КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
№22-ц/824/2451/19 Головуючий у 1 інстанції - Макаренко І.О.
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

06 березня 2019 року м.Київ

Київський апеляційний суд у складі:

судді-доповідача - Панченка М.М.

суддів - Слюсар Т.А., Волошиної В.М.

при секретарі - Кемському В.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві справу за апеляційною скаргою Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «КБ «Надра» Стрюкової Ірини Олександрівни на рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 05 листопада 2018 року у справі за позовом ОСОБА_4 до Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «КБ «Надра» Стрюкової Ірини Олександрівни, Фонду гарантування вкладів фізичних осіб про визнання дій протиправними та зобов»язання вчинити дії,-

В С Т А Н О В И В:

У грудні 2017 року ОСОБА_4 звернулась до суду з позовом до Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «КБ «Надра» і просила ухвалити рішення, яким визнати протиправними дії відповідача Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «КБ «Надра» в частині включення, належних позивачці та заявлених нею кредиторських вимог до ПАТ «КБ «Надра» на суму 27.126,000 грн., до кредиторських вимог ПАТ «КБ «Надра» сьомої черги.

У з»язку з чим, позивачка просила зобов»язати Уповноважену особу Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «КБ «Надра» змінити черговість належних позивачці кредиторських вимог до ПАТ «КБ «Надра» на суму 27.126,00 грн., що складають середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні позивачки, та віднести їх до кредиторських вимог другої черги.

В обґрунтування позовних вимог посилалась на те, що рішенням Апеляційного суду м.Києва від 04.06.2015 року, в ході розгляду трудового спору, стягнуто з ПАТ «КБ «Надра» на користь ОСОБА_4 компенсацію втрати частини заробітної плати внаслідок порушення строків її виплати (індексації заробітної плати) в розмірі 720 грн.99 коп., а також середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні у сумі 27.126,00 грн.

Оскільки в результаті розпочатої процедури ліквідації ПАТ «КБ «Надра» та призначення Фондом гарантування вкладів фізичних осіб уповноважену особу від імені Фонду на вчинення ліквідаційних функцій, Банк не мав правових підстав виконувати вище зазначене рішення з виплати на користь позивачки указаних сум.

При цьому, як вважала позивачка, з порушенням порядку черговості виплати на користь кредиторів Банку заборгованих сум, Уповноважена особа Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «КБ «Надра» віднесла на другу чергу виплати позивачці суми у розмірі 720 грн.99коп., що складає втрату позивачкою частини заробітної плати внаслідок порушення строків її виплати (індексації заробітної плати), яку позивачка на час розгляду справи уже отримала, а на сьому чергу віднесла спірну суму 27.126,00 грн., як середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні.

Оскільки, як вважала позивачка, середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні, є складовою заробітної плати, дії відповідача в частині віднесення цієї суми до сьомої черги кредиторських вимог, є протиправними.

У відзиві на позовну заяву ОСОБА_4, відповідач Уповноважена особа Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «КБ «Надра» не погоджуючись з позовними вимогами, виходила з того, що в силу ч.1 ст.52 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», якою врегульована черговість задоволення кредиторських вимог, до другої черги включаються виключно вимоги щодо заробітної плати, а оскільки середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні до заробітної плати не відноситься, тому підлягає включенню до сьомої черги виплат, а не до другої/т.1 а.с.63-74/.

За клопотанням представника позивачки, другим відповідачем за ухвалою суду було залучено Фонд гарантування вкладів фізичних осіб /т.1 а.с.60-62/.

Рішенням Шевченківського районного суду м.Києва від 05.11.2018 року позов задоволено /т.2 а.с.149-155/.

Судовим рішенням визнано неправомірним включення Уповноваженою особою Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «КБ «Надра» належних та заявлених ОСОБА_4 до ПАТ КБ «Надра» кредиторських вимог на суму 27.126,00 грн. до кредиторських вимог сьомої черги, а також зобов»язано указаного відповідача змінити черговість належних позивачці кредиторських вимог до ПАТ КБ «Надра» на суму 27.126,00грн., та віднести їх до кредиторських вимог другої черги.

В поданій апеляційній скарзі Уповноважена особа Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «КБ «Надра», посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, а також на доводи, викладені у відзиві на позовну заяву, просить скасувати рішення суду першої інстанції та постановити нове рішення про відмову у позові /т.2 а.с.159-169/.

Заслухавши доповідь по справі, заслухавши доводи сторін та, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку про відхилення апеляційної скарги, та залишення без змін рішення суду першої інстанції з таких підстав.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом, відповідно до рішення Апеляційного суду м.Києва від 04.06.2015 року, стягнуто з ПАТ «КБ «Надра» на користь ОСОБА_4 середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні за період роботи у Банку з 13.03.2009 року по 07.11.2014 року у сумі 27.126,00 грн. та суму інфляції за цей же період в розмірі 720 грн.99 коп./т.2 а.с.29-34/.

В силу Постанови Національного банку України від 05.02.2015 року за №83 «Про віднесення Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Надра» до категорії неплатоспроможних», виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб прийнято рішення від 05.02.2015 року №26 «Про запровадження тимчасової адміністрації у ПАТ «КБ «Надра», згідно з яким, з 06.02.2015 року запроваджено тимчасову адміністрацію та призначено Уповноважену особу Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення тимчасової адміністрації у ПАТ «КБ «Надра».

Відповідно до Постанови Правління НБУ від 04.06.2015 року №356 «Про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію ПАТ «КБ «Надра» виконавчою дирекцією Фонду прийнято рішення від 05.06.2015 року №113 «Про початок процедури ліквідації ПАТ «КБ «Надра» та призначення Уповноваженої особи Фонду на ліквідацію ПАТ «КБ «Надра» провідного професіонала з питань врегулювання неплатоспроможності банків відділу запровадження процедури тимчасової адміністрації та ліквідації департаменту врегулювання неплатоспроможності банку Стрюкову ІринуОлександрівну строком на 1 рік з 05.06.2015 року по 04.06.2016 року.

Рішенням Виконавчої дирекції Фонду від 03.11.2016 року №2342 продовжено строк здійснення процедури ліквідації ПАТ «КБ «Надра» до 03.06.2018 року.

Відповідно до вимог п.3 ч.1 ст.48 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» Уповноважена особа Фонду з дня свого призначення складає реєстр акцептованих вимог кредиторів (вносить зміни до нього) та здійснює заходи щодо задоволення вимог кредиторів.

Відповідно до ч.1 ст.52 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» кошти одержані в результаті ліквідації та реалізації майна банку спрямовуються Уповноваженою особою Фонду на задоволення вимог кредиторів у такій черговості: «… 2) грошові вимоги щодо заробітної плати, що виникли із зобов»язань банку перед працівниками до прийняття рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку; … 7)інші вимоги, крім вимог за субординованим боргом;…»

Тобто, для включення вимог до другої черги грошові вимоги мають бути заявлені щодо заробітної плати, а також мають виникнути із зобов»язань банку перед працівниками до прийняття рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку.

Встановлено, що зобов»язання банку перед позивачкою виникли до прийняття зазначеного рішення 04.06.2015 року, оскільки заявлені вимоги стосувалися періоду з 2009 року по 2014 рік.

08.07.2015 року позивачка ОСОБА_4 звернулась до відповідача Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «КБ «Надра» із заявою про задоволення вимог кредитора на загальну суму 27.846грн.99 коп., як кредитора, передбаченого п.2 ч.1 ст.52 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», яким врегульовані відносини черговості задоволення кредиторських вимог.

Відповідно до Листа від 21.11.2015 року відповідачем повідомлено позивачку, що її визнано кредитором ПАТ «КБ «Надра» і при цьому, кредиторські вимоги з компенсації втрати частини заробітної плати внаслідок порушення строків її виплати у розмірі 720,99 грн. включені до другої черги, а кредиторські вимоги в частині компенсації середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні у розмірі 27.846грн.99 коп. включені до сьомої черги.

Аналізуючи чинне законодавство, яким врегульовані спірні правовідносини, колегія суддів звертає увагу на наступне.

Колегія суддів погоджується з доводами скаржника, що середня заробітна плата за час затримки розрахунку при звільненні не включається в економіко-правовому розумінні до структури заробітної плати, що підтверджується наступним.

Так, відповідно до п.3.9. Інструкції зі статистики заробітної плати, затвердженої Наказом Державного комітету статистики України від 13.012004року №5 до виплат, що не належать до фонду оплати праці не належать суми, нараховані працівникам за час затримки розрахунку при звільненні.

Крім того, такий висновок також випливає із аналізу ст.233 КЗпП та рішення Конституційного Суду України у справі за конституційним зверненням громадянина Стріхаря щодо офіційного тлумачення положення ст.233 КЗпП України у взаємозв»язку з положеннями статей 117, 237-1 цього кодексу у справі №1-5/2012 від 22.02.2012 року.

Згідно указаного рішення Конституційного Суду України зазначено, що відносно стягнення середнього заробітку за весь час затримки по день фактичного розрахунку при звільненні встановлено тримісячний строк. При цьому, відповідно до ст.233 КЗпП України, якою врегульовані строки звернення до суду за вирішення трудових спорів передбачено, що лише звернення до суду за поновленням порушених прав про оплату праці не обмежується будь-яким строком, а звернення до суду за поновленням будь-яких інших трудових прав обмежується тримісячним строком, що узгоджується з тим висновком, що середнього заробіток за час затримки розрахунку не відноситься до заробітної плати.

Між тим, задовольняючи позов, та зобов»язуючи відповідача включити вимоги позивачки до другої черги кредиторських виплат, суд першої інстанції зазначив, що згідно ч.1 ст.52 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» у пункті другому мова йде не про заробітну плату, а про грошові вимоги щодо заробітної плати, що на думку суду першої інстанції, є більш широким поняттям у порівнянні із заробітною платою самою по собі.

Колегія суддів, погоджуючись з висновком суду першої інстанції, вважає, що такий висновок суду узгоджується з позицією Великої Палати Верховного Суду, висловленої 29.08.2018 року за результатами розгляду справи №127/10129/17.

Так, із аналізу пунктів 49,50,51 указаного рішення Великої Палати Верховного Суду не слідує, що середня заробітна плата за час затримки розрахунку при звільненні входить у структуру заробітної плати, однак вимоги про стягнення середньої заробітної плати за час затримки розрахунку при звільненні, що, в силу п.2 ч.1 ст.52 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», є грошовою вимогою щодо заробітної плати, що виникли із зобов»язань банку перед працівниками до прийняття рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку. А тому, Велика Палата Верховного Суду доходить висновку про наявність підстав для задоволення судами позовних вимог про зобов»язання уповноваженої особи Фонду включити до реєстру акцептованих вимог кредиторів банку, як вимоги, що підлягають задоволенню у другу чергу - вимоги про виплату середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільнені.

Відповідно до ч.6 ст.13 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» висновки щодо застосування норм права, викладені у постановах Верховного Суду, враховуються іншими судами при застосуванні таких норм права.

Таким чином, дійшовши висновку про відхилення апеляційної скарги та залишення без змін рішення суду першої інстанції, яким задоволено позовні вимоги про включення вимог про виплату середнього заробітку за час затримки розрахунку до другої черги акцептованих вимог, колегія суддів керується вище викладеною позицією Великої Палати Верховного Суду, в якій висловлено висновки щодо застосування п.2 ч.1 ст.52 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб».

З урахуванням викладеного, колегія суддів дійшла висновку, що рішення суду першої інстанції постановлене на повно з»ясованих обставинах з дотриманням вимог матеріального та процесуального права, а доводи, викладені в апеляційній скарзі, не спростовують висновків суду.

Керуючись ст.ст.374, 375, 381-384, 390 ЦПК України, суд,-

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «КБ «Надра» відхилити, а рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 05 листопада 2018 року залишити без змін.

Постанова набирає чинності з дня її прийняття, і може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом 30 днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови виготовлено 11 березня 2019 року.

Суддя-доповідач

Судді