Справа № 196/2/19
№ провадження 2/196/158/2019
УХВАЛА

12.03.2019 смт. Царичанка

Суддя Царичанського районного суду Дніпропетровської області Гудим О.М., ознайомившись з матеріалами позовної заяви ОСОБА_1 до фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 про встановлення строку дії договору оренди та зобов'язання повернути земельну ділянку,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся з позовною заявою до фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 про встановлення строку дії договору оренди та зобов'язання повернути земельну ділянку, яка не відповідає вимогам ст.175 ЦПК України.

Частина перша статті чотири ЦПК України визначає, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до ст.13 ч.1 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Стаття 175 ЦПК України встановлює обов'язкові вимоги до змісту та форми позовної заяви, обов'язок дотримання яких покладається на позивача.

Ухвалою суду від 22 лютого 2019 року дана позовна заява була повторно залишена без руху для усунення недоліків.

12 березня 2019 року позивачем через канцелярію суду було подано позовну заяву після усунення недоліків.

Проте, вивченням змісту позовної заяви та доданих до неї документів встановлено, що ухвала суду про залишення позовної заяви без руху від 22 лютого 2019 року виконана позивачем не в повному обсязі.

Згідно з ч.1 ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Право на доступ до правосуддя не є абсолютним, на цьому наголошує і Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях «Голдер проти Великої Британії» від 21.02.1975 року. Відтак, в кожному випадку позивач при зверненні до суду із позовом повинен дотримуватися норм процесуального законодавства.

Порядок звернення до суду за судовим захистом урегульований Цивільним процесуальним кодексом України. Подання позовної заяви має відбуватись з дотриманням певних умов.

Згідно ст.19 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється за правилами, передбаченими цим Кодексом.

Так, згідно вимог п.п.3, 5 ч.3 ст.175 ЦПК України позовна заява повинна містити зазначення ціни позову, якщо позов підлягає грошовій оцінці; виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги; зазначення доказів, що підтверджують вказані обставини.

Частино 5 статті 177 ЦПК України визначено, що позивач зобовязаний додати до позовної заяви всі наявні в нього докази, що підтверджують обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги (якщо подаються письмові чи електронні докази позивач може додати до позовної заяви копії відповідних доказів).

Відповідно до п.2 ч.1, ч.2 ст.176 ЦПК України ціна позову визначається, зокрема у позовах про визнання права власності на майно або його витребування - вартістю майна.

Якщо визначена позивачем ціна позову вочевидь не відповідає дійсній вартості спірного майна або на момент предявлення позову встановити точну його ціну неможливо, розмір судового збору попередньо визначає суд з наступним стягненням недоплаченого або з поверненням переплаченого судового збору відповідно до ціни позову, встановленої судом при вирішенні справи.

Вивченням змісту позовної заяви встановлено, що позивачем однією із вимог заявлено вимогу про зобов'язання відповідача повернути в натурі земельну ділянку, тобто вимогу майнового характеру, з якої ціна позову визначається від вартості земельної ділянки.

Проте, позивачем в даному випадку ціна позову визначена від розміру орендної плати, з чого в подальшому і сплачено судовий збір.

Відповідно до роз'яснень, які містяться в постанові Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справі «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах» від 17 жовтня 2014 року № 10, розмір судового збору за подання позовної заяви про визнання права власності на майно або його витребування визначається з урахуванням вартості спірного майна, тобто як зі спору майнового характеру. При цьому, суд не повинен визначати вартість майна за відповідними вимогами, оскільки за змістом ЦПК України такий обов'язок покладається на позивача. Вартість майна визначається на момент пред'явлення позову.

Таким чином, позивачу відповідно до вимог п.п.3, 5 ч.3 ст.175 ЦПК України необхідно викласти всі обставини, якими він обгрунтовує свої вимоги та зазначити докази, що підтверджують вказані обставини, зокрема: зазначити відомості про дійсну вартість спірної земельної ділянки на момент звернення до суду, тобто її експертну грошову оцінку в розумінні ст.5 Закону України «Про оцінку земель» (акту оцінки вартості майна, висновку про вартість майна, звіту про оцінку земельної ділянки тощо), оскільки незазначення дійсної вартості земельної ділянки ускладнює визначення ціни позову та впливає на розмір судового збору, який підлягає сплаті при зверненні до суду з позовною заявою майнового характеру, або зазначити вжиті позивачем всі залежні від нього дії для отримання та зазначення в позові доказів вартості земельної ділянки або причини неможливості встановлення точної вартості земельної ділянки на момент пред'явлення позову.

Отже, в даній ситуації суд позбавлений можливості вказати відповідну суму судового збору, яка можливо потребує до сплати, оскільки відсутнє зазначення доказів щодо дійсної вартості оспорюваного майна або попередньо визначити розмір судового збору з наступним стягненням недоплаченого або з поверненням переплаченого судового збору відповідно до ціни позову, встановленої судом при вирішенні справи.

Відповідно до ст.185 ч.1, ч.2 ЦПК України суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 175 і 177 цього Кодексу, протягом п'яти днів з дня надходження до суду позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху.

В ухвалі про залишення позовної заяви без руху зазначаються недоліки позовної заяви, спосіб і строк їх усунення, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху.

За викладених обставин, позовна заява підлягає залишенню без руху з наданням позивачу строку для можливості усунення недоліків.

На підставі викладеного, керуючись ст.185 ЦПК України,

П О С Т А Н О В И В:

Позовну заяву ОСОБА_1 до фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 про встановлення строку дії договору оренди та зобов'язання повернути земельну ділянку, залишити без руху і запропонувати позивачу усунути недоліки, вказані в ухвалі, в десятиденний строк з дня вручення ухвали.

В разі невиконання ухвали, позовна заява вважається неподаною і підлягає поверненню позивачу.

Суддя О.М.ГУДИМ