Постанова

Іменем України

25 вересня 2019 року

м. Київ

справа №308/8081/15-ц

провадження №61-32025св18

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду:

головуючого - Кузнєцова В. О.,

суддів: Ігнатенка В. М., Карпенко С. О., Стрільчука В. А., Тітова М. Ю. (суддя-доповідач),

учасники справи:

позивач - Публічне акціонерне товариство «Дельта Банк»,

відповідач - ОСОБА_1 ,

розглянув у порядку спрощеного позовного провадження касаційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» на ухвалу Апеляційного суду Закарпатської області від 01 грудня 2016 року у складі колегії суддів: Фазикош Г. В., Власова С. О., Бисаги Т. Ю. та касаційну скаргу ОСОБА_1 , подану представником ОСОБА_3 , на заочне рішення Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 04 липня 2016 року в складі судді Микуляк П. П. та ухвалу Апеляційного суду Закарпатської області від 01 серпня 2017 року у складі колегії суддів: Фазикош Г. В., Бисаги Т. Ю., Готри Т. Ю.,

ВСТАНОВИВ:

Описова частина

Короткий зміст позовних вимог

У липні 2015 року Публічне акціонерне товариство «Дельта Банк» (далі - ПАТ «Дельта Банк») звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 та просило в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором від 25 квітня 2008 року в розмірі 1 017 611, 01 грн, з яких 878 080, 14 грн - тіло кредиту, 113 836, 45 грн - відсотки та 25 694, 42 грн - пеня, звернути стягнення на предмет іпотеки згідно договору іпотеки від 25 квітня 2008 шляхом визнання за банком права власності на квартиру АДРЕСА_1 .

В обґрунтування позову зазначало, що 25 квітня 2008 року між Публічним акціонерним товариством «Сведбанк» (далі - ПАТ «Сведбанк»), правонаступником якого є Публічне акціонерне товариство «Омега Банк» (далі - ПАТ «Омега Банк») та ОСОБА_1 укладено кредитний договір № 0601/0408/71-032, відповідно до якого останній надано кредит у розмірі 45 000, 00 дол. США зі сплатою 11, 9 % річних за користування ним та кінцевим терміном повернення до 25 квітня 2013 року.

На забезпечення виконання зобов`язань за вказаним кредитним договором 25 квітня 2008 року між ПАТ «Сведбанк», правонаступником якого є ПАТ «Омега Банк», та ОСОБА_1 був укладений договір іпотеки № 0601/0408/71-032-Z-1, відповідно до якого іпотекодавець ОСОБА_1 передала у іпотеку належне їй нерухоме майно, а саме квартиру АДРЕСА_1 .

14 серпня 2013 року між ПАТ «Омега Банк» та ПАТ «Дельта Банк» укладено договір купівлі-продажу прав вимоги за кредитами, відповідно до умов якого ПАТ «Омега Банк» відступило на користь ПАТ «Дельта Банк» право вимоги за вищезазначеними кредитним та іпотечним договорами.

Оскільки ОСОБА_1 належним чином не виконує умови кредитного договору, про що неодноразово повідомлялася, в тому числі й шляхом направлення письмової вимоги про виконання зобов`язань, ПАТ «Дельта Банк» просило позов задовольнити.

Короткий зміст рішень судів першої та апеляційної інстанції

Заочним рішенням Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 04 липня 2016 року позов ПАТ «Дельта Банк» задоволено.

В рахунок погашення заборгованості ОСОБА_1 за кредитним договором № 0601/0408/71-032 від 25 квітня 2008 року в розмірі 1 017 611, 01 грн, з яких: 878 080, 14 грн - тіло кредиту; 113 836, 45 грн - заборгованість за відсотками; 25 694, 42 грн - пеня за порушення виконання зобов`язань, звернуто стягнення на предмет іпотеки згідно договору іпотеки № 0601/0408/71-032-Z-1 від 25 квітня 2008 року - двокімнатну квартиру АДРЕСА_1 та належить іпотекодавцю на праві приватної власності на підставі договору купівлі-продажу квартири, посвідченого приватним нотаріусом Ужгородського міського нотаріального округу Сабов О. І. за реєстраційним № 1091 та зареєстрованого в Державному реєстрі правочинів 25 квітня 2008 року за № 2866189, шляхом визнання права власності на нього за ПАТ «Дельта Банк».

Визнано за ПАТ «Дельта Банк» право власності на двокімнатну квартиру АДРЕСА_1 загальною площею 45, 2 кв. м, житловою площею 27, 6 кв. м.

Вирішено питання розподілу судових витрат.

Рішення суду першої інстанції мотивовано тим, що зобов`язання за кредитним договором від 25 квітня 2008 року, виконання якого забезпечено іпотекою відповідно до договору іпотеки від 25 квітня 2008 року, ОСОБА_1 належним чином не виконуються, що призвело до виникнення заборгованості за кредитним договором, тому ПАТ «Дельта Банк» як іпотекодержатель вправі звернути стягнення на предмет іпотеки з метою погашення заборгованості за договором позики у визначений ним спосіб.

Не погоджуючись із зазначеним заочним рішенням, представник ОСОБА_1 - ОСОБА_3 оскаржив його в апеляційному порядку.

Ухвалою Апеляційного суду Закарпатської області від 01 грудня 2016 року задоволено клопотання ОСОБА_3 , який діє від імені та в інтересах ОСОБА_1 про зупинення провадження у цій справі до набрання законної сили судовим рішенням у справі № 826/12332/16 за позовом ОСОБА_1 до приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Ковальчука С. П., третя особа - ПАТ «Дельта Банк» про визнання протиправним та скасування рішення.

Апеляційний суд виходив з неможливості розгляду цієї справи до вирішення справи № 826/12332/16 та наявності підстав, передбачених пунктом 4 частини першої статті 201 ЦПК України, для зупинення провадження у справі.

Ухвалою Апеляційного суду Закарпатської області від 01 серпня 2017 року апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 - ОСОБА_3 залишено без задоволення, заочне рішення Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 04 липня 2016 року залишено без змін.

Апеляційний суд, залишаючи без змін рішення суду першої інстанції, виходив з того, що судом правильно встановлено фактичні обставини справи, визначено характер спірних правовідносин та норми матеріального права, які підлягають застосуванню при вирішенні спору.

Короткий зміст та узагальнені доводи касаційної скарги ПАТ «Дельта Банк»

У січні 2017 року ПАТ «Дельта Банк» подало до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ касаційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом апеляційної інстанції норм процесуального права, просило скасувати ухвалу Апеляційного суду Закарпатської області від 01 грудня 2016 року про зупинення провадження у справі та направити справу до суду апеляційної інстанції для продовження розгляду.

В обґрунтування касаційної скарги зазначало, що з тексту оскаржуваної ухвали неможливо встановити, чи можуть обставини у справі за позовом ОСОБА_1 до приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Ковалчьука С. П., третя особа - ПАТ «Дельта Банк» про визнання протиправним та скасування рішення вплинути на розгляд цієї справи. Відтак, апеляційним судом порушено приписи пункту 4 частини першої статті 201 ЦПК України.

Короткий зміст та узагальнені доводи касаційної скарги ОСОБА_1 , поданої представником ОСОБА_3.

У серпні 2017 року представник ОСОБА_1 - ОСОБА_3 подав до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ касаційну скаргу, в якій, посилаючись на неправильне застосування судами першої та апеляційної інстанції норм матеріального права і порушення норм процесуального права, просив скасувати заочне рішення Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 04 липня 2016 року та ухвалу Апеляційного суду Закарпатської області від 01 серпня 2017 року та ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні позову.

Касаційна скарга мотивована тим, що діючим законодавством не передбачено такий судовий спосіб захисту, як звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом визнання права власності на майно. Порядок реалізації предмета іпотеки за рішенням суду врегульоване статтею 39 Закону України «Про іпотеку», якою передбачено, що у разі задоволення судом позову про звернення стягнення на предмет іпотеки у рішенні суду зазначається, зокрема, спосіб реалізації предмета іпотеки шляхом проведення прилюдних торгів або застосування процедури продажу, визначеної статтею 38 зазначеного закону.

Таким чином, набуття ПАТ «Дельта Банк» права власності на предмет іпотеки повинно відбуватися в позасудовому порядку на підставі погодженого застереження про задоволення вимог іпотекодержателя.

Окрім того, з урахуванням Закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті» позовні вимоги банку задоволенню не підлягають, оскільки спірна квартира є предметом іпотеки, витупає як забезпечення зобов`язання за споживчим кредитом, наданим в іноземній валюті, його загальна площа не перевищу 140 кв. м та використовується відповідачем як місце постійного проживання.

Рух справи в суді касаційної інстанції

Ухвалою судді Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 12 квітня 2017 року відкрито касаційне провадження за касаційною скаргою ПАТ «Дельта Банк» на ухвалу Апеляційного суду Закарпатської області від 01 грудня 2016 року та витребувано її матеріали з Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області.

Ухвалою судді Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 26 вересня 2017 року відкрито касаційне провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 , поданою представником ОСОБА_3 , та зупинено виконання заочного рішення Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 04 липня 2016 року до закінчення касаційного провадження.

Статтею 388 Цивільного процесуального кодексу України в редакції Закону України від 03 жовтня 2017 року № 2147-VІІІ «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів», що набув чинності 15 грудня 2017 року (далі - ЦПК України), визначено, що судом касаційної інстанції у цивільних справах є Верховний Суд.

Відповідно до підпункту 4 пункту 1 розділу XIII «Перехідні положення» ЦПК України касаційні скарги (подання) на судові рішення у цивільних справах, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, передаються до Касаційного цивільного суду та розглядаються спочатку за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

29 травня 2018 року справу № 308/8081/15-ц Вищим спеціалізованим судом України з розгляду цивільних і кримінальних справ передано до Верховного Суду.

Ухвалою Верховного Суду від 13 вересня 2019 року справу призначено до судового розгляду.

Мотивувальна частина

Позиція Верховного Суду

Згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права (частина друга статті 389 ЦПК України).

Відповідно до частини першої статті 400 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду вважає, що касаційну скаргу ОСОБА_1 слід задовольнити, а касаційна скарга ПАТ «Дельта Банк» підлягає залишенню без задоволенню.

Фактичні обставини справи

Судами встановлено, що 25 квітня 2008 року між ПАТ «Сведбанк», правонаступником якого є ПАТ «Омега Банк» та ОСОБА_1 укладено кредитний договір № 060/0408/71-032, відповідно до умов якого остання отримала кредит у розмірі 45 000, 00 дол. США зі сплатою 11, 9 % річних за користування кредитом та кінцевим строком повернення до 25 квітня 2038 року.

Відповідно до пункту 3.1.1. кредитного договору, погашення кредиту та сплата процентів здійснюється шляхом сплати фіксованих (ануїтетних) платежів у розмірі 459, 00 дол. США 25 числа кожного місяця.

Згідно з пунктом 8.1. кредитного договору, за порушення терміну сплати ануїтетних платежів або комісій за цим договором, позичальник сплачує пеню за кожний день прострочення у розмірі подвійної облікової ставки НБУ.

На забезпечення виконання зобов`язань за вищевказаним кредитним договором 25 квітня 2008 року між ПАТ «Сведбанк», правонаступником якого є ПАТ «Омега Банк», та ОСОБА_1 укладено договір іпотеки № 0601/0408/71-032, відповідно до умов якого ОСОБА_1 передала в іпотеку належне їй на праві власності нерухоме майно, а саме квартиру АДРЕСА_1 , яка належить їй на праві власності на підставі нотаріально посвідченого договору купівлі-продажу від 25 квітня 2008 року.

Однак, ОСОБА_1 свої зобов`язання за кредитним договором належним чином не виконувала, що призвело до виникнення заборгованості у розмірі 1 017 611, 01 грн.

Мотиви, з яких виходить Верховний Суд, та застосовані норми права

Щодо касаційної скарги ОСОБА_1 , поданої представником ОСОБА_3 .

Згідно зі статтею 6 та частиною першою статті 627 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Відповідно до статті 12 Закону України «Про іпотеку» у разі порушення іпотекодавцем обов`язків, установлених іпотечним договором, іпотекодержатель має право вимагати дострокового виконання основного зобов`язання, а в разі його невиконання - звернути стягнення на предмет іпотеки, якщо інше не передбачено законом.

Згідно зі статтею 33 Закону України «Про іпотеку» в разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов`язання, іпотекодержатель має право задовольнити свої вимоги за основним зобов`язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки, якщо інше не передбачено законом.

Звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється на підставі рішення суду, виконавчого напису нотаріуса або згідно з договором про задоволення вимог іпотекодержателя.

Тобто, законом передбачено чітко визначені способи звернення стягнення на предмет іпотеки в разі невиконання чи неналежного виконання забезпеченого іпотекою зобов`язання.

Статтею 36 Закону «Про іпотеку» передбачено, що сторони іпотечного договору можуть вирішити питання про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом позасудового врегулювання на підставі договору. Позасудове врегулювання здійснюється згідно із застереженням про задоволення вимог іпотекодержателя, що міститься в іпотечному договорі, або згідно з окремим договором між іпотекодавцем та іпотекодержателем про задоволення вимог іпотекодержателя, що підлягає нотаріальному посвідченню, який може бути укладений одночасно з іпотечним договором або в будь-який час до набрання законної сили рішенням суду про звернення стягнення на предмет іпотеки.

Договір про задоволення вимог іпотекодержателя, яким також вважається відповідне застереження в іпотечному договорі, визначає можливий спосіб звернення стягнення на предмет іпотеки відповідно до цього Закону. Визначений договором спосіб задоволення вимог іпотекодержателя не перешкоджає іпотекодержателю застосувати інші встановлені цим Законом способи звернення стягнення на предмет іпотеки.

Договір про задоволення вимог іпотекодержателя або відповідне застереження в іпотечному договорі, яке прирівнюється до такого договору за своїми правовими наслідками, може передбачати: передачу іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобов`язання в порядку, встановленому статтею 37 Закону; право іпотекодержателя від свого імені продати предмет іпотеки будь-якій особі на підставі договору купівлі-продажу в порядку, встановленому статтею 38 цього Закону.

Отже, сторони в договорі чи відповідному застереженні можуть передбачити як передачу іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в позасудовому порядку, так і надання іпотекодержателю права від свого імені продати предмет іпотеки як за рішенням суду, так і на підставі відповідного застереження в договорі про задоволення вимог іпотекодержателя чи застереження в іпотечному договорі на підставі договору купівлі-продажу.

При цьому стаття 37 Закону України «Про іпотеку» не містить можливості визнання права власності на предмет іпотеки за іпотекодержателем на підставі рішення суду.

Відповідно до частини першої цієї статті іпотекодержатель може задовольнити забезпечену іпотекою вимогу шляхом набуття права власності на предмет іпотеки. Правовою підставою для реєстрації права власності іпотекодержателя на нерухоме майно, яке є предметом іпотеки, є договір про задоволення вимог іпотекодержателя або відповідне застереження в іпотечному договорі, яке прирівнюється до такого договору за своїми правовими наслідками та передбачає передачу іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобов`язання.

Порядок реалізації предмета іпотеки за рішенням суду врегульовано статтею 39 Закону України «Про іпотеку», якою передбачено, що у разі задоволення судом позову про звернення стягнення на предмет іпотеки у рішенні суду зазначається, зокрема, спосіб реалізації предмета іпотеки шляхом проведення прилюдних торгів або застосування процедури продажу, встановленої статтею 38 цього Закону.

Передача іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки відповідно до статей 36, 37 Закону України «Про іпотеку» є способом позасудового врегулювання, який здійснюється за згодою сторін без звернення до суду.

Застереження в договорі про задоволення вимог іпотекодержателя шляхом визнання права власності на предмет іпотеки - це виключно позасудовий спосіб урегулювання спору, який сторони встановлюють самостійно у договорі.

Позивач не позбавлений відповідно до статей 38, 39 Закону України «Про іпотеку» можливості звернутися до суду з позовом про звернення стягнення на предмет іпотеки в інший спосіб, ніж визнання права власності на нього.

Зазначений правовий висновок щодо порядку звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом визнання права власності на нього наведений у постановах Великої Палати Верховного Суду від 21 березня 2018 року у справі № 760/14438/15-ц (провадження № 14-38цс18) та від 29 травня 2018 року у справі № 369/238/15-ц (провадження № 14-117цс18).

Передача іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки є способом позасудового врегулювання. З урахуванням вимог статей 328, 335, 392 ЦК України в контексті статей 36, 37 Закону України «Про іпотеку» суди не наділені повноваженнями звернути стягнення на предмет іпотеки шляхом визнання права власності на нього за іпотекодержателем.

Щодо касаційної скарги ПАТ «Дельта Банк»

Зупинення провадження у справі - це тимчасове припинення судом вчинення процесуальних дій під час судового розгляду із визначених у законі об`єктивних підстав, які перешкоджають подальшому розгляду справи і щодо яких неможливо передбачити їх усунення.

Відповідно до пункту 4 частини першої статті 201 ЦПК України 2004 року суд зобов`язаний зупинити провадження у справі у разі неможливості розгляду цієї справи до вирішення іншої справи, що розглядається в порядку конституційного цивільного, господарського, кримінального чи адміністративного судочинства.

Зазначена підстава зупинення провадження застосовується у тому разі, коли в іншій справі можуть бути вирішені питання, що стосуються підстав заявлених у цій справі вимог, чи умов, від яких залежить можливість її розгляду.

Норми статті 201 ЦПК України 2004 року спрямовані, зокрема, на попередження ухвалення судових рішень, виходячи з доказів і встановлених на їх підставі обставин, які можуть бути спростованими рішенням у іншій справі, що розглядається в порядку конституційного, цивільного, господарського, кримінального чи адміністративного судочинства.

Суд апеляційної інстанції з дотриманням положень ЦПК України зупинив провадження у справі, постановивши законну та обґрунтовану ухвалу, правильність висновків якої доводами касаційної скарги не спростовано.

Аргументи касаційної скарги зводяться до переоцінки доказів та незгоди заявника з висновками апеляційного суду щодо їх оцінки.

Порушень норм процесуального права, що призвели до неправильного вирішення питання про зупинення провадження у справі, а також обставин, які є обов?язковими підставами для скасування судового рішення, касаційний суд не встановив.

Окрім того, ухвалою Апеляційного суду Закарпатської області від 27 квітня 2017 року провадження у справі відновлено.

Висновки за результатами розгляду касаційної скарги ПАТ «Дельта Банк»

Згідно з частиною третьою статті 401 ЦПК України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо рішення ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права і відсутні підстави для їх скасування. Не може бути скасоване правильне по суті і законне рішення з одних лише формальних міркувань.

Оскаржуване судове рішення відповідає вимогам закону й підстави для його скасування відсутні.

Враховуючи наведене, колегія суддів вважає за необхідне касаційну скаргу ПАТ «Дельта Банк» залишити без задоволення, а ухвалу Апеляційного суду Закарпатської області від 01 грудня 2016 року залишити без змін.

Висновки за результатами розгляду касаційної скарги ОСОБА_1 , поданої представником ОСОБА_3 .

Відповідно до статті 412 ЦПК України підставами для скасування судових рішень повністю або частково і ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

Зважаючи на те, що у справі не вимагається збирання або додаткової перевірки чи оцінки доказів, обставини справи встановлені судом повно, однак судами неправильно застосовано норми матеріального права, заочне рішення Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 04 липня 2016 року та ухвала Апеляційного суду Закарпатської області від 01 серпня 2017 рокупідлягають скасуванню з ухваленням нового рішення про відмову у задоволенні позову.

Щодо судових витрат

Відповідно до підпункту «в» пункту 4 частини першої статті 416 ЦПК України суд касаційної інстанції повинен вирішити питання про розподіл судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи у суді касаційної інстанції.

Згідно з частиною тринадцятою статті 141 ЦПК України якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Відповідно до частини першої цієї статті судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

У зв`язку із задоволенням касаційної скарги ОСОБА_1 та ухваленням нового рішення про відмову у задоволенні позову, з ПАТ «Дельта Банк» на її користь підлягає стягненню судовий збір, сплачений за подання апеляційної скарги у розмірі 4 019, 40 грн, та касаційної скарги у розмірі 4 384, 80 грн, що в загальному розмірі становить 8 404, 20 грн.

Керуючись статтями 400, 409, 410, 412, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» залишити без задоволення.

Ухвалу Апеляційного суду Закарпатської області від 01 грудня 2016 року залишити без змін.

Касаційну скаргу ОСОБА_1 , подану представником ОСОБА_3 , задовольнити.

Заочне рішення Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 04 липня 2016 року та ухвалу Апеляційного суду Закарпатської області від 01 серпня 2017 року скасувати і ухвалити нове рішення.

У задоволенні позову Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» до ОСОБА_1 про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом визнання права власності на іпотечне майно - відмовити.

Стягнути з Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» на користь ОСОБА_1 судовий збір за подання апеляційної та касаційної скарг у розмірі 8 404, 20 грн.

З моменту прийняття постанови судом касаційної інстанції рішення суду першої інстанції та апеляційного суду втрачають законну силу та подальшому виконанню не підлягають.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуючий В. О. Кузнєцов
Судді:В. М. Ігнатенко С. О. Карпенко
В. А. Стрільчук М. Ю. Тітов