ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/6981/19 Справа № 203/1911/18 Суддя у 1-й інстанції - Католікян М. О. Суддя у 2-й інстанції - Свистунова О. В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 жовтня 2019 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Дніпровського апеляційного суду у складі:

головуючого судді - Свистунової О.В.,

суддів - Красвітної Т.П., Єлізаренко І.А.,

за участю секретаря - Гулієва М.І.о.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Дніпро

апеляційну скаргу Акціонерного товариства "Універсал Банк"

на рішення Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 15 травня 2019 року

по цивільній справі за позовом Акціонерного товариства "Універсал Банк" до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором, -

В С Т А Н О В И Л А:

У травні 2018 року Акціонерне товариство "Універсал Банк" (далі - АТ "Універсал Банк", банк) звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Позовна заява мотивована тим, що 18.09.2008 року між позивачем та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір № 139-2008-2749, за умовами якого відповідач отримав грошові кошти, зобов`язавшись повернути їх у порядку та на умовах, визначених договором. Зобов`язання позичальника були забезпечені порукою ОСОБА_2 Відповідачі не виконують свої зобов`язання за кредитним договором.

Ураховуючи викладене, позивач просив суд стягнути солідарно з відповідачів на свою користь заборгованість за кредитним договором № 139-2008-2749 в сумі 40 413,64 грн. з урахуванням процентів та неустойки.

Рішенням Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 15.05.2019 року відмовлено в задоволенні позовних вимог.

В апеляційній скарзі АТ "Універсал Банк", посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просить рішення скасувати та ухвалити нове, яким задовольнити позовні вимоги у повному обсязі.

Апеляційна скарга мотивована тим, що судове рішення є незаконним, необґрунтованим й таким, що ухвалено з неправильним застосуванням норм матеріального права та порушенням норм процесуального права. Крім того, суд неповно з`ясував усі фактичні обставини справи та не дослідив і не надав належної оцінки наявним у матеріалах справи доказам, не звернув увагу на те, що банк звернувся з позовом в межах загального строку позовної давності.

Відзив на апеляційну скаргу учасниками справи подано не було.

Згідно з частиною 3 статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Згідно з положенням частини 2 статті 374 ЦПК України підставами апеляційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до вимог частини 1 статті 367 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку суд переглядає справу за наявними і ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Розглянувши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та заявлених вимог, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції установлено, що 18.09.2008 року між Публічним акціонерним товариством "Універсал Банк", правонаступником якого є Акціонерне товариство "Універсал Банк" та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір № 139-2008-2749, за умовами якого позивач надав відповідачеві кредит в сумі 71 000,00 доларів США зі сплатою процентів за користування кредитом в розмірі 16,95 % на рік, строком до 10.09.2028 року.

Того ж дня, між позивачем та ОСОБА_2 було укладено договір поруки № 139-2008-2749-Р/1, згідно з яким відповідач зобов`язався солідарно із ОСОБА_1 відповідати за своєчасне повернення останнім коштів за укладеним кредитним договором.

Станом на 02.05.2018 року (у межах загальної позовної давності) за кредитним договором утворилася заборгованість в сумі 40 413,64 доларів США відповідно до доданого позивачем розрахунку, а саме: основна заборгованість - 4 922,71 доларів США; проценти - 31 925,20 доларів США; підвищені проценти/пеня - 3 565,73 доларів США.

Також, судом установлено, що 15.04.2012 року позивач звернувся до Кіровського районного суду м. Дніпропетровська з позовом до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором від 18.09.2008 року № 139-2008-2749 (цивільна справа № 0418/6040/2012). Позовні вимоги були обґрунтовані тим, що 18.09.2008 року між позивачем та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір, за умовами якого відповідач отримав грошові кошти, зобов`язавшись повернути їх у порядку та на умовах, визначених договором. Зобов`язання позичальника були забезпечені порукою ОСОБА_2 Відповідачі не виконують свої зобов`язання за кредитним договором, у зв`язку з чим позивач 09.12.2011 року звернувся до відповідачів з письмовими вимогами про дострокове повне погашення кредитної заборгованості. Вимоги виконані не були, що стало причиною звернення до суду з позовом про стягнення з відповідачів у солідарному порядку заборгованості за кредитним договором в сумі 708 036,61 грн. (88 650,85 доларів США) з урахуванням процентів та неустойки.

21 січня 2013 року позов, заявлений у цивільній справі № 0418/6040/2012 було залишено без розгляду у зв`язку з повторною неявкою до суду представника позивача, і така ухвала набрала законної сили.

Відмовляючи АТ "Універсал Банк" в задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що позивачем пропущено строк позовної давності, про застосування якого було заявлено відповідачем, оскільки позовна давність почалася 10.12.2011 року (наступний день за днем висунення вимог про дострокове погашення заборгованості) і закінчилася відповідно 10.12.2014 року. Фактів переривання позовної давності в розумінні ч.1 ст. 264 ЦК України, судом встановлено не було. У зв`язку з цим, суд вважав поруку припиненою.

Колегія суддів погоджується з такими висновками суду першої інстанції, виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 256 ЦК України позовна давність це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Згідно із ч.4 ст. 267 ЦК України сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові.

Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (ст. 257 ЦК України). Для окремих видів вимог законом встановлена спеціальна позовна давність.

Перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок (ст. 253 ЦК України).

За загальним правилом перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (ч.1 ст. 261 ЦК України).

Початок перебігу строку давності збігається з моментом виникнення в зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому поряду через суд.

Таким чином, у разі неналежного виконання позичальником зобов`язання за кредитним договором, позовна давність за вимогами кредитора про повернення кредитних коштів та процентів за користування кредитом, повернення яких відповідно до умов договору визначено періодичними щомісячними платежами, повинна обчислюватися з моменту настання строку погашення чергового платежу.

Згідно зі ст. 266 ЦК України зі спливом позовної давності до основної вимоги вважається, що позовна давність спливла і до додаткової вимоги.

Нормою ч.3 ст. 267 ЦК України встановлено, що суд застосовує позовну давність лише за заявою сторони у спорі, зробленою до ухвалення судом рішення.

Виходячи з основних засад цивільного права, які характеризуються загальним підходом до певної групи цивільних правовідносин, принципу рівності правового регулювання окремого виду правовідносин і аналізуючи норми розділу V ЦК України "Строки та терміни. Позовна давність" у їх сукупності, слід дійти висновку про поширення норми ч.3 ст. 267 ЦК України як на загальну, так і спеціальну позовну давність.

Отже, без заяви сторони у спорі ні загальна, ні спеціальна позовна давність застосовуватися не може за жодних обставин, оскільки можливість застосування позовної давності пов`язана лише з наявністю про це заяви сторони. Таким чином, суд за власною ініціативою не має права застосувати позовну давність.

З матеріалів справи вбачається, що відповідач ОСОБА_1 26.03.2019 року, тобто до ухвалення судом першої інстанції рішення у справі, заявив клопотання про застосування строку позовної давності до вимог АТ "Універсал Банк" (а.с.148).

Ураховуючи викладене та зважаючи на те, що банк звернувся до суду з позовом вперше у 2012 році, а з цим позовом до суду банк звернувся лише 30.05.2018 року, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про можливість застосувати до спірних правовідносин загальний трирічний строк позовної давності за наявності відповідної заяви відповідача, що в силу вимог ст. 267 ЦК України є правою підставою для відмови у задоволенні позову АТ "Універсал Банк".

Доводи апеляційної скарги про те, що строк позовної давності позивачем не пропущено, оскільки згідно графіку погашень за кредитним договором, позичальник зобов`язується здійснити останню сплату щомісячного платежу (повністю повернути кредит та сплатити у повному обсязі проценти за користування кредитом) не пізніше 10.09.2028 року, колегія суддів не приймає до уваги, з огляду на наступне.

Аналізуючи умови договору та зміст ст.ст. 253, 257, 261 ЦК України, слід дійти висновку, що при отриманні позичальником кредиту у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку, яким установлено не тільки щомісячні платежі погашення кредиту, а й кінцевий строк повного погашення кредиту, перебіг трирічного строку позовної давності (ст. 257 ЦК) стосовно щомісячних платежів починається після несплати чергового платежу, а щодо повернення кредиту в повному обсязі - не після закінчення строку дії договору, а після закінчення кінцевого строку повного погашення кредиту (ст. 261 ЦК).

З урахуванням наведеного, колегія суддів вважає, що з`ясувавши в достатньо повному об`ємі права та обов`язки сторін, обставини справи, перевіривши доводи та давши їм правову оцінку, суд першої інстанції ухвалив рішення, що відповідає вимогам закону. Висновки суду достатньо обґрунтовані і підтверджені наявними в матеріалах справи письмовими доказами.

Згідно з статтею 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Ураховуючи викладене, колегія суддів проходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а судове рішення - без змін.

На підставі статті 141 ЦПК України, судові витрати понесені сторонами в зв`язку з переглядом судового рішення розподілу не підлягають, оскільки апеляційна скарга залишена без задоволення.

Керуючись ст.ст. 259,268,374,375,381,384 ЦПК України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства "Універсал Банк" - залишити без задоволення.

Рішення Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 15 травня 2019 року - залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття та протягом тридцяти днів з дня проголошення може бути оскаржена у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Головуючий О.В. Свистунова

Судді: Т.П. Красвітна

І.А. Єлізаренко