має ґрунтуватися на законі, по-друге, переслідувати одну з легітимних цілей, передбачених у ч. 3 ст. 2 Протоколу №4 до Конвенції, і по-третє, знаходитися в справедливому балансі між правами людини та публічним інтересом (тобто бути пропорційним меті його застосування). При цьому при вирішенні питання про пропорційність обмеження даного права з метою стягнення неоплачених боргів слід пам`ятати, що таке обмеження може бути виправдано лише тоді, коли воно дійсно сприятиме погашенню заборгованості.

З урахуванням викладено та того, що обмеження боржника у праві виїзду за межі України є винятковою мірою забезпечення виконання рішення суду, яка має застосовуватись після здійснення виконавцями всіх інших можливих заходів із такого забезпечення апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції на викладене уваги не звернув, та дійшов передчасного висновку про обмеження боржника у праві виїзду за межі України.

З урахуванням викладеного суд апеляційної інстанції вважає, що апеляційна скарга ОСОБА_6 в інтересах ОСОБА_2 , підлягає задоволенню, а ухвала Печерськогорайонного суду м. Києва від 21 травня 2019 року скасуванню та прийняттям нової постанови про відмову у задоволенні подання приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Каращук К.Л. про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України боржника ОСОБА_2 , стягувач - ТОВ «Фінансова компанія «Парадайз фінанс».

Керуючись ст.ст. 367, 368, 374, 377, 381-384 ЦПК України, суд, -

Керуючись ст.ст. 367, 368, 374, 376, 381-384 ЦПК України, суд,-

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_6 в інтересах ОСОБА_2 - задовольнити.

Ухвалу Печерського районного суду м. Києва від 21 травня 2019 року - скасувати.

У задоволенні подання приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Каращук Катерини Леонідівни про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України боржника ОСОБА_2 , стягував - товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Парадайз фінанс» - відмовити.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повної постанови шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Повний текст постанови складено 17 жовтня 2019 року.

Головуючий:

Судді: