Справа № 646/790/19
№ провадження 2/646/1111/2019
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11.10.19 року м.Харків

Червонозаводський районний суд м. Харкова

в складі: головуючого - судді І.М. Шелест,

за участю: секретаря Г.В. Ушакової

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Харків цивільну справу в порядку загального провадження за позовом ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ) до ОСОБА_2 ( АДРЕСА_2 ), третя особа Департамент служб у справах дітей Харківської міської ради (місцезнаходження: м. Харків, вул. Чернишевського, 55) про визначення місця проживання дитини, припинення стягнення аліментів на дитину та про стягнення аліментів на дитину,

ВСТАНОВИВ:

У лютому 2019 року ОСОБА_1 звернувся до суду з зазначеним позовом, який в подальшому уточнив до ОСОБА_2 . В обґрунтування заяви вказує на те, що оскільки сімейне життя з дружиною ОСОБА_3 не склалося і 27.06.2013 шлюб між подружжям було розірвано. Від шлюбу позивач має дочку ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Після розірвання шлюбу дочка мешкала з відповідачем, а з 05.11.2018 мешкає з батьком, у зв`язку із систематичним зловживанням спиртними напоями, що завдає моральної шкоди малолітній дитині. Позивач виховує дочку ОСОБА_5 , утримує та піклується про неї, як і в подальшому продовжить це робити. Позивач просить суд припинити право на отримання аліментів на дитину ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на користь ОСОБА_2 , від батька ОСОБА_1 , стягнуті на підставі рішення Червонозаводського районного суду м. Харкова від 11.11.2015. Відповідач участі у вихованні дитини не приймає, матеріальної допомоги на дитину добровільно не надає.

Тому позивач просив суд, визначити місце проживання малолітньої дитини ОСОБА_4 з батьком за адресою: АДРЕСА_1 , припинити стягнення аліментів по виконавчому листу № 646/10362/15-ц виданого 23.03.2016 Червонозаводським районним судом м. Харкова по виконавчому провадженню № 50620779 відкритого державним виконавцем Жовтневого відділу ДВС ГТУЮ Міньковою В.В., стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання неповнолітньої доньки, в розмірі ј частини від всіх видів її заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи стягнення з дня подання позову до суду та до повноліття дитини.

В судове засідання позивач не з`явився, подав до суду заяву, в якій просив розглядати справу без його участі, а також зазначив, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі.

Відповідач в судове засідання не з`явилася, про дату, час та місце розгляду справи повідомлена належним чином, подала заяву, в якій визнала позов, просила розглянути справу без її участі.

Представники Департамент служб у справах дітей Харківської міської ради до суду не з`явилися, з невідомих причин, про розгляд справи повідомлялися.

Відповідно до ч. 3 ст. 211 ЦПК України, учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності.

Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки у судове засідання всіх учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснюється.

Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з таких підстав.

З урахуванням вимог ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Згідно зі ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин; чи слід позов задовольнити або в позові відмовити; як розподілити між сторонами судові витрати; чи є підстави допустити негайне виконання судового рішення; чи є підстави для скасування заходів забезпечення позову. При ухваленні рішення суд не може виходити за межі позовних вимог.

Судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_2 народилася ОСОБА_4 , батьком записано ОСОБА_1 , матір`ю ОСОБА_7 , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 від 12.02.2010 року, виданого Червонозаводським відділом реєстрації актів цивільного стану Харківського міського управління юстиції (а.с.3).

Ст. 160 СК України встановлено, що місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків.

Частиною 1 ст. 161 СК України встановлено, що якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом.

Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення.

Відповідно до Порядку провадження органами опіки та піклування діяльності, пов`язаної із захистом прав дитини, затвердженого Постановою КМУ від 24.09.2008 року № 866, для розв`язання спору, що виник між батьками, щодо визначення місця проживання дитини, один з батьків подає службі у справах дітей за місцем проживання дитини заяву, копію паспорта, довідку з місця реєстрації (проживання), копію свідоцтва про укладення або розірвання шлюбу (у разі наявності), копію свідоцтва про народження дитини, довідку з місця навчання, виховання дитини, довідку про сплату аліментів (у разі наявності). Під час розв`язання спорів між батьками щодо визначення місця проживання дитини служба у справах дітей має захищати інтереси дитини з урахуванням рівних прав та обов`язків матері та батька щодо дитини.

У разі коли батьки дитини проживають у межах різних адміністративно-територіальних одиниць, той із батьків, який подав заяву про визначення місця проживання дитини з ним, звертається до служби у справах дітей за місцем свого проживання (перебування) стосовно проведення обстеження його житлово-побутових умов і складення акта обстеження умов проживання. Зазначений акт передається заявником до служби у справах дітей за місцем проживання (перебування) дитини, працівник якої проводить з ним бесіду.

Під час розгляду питання про визначення місця проживання дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання батьківських обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, стан здоров`я дитини, факти вчинення домашнього насильства стосовно дитини або за її присутності та інші вагомі обставини.

Місце проживання дитини не може бути визначене з тим із батьків, який не має самостійного доходу, зловживає спиртними напоями або вживає наркотичні засоби, своєю поведінкою може зашкодити здоров`ю та розвитку дитини.

Судом встановлено, ОСОБА_1 та ОСОБА_3 перебували в шлюбі з 09.10.2009 по 27.06.2013, що підтверджується копією рішення Червонорзаводського районного суду м. Харкова (а.с.4).

Згідно з ч. 1, 2 ст. 157 Сімейного Кодексу України питання виховання дитини вирішується батьками спільно. Той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов`язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею.

За змістом ст. 141 Сімейного Кодексу України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою.

Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.

Слід зазначити, що згідно з ч. 1 ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства» на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці.

Таким чином, суд вважає, що позовна заява ОСОБА_1 підлягає задоволенню в цій частині.

Щодо вимоги позову припинення стягнення аліментів на дитину та про стягнення аліментів на дитину, судом встановлено, що рішенням Червонорзаводського районного суду м. Харкова від 11.11.2015 року з позивача ОСОБА_1 стягнуто аліменти на користь ОСОБА_2 на утримання дитини ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 583, 50 грн. на місяць, починаючи з 18 серпня 2015 року і до досягнення дитиною повноліття.

Відповідно до ст. 180 СК України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Згідно ч. 2, 3 ст. 181 СК України, за домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі.

За таких обставин, враховуючи, що на даний час дитина проживає з батьком, що підтверджується актом від 25.01.2019 року та письмовими поясненнями ОСОБА_1 , у позивача виникло право на стягнення аліментів з відповідача, а тому стягнення аліментів зі на користь ОСОБА_2 на утримання дитини ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , які стягуються на підставі рішення Червонорзаводського районного суду м. Харкова від 11.11.2015 (справа № 646/10362/15-ц), необхідно припинити.

Відповідач позов в цій частині також визнала.

Відповідно до ч. 1 ст. 183 СК України, частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом.

Відповідно до ст. 191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову.

Відповідно до ч. 1 ст. 182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення.

Згідно ч. 2 ст. 182 СК України, розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини.

Відповідно до п. 17 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», суд, вирішуючи питання щодо розміру аліментів, повинен ураховувати стан здоров`я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина, інші обставини, що мають істотне значення.

Відповідно до ч. 3 ст. 181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

Частиною 2 ст. 182 СК України передбачено, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

При визначенні розміру аліментів суд виходить з суд виходить з потреб та інтересів малолітньої дитини, та враховує обставини, визначені ч. 1 ст. 182 СК України, розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Відповідач проти стягнення аліментів у розмірі 1/4 частки всіх видів заробітку (доходу) відповідача щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку не заперечувала.

За таких обставин, суд приходить до висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про припинення права на аліменти на дитину та стягнення аліментів на дитину в цій частині обґрунтовані та підлягають задоволенню, оскільки судом встановлено, що дитина проживає разом з батьком, у зв`язку з чим, стягнення аліментів з батька необхідно припинити.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України, суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів - у межах суми платежу за один місяць.

Судові витрати по справі судом визначаються відповідно до положень ст. 141 ЦПК України.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 141, 157, 160, 161, 180, 181, 182, 183-184 Сімейного кодексу України, ст. ст. 4, 12, 13, 19, 76, 81, 82, 141, 200, 264, 265, 273, 354-355, 430 ЦПК України, суд,

ВИРІШИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа Департамент служб у справах дітей Харківської міської ради про визначення місця проживання дитини, припинення стягнення аліментів на дитину та про стягнення аліментів на дитину задовольнити повністю.

Встановити місце проживання малолітньої ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 (ідн. НОМЕР_2 ) за адресою: АДРЕСА_1 .

Стягнення по виконавчому листу № 646/10362/15-ц виданого 23.03.2016 Червонозаводським районним судом м. Харкова по виконавчому провадженню № 50620779 відкритого державним виконавцем Жовтневого відділу ДВС ГТУЮ Міньковою В.В. аліментів зі ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 на утримання дитини ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 583, 50 гривень щомісяця, починаючи з 18.08.2015 року і до досягнення дитиною повноліття, які стягуються на підставі рішення Червонозаводського районного суду м. Харкова від 11.11.2015 - припинити.

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , ідентифікаційний номер НОМЕР_3 на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ідн. НОМЕР_4 аліменти на утримання дитини ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 у розмірі 1/4 частки всіх видів заробітку (доходу) відповідача щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 07.02.2019 року і до досягнення дитиною повноліття.

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , ідентифікаційний номер НОМЕР_3 , яка мешкає за адресою: АДРЕСА_2 на користь держави в особі Державної судової адміністрації України судовий збір в розмірі 768,40 грн. (сімсот шістдесят вісім грн. 40 коп.).

Учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів, з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення не були вручені у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження: на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Апеляційна скарга подається безпосередньо до Харківського апеляційного суду.

Відповідно до вимог п.15 Перехідних положень ЦПК України( в ред. з 15.12.2017 року) до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через Червонозаводський районний суд м. Харкова, а матеріали справи витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Повний текст рішення виготовлений 17.10.2019.

Суддя: І.М. Шелест