Постанова

Іменем України

25 вересня 2019 року

м. Київ

справа № 754/1212/16-ц

провадження № 61-25484св18

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду:

головуючого - Червинської М. Є.,

суддів: Бурлакова С. Ю., Зайцева А. Ю., Коротуна В. М. (суддя-доповідач),

Курило В. П.,

учасники справи:

позивач за першим позовом - ОСОБА_1 ,

відповідач за першим позовом - ОСОБА_2 ,

треті особи за першим позовом:відділ державної реєстрації речових прав на нерухоме майно реєстраційної служби Головного управління юстиції у м. Києві, реєстраційна служба Броварського міськрайонного управління юстиції,

позивач за другим позовом- ОСОБА_2 ,

відповідач за другим позовом- ОСОБА_1 ,

треті особи за другим позовом:відділ державної реєстрації на нерухоме майно реєстраційної служби Головного управління юстиції у м. Києві, реєстраційна служба Броварського міськрайонного управління юстиції,

розглянув у порядку спрощеного позовного провадження касаційну скаргу представника ОСОБА_2 - ОСОБА_3 , на рішення Апеляційного суду м. Києва від 30 березня 2017 року в складі колегії суддів: Білич І. М., Болотова Є. В., Поліщук Н. В.,

В С Т А Н О В И В:

Описова частина

Короткий зміст позовних вимог

У березні 2016 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до

ОСОБА_2 , треті особи: відділ державної реєстрації речових прав на нерухоме майно реєстраційної служби Головного управління юстиції у м. Києві, реєстраційна служба Броварського міськрайонного управління юстиції, про поділ майна подружжя.

Позовна заява мотивована тим, що з 24 квітня 1987 року вона перебувала у зареєстрованому шлюбі із відповідачем, який рішенням Деснянського районного суду м. Києва від 20 жовтня 2015 року розірвано. За час перебування у шлюбі за спільні кошти подружжям було придбано, зокрема: трикімнатну квартиру

АДРЕСА_1 ; земельну ділянку, на якій знаходився недобудований будинок за адресою: Київська область, Броварський район, Рожівська сільська рада, садівниче товариство « Академік » ( далі - СТ «Академік»); автомобіль «Chevrolet Aveo», 2006 року випуску. Вважала, що указана трикімнатна квартира та земельна ділянка з будинком, право власності на які оформлені на відповідача, є її та відповідача спільною сумісною власністю, а тому вони підлягають поділу. Щодо автомобіля «Chevrolet Aveo», то його було продано відповідачем після того, як сторони перестали вести спільне господарство та кошти, отримані від продажу спільного майна відповідач використовував у власних цілях. Разом з тим посилалась на те, що у період перебування у шлюбі за її особисті кошти було придбано однокімнатну квартиру АДРЕСА_4 , а тому вважала, що така квартира не є спільною власністю подружжя.

З урахуванням викладеного та уточнень позовних вимог, ОСОБА_1 просила суд визнати за нею право особистої приватної власності на однокімнатну квартиру АДРЕСА_4 та право власності на трикімнатну квартиру

АДРЕСА_1 , вартістю 921 500,00 грн; визнати за

ОСОБА_2 право власності на земельну ділянку, що знаходиться за адресою: Київська область , Броварський район, Рожівська сільська рада ,

СТ « Академік », вартістю 222 400,00 грн та новостворене майно (будинок), яке знаходиться на вказаній земельній ділянці, вартістю 514 900,00 грн, а усього на загальну суму 737 300,00 грн; визнати за ОСОБА_2 право власності на грошові кошти, отримані від реалізації автомобіля «Chevrolet Aveo» у розмірі 112 457,80 грн; стягнути з ОСОБА_2 на її користь грошові кошти, які знаходяться на депозитному рахунку суду в розмірі 35 871,10 грн.

У вересні 2015 року ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1 , треті особи: відділ державної реєстрації прав на нерухоме майно реєстраційної служби Головного управління юстиції м. Києва, реєстраційної служби Броварського міськрайонного управління юстиції, про поділ майна, у якому просив поділити спільне майно подружжя, зокрема: виділити у його власність трикімнатну квартиру АДРЕСА_1 , вартістю 921 500,00 грн; виділити у власність ОСОБА_1 однокімнатну квартиру

АДРЕСА_4 , вартістю 722 200,00 грн, а також у її власність земельну ділянку, загальною площею 0,127 га, що розташована за адресою: Київська область , Броварський район, Рожівська сільська рада, СТ «Академік», вартістю

222 400,00 грн; визнати за ОСОБА_1 право власності на об`єкт незавершеного будівництва, що є об`єктом спільної власності подружжя, а саме: садовий будинок, загальною площею 75,0 кв. м, за адресою: Київська область , Броварський район, Рожівська сільська рада , СТ «Академік», вартістю

514 900,00 грн; припинити його право власності на земельну ділянку, загальною площею 0,127 га за вказаною адресою, вартістю 222 400,00 грн, а також стягнути з ОСОБА_1 на його користь 538 000,00 грн грошової компенсації.

Ухвалою Деснянського районного суду м. Києва від 02 березня 2016 року цивільну справу № 754/1212/16-ц за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , треті особи: відділ державної реєстрації речових прав на нерухоме майно реєстраційної служби Головного управління юстиції у м. Києві, реєстраційна служба Броварського міськрайонного управління юстиції, про поділ майна подружжя, та цивільну справу № 754/13161/15-ц за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , треті особи: відділ державної реєстрації прав на нерухоме майно реєстраційної служби Головного управління юстиції у м. Києві, реєстраційна служба Броварського міськрайонного управління юстиції, про поділ майна подружжя - об`єднано в одне провадження, присвоєно загальний номер

№ 754/1212/16-ц.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Рішенням Деснянського районного суду м. Києва від 20 грудня 2016 року, з урахуванням ухвали Деснянського районного суду м. Києва від 29 грудня

2016 року про виправлення описки, позовні заяви ОСОБА_1 та ОСОБА_2 задоволено частково.

Визнано спільною сумісною власністю подружжя ОСОБА_2 та ОСОБА_1 наступне майно:

трикімнатну квартиру АДРЕСА_1 ;

однокімнатну квартиру АДРЕСА_4 ;

земельну ділянку, площею 0,1274 га, що знаходиться у СТ «Академік» с. Рожівка, Рожівської сільської ради, Броварського району Київської області;

об`єкт незавершеного будівництва - садовий будинок, загальною площею

75,0 кв. м, що розташований на земельній ділянці, площею 0,1274 га за адресою: Київська область , Броварський район , с . Рожівка, Рожівська сільська рада ,

СТ «Академік ».

У порядку поділу майна пожружжя визнано за ОСОБА_1 право власності на наступне майно:

на 1/2 частини трикімнатної квартири

АДРЕСА_1 ;

на 1/2 частини однокімнатної квартири АДРЕСА_4 ;

на 1/2 частини земельної ділянки, площею 0,1274 га, що знаходиться у

СТ «Академік» с. Рожівка, Рожівської сільської ради, Броварського району Київської області;

на 1/2 частини об`єкта незавершеного будівництва - садового будинку, загальною площею 75,0 кв. м., що розташований на земельній ділянці, площею 0,1274 га за адресою: Київська область, Броварський район, с. Рожівка, Рожівська сільська рада, СТ «Академік ».

У порядку поділу майна подружжя визнано за ОСОБА_2 право власності на наступне майно:

на 1/2 частини трикімнатної квартири

АДРЕСА_1 ;

на 1/2 частини однокімнатної квартири АДРЕСА_4 ;

на 1/2 частини земельної ділянки, площею 0,1274 га, що знаходиться у

СТ «Академік» с. Рожівка, Рожівської сільської ради, Броварського району Київської області;

на 1/2 частини об`єкта незавершеного будівництва - садового будинку, загальною площею 75,0 кв. м., що розташований на земельній ділянці, площею 0,1274 га за адресою: Київська область, Броварський район, с. Рожівка, Рожівська сільська рада, СТ «Академік ».

У задоволенні іншої частини позовних вимог відмовлено.

Вирішено питання про розподіл судових витрат.

Вирішуючи спір, суд першої інстанції, виходив із наявності підстав для застосування до спірних правовідносин статті 70 СК України при поділі майна подружжя.

Короткий зміст рішення суду апеляційної інстанції

Рішенням Апеляційного суду м. Києва від 30 березня 2017 року рішення Деснянського районного суду м. Києва від 20 грудня 2016 року скасовано у частині визнання однокімнатної квартири АДРЕСА_4 спільною сумісною власністю подружжя та визнання в порядку поділу майна подружжя за ОСОБА_2 та ОСОБА_1 права власності на 1/2 частини (за кожним) на квартиру АДРЕСА_4 , та ухвалено у цій частині нове рішення, яким визнано квартиру

АДРЕСА_4 особистою власністю ОСОБА_1 .

У іншій частині рішення суду першої інстанції залишено без змін.

Скасовуючи рішення суду першої інстанції в частині поділу однокімнатної квартири

АДРЕСА_4 , апеляційний суд, виходив із того, що відсутні належні та допустимі докази щодо витрат, які несла родина за спірний період часу, які б давали підстави суду вважати, що договір купівлі-продажу однокімнатної квартири був здійснений за спільні кошти подружжя, а не особисті кошти дружини, так і доходів які отримував він.

Короткий зміст вимог касаційної скарги

У травні 2017 рокупредставник ОСОБА_2 - ОСОБА_3 , подав до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ касаційну скаргу, в якій, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить скасувати рішення апеляційного суду в частині поділу однокімнатної квартири та у цій частині залишити рішення суду першої інстанції в силі.

Рішення апеляційного суду в частині позовних вимог щодо поділу майна, зокрема: трикімнатної квартири, земельної ділянки, об`єкта незавершеного будівництва - садового будинку та автомобіля не оскаржується, а тому касаційним судом не переглядається (стаття 400 ЦПК України).

Аргументи учасників справи

Доводи особи, яка подала касаційну скаргу

Касаційна скарга мотивована тим, що апеляційний суд неповно з`ясував обставини, що мають значення для справи, неналежним чином дослідив надані докази у їх сукупності, у зв`язку із чим неправильно застосував норми матеріального права та дійшов помилкового висновку про те, що спірна однокімнатна квартира є особистою приватною власністю ОСОБА_1

Доводи особи, яка подала заперечення на касаційну скаргу

У серпні 2017 року ОСОБА_1 подала до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ заперечення на касаційну скаргу, посилаючись на те, що рішення суду апеляційної інстанції є законним та обґрунтованим.

Надходження касаційної скарги до суду касаційної інстанції

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 22 червня 2017 року відкрито касаційне провадження в указаній справі та витребувано цивільну справу із суду першої інстанції.

Відповідно до підпункту 4 пункту 1 розділу XIII «Перехідні положення» ЦПК України у редакції Закону України від 03 жовтня 2017 року № 2147-VIII «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» касаційні скарги (подання) на судові рішення у цивільних справах, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, передаються до Касаційного цивільного суду та розглядаються спочатку за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Відповідно до статті 388 ЦПК України судом касаційної інстанції у цивільних справах є Верховний Суд.

Справу передано до Верховного Суду.

Ухвалою Верховного Суду від 19 серпня 2019 року цивільну справу призначено до судового розгляду.

Фактичні обставини справи, встановлені судами

Судом установлено, що ОСОБА_1 та ОСОБА_2 перебували у зареєстрованому шлюбі з 24 квітня 1987 року та рішенням Деснянського районного суду м. Києва від 20 жовтня 2015 року шлюб між ними розірвано.

24 травня 2011 року ОСОБА_1 було придбано однокімнатну квартиру АДРЕСА_4 , вартістю

211 102,00 грн.

У пункті 11 указаного договору міститься посилання на згоду на придбання нерухомого майна другим з подружжя, яка має бути та зазначення якої у тексті договору передбачено частиною четвертою статті 65 СК України та пункту 44 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій, затвердженої Міністерством юстиції України від 03 березня 2004 року № 20/5.

Мотивувальна частина

Позиція Верховного Суду

Згідно з положенням частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до частин першої, другої та п`ятої статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Зазначеним вимогам закону оскаржуване рішення апеляційного суду не відповідає.

Частиною першою статті 402 ЦПК України встановлено, що у суді касаційної інстанції скарга розглядається за правилами розгляду справи судом першої інстанції в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи з урахуванням статті 400 цього Кодексу.

Касаційна скарга підлягає задоволенню.

Мотиви, з яких виходить Верховний Суд, та застосовані норми права

Статтею 60 СК України встановлено, що майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважних причин самостійного заробітку.

Відповідно до пункту 3 частини першої статті 57 СК України особистою приватною власністю дружини, чоловіка є майно, придбане нею чи ним за час шлюбу, але за кошти, які належали йому особисто.

Частиною першою статті 70 СК України передбачено, що у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 21 листопада 2018 року у справі № 372/504/17 (провадження № 14-325цс18) зроблено висновок, що «у статті 60 СК України закріплено, що майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя. Таке ж положення містить і стаття 368 ЦК України. Частиною першою статті 70 СК України встановлено, що у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. Зазначені норми закону свідчать про презумпцію спільності права власності подружжя на майно, яке набуте ними в період шлюбу. Ця презумпція може бути спростована й один із подружжя може оспорювати поширення правового режиму спільного сумісного майна на певний об`єкт, в тому числі в судовому порядку. Тягар доказування обставин, необхідних для спростування презумпції, покладається на того з подружжя, який її спростовує».

Отже, визнаючи спірну квартиру особистою власністю ОСОБА_1 , з підстав того, що відповідачем доказів того, що договір купівлі-продажу однокімнатної квартири був здійснений за спільні кошти подружжя, не надано, не звернув уваги на те, що тягар доказування обставин, необхідних для спростування презумпції, покладається на того з подружжя, який її спростовує.

Позивач у своїй позовній заяві просила визнати указану квартиру її особистою власністю, і спростовуючи презумпцію спільності права власності подружжя на спірне майно, посилалась на те, що дане житло придбано нею за її особисті кошти, отримані від продажу майна, отриманого нею у спадок.

Суд першої інстанції, враховуючи на значний проміжок часу між угодами (2,5 роки), обґрунтовано вважав, що відсутні підстави вважати, що спірна однокімнатна квартира придбана за кошти, отримані позивачем від продажу належної їй квартири, отриманої нею у спадок, оскільки за період часу з 2008 року по 2012 рік відбувалось будівництво садового будинку, ремонт новопридбаної квартири, що свідчить про можливість витрат отриманих коштів.

Таким чином, суд першої інстанції, дійшов правильного висновку про те, що спірна квартира також є спільною сумісною власністю подружжя, оскільки позивачем беззаперечних доказів того, що вона придбана за особисті кошти позивача та в її інтересах суду не надано.

Такі висновки суду першої інстанції є правильними, відповідають обставинам справи та ґрунтуються на вимогах закону.

Оскільки під час дослідження доказів та встановлення фактів у справі, судом першої інстанції не були порушені норми процесуального права, правильно застосовані норми матеріального закону, тому рішення суду є законним і обґрунтованим.

Установивши, що апеляційним судом скасовано судове рішення в частині поділу однокімнатної квартири, яке відповідає закону, суд касаційної інстанції скасовує судове рішення суду апеляційної інстанції в цій частині і залишає в силі судове рішення суду першої інстанції в частині поділу однокімнатної квартири відповідно до статті 413 ЦПК України.

Щодо судових витрат

Згідно із частиною 13 статті 141 ЦПК України, якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Отже, з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 підлягає стягненню судовий збір за подання касаційної скарги - 4 384,80 грн.

Щодо зупинення виконання рішення

Відповідно до частини 3 статті 436 ЦПК України суд касаційної інстанції у постанові за результатами перегляду оскаржуваного судового рішення вирішує питання про поновлення його виконання (дії).

Враховуючи те, що ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 22 червня 2017 року зупинено виконання рішення Апеляційного суду м. Києва від 30 березня 2017 року до закінчення касаційного провадження, тому виконання рішення на підставі частини 3 статті 436 ЦПК України підлягає поновленню.

Керуючись частиною 13 статті 141, статтями 400, 409, 412, 416, 436 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду

П О С Т А Н О В И В:

Касаційну скаргу представника ОСОБА_2 - ОСОБА_3 , задовольнити.

Рішення Апеляційного суду м. Києва від 30 березня 2017 року в частині поділу однокімнатної квартири АДРЕСА_4 скасувати, рішення Деснянського районного суду м. Києва

від 20 грудня 2016 року у цій частині залишити в силі.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 належний до сплати судовий збір за подання касаційної скарги - 4 384,80 грн.

Поновити виконання рішення Апеляційного суду м. Києва від 30 березня

2017 року у нескасованій його частині.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

З моменту прийняття постанови судом касаційної інстанції скасовані або визнані нечинними рішення, постанови та ухвали суду першої або апеляційної інстанцій втрачають законну силу та подальшому виконанню не підлягають.

Головуючий М. Є. Червинська

Судді: С. Ю. Бурлаков

А. Ю. Зайцев

В. М. Коротун

В. П. Курило