КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 381/106/19 Головуючий у суді першої інстанції: Соловей Г.В.

апеляційне провадження: 22-ц/824/9049/2019 Доповідач: Гаращенко Д.Р.

19 серпня 2019 року м. Київ

Київський апеляційний суд. Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ у складі:

головуючого Гаращенка Д.Р.

суддів Невідомої Т.О., Пікуль А.А.

розглянувши в порядку письмового провадження справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 представника ОСОБА_2 на рішення Фастівського міськрайонного суду Київської області від 15 квітня 2019 року в цивільній справі за позовом Акціонерного товариства Комерційного банку «ПРИВАТБАНК» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості,

ВСТАНОВИЛА:

У січні 2019 року АКБ «Приватбанк» звернулось до суду з позовом до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості в розмірі 28 881, 67 грн. та судові витрати в розмірі 1 921,00 грн.

В обґрунтування позовних вимог посилалось на те, що ОСОБА_2 звернулась до ПАТ КБ «Приватбанк» з метою отримання банківських послуг, у зв`язку з чим підписала заяву № б/н від 09 травня 2016 року, згідно якої вона ідентифікувалась та ознайомилась з Умовами та Правилами надання банківських послуг у ПАТ КБ «Приватбанк» та виявила намір оформити на своє ім`я особисту карту.

09 травня 2016 року відповідачем ОСОБА_2 була підписана Анкета-заява про приєднання до Умов та правил банківських послуг у ПриватБанку, згідно якої отримала кредит у розмірі 15000 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки.

Позивач виконав умови договору. Однак, відповідач зі своєї сторони порушила умови договору та має прострочену заборгованість.

Відповідач зі своєї сторони не погашала своєчасно заборгованість, у зв`язку з чим, станом на 19 грудня 2018 року її борг складає - 28 881,67 грн., який складається з: 16 048,54 грн. - тіло кредиту; 3 502,15 грн. - нараховано відсотків за користування кредитом; 7 479,47 грн. - нараховано пені; штрафи відповідно до пункту 2.1.1.7.6 Умов та правил надання банківських послуг: 500.00 грн. - штраф(фіксована частина); 1 351,51 грн. - штраф (процентна складова).

Рішенням Фастівського міськрайонного суду Київської області від 15 квітня 2019 року позов задоволено частково, стягнуто з ОСОБА_2 на користь АТ КБ «ПРИВАТБАНК» заборгованість по кредитному договору №б/н від 09 травня 2016 року в розмірі 27 030,16 грн., яка складається з: тіло кредиту - 16 048,54 грн., нараховані відсотки за користування кредитом - 3 502,15 грн., нарахована пеня - 7 479,47 грн., та судові витрати в сумі 1 797,67 грн. В іншій частині позову відмовлено.

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, ОСОБА_3 представник ОСОБА_2 17 травня 2019 року, подав апеляційну скаргу в якій посилаючись на його незаконність та необґрунтованість, вважає, що воно прийняте без повного, всебічного та об`єктивного дослідження всіх обставин справи, без належної оцінки доказів по справі та з порушенням норм матеріального і процесуального права, просив рішення суду скасувати та задовольнити позов.

Свої вимоги обґрунтував тим, що судом неповно з`ясовані обставини справи, що мають значення. Не встановлено обставини виникнення заборгованості, не з`ясовано тарифів надання банківських послуг згідно яких має бути розрахована сума.

Не з`ясовано належність виконання умов договору Банком, а саме надіслання повідомлення про зміну умов кредитування у встановлений законом термін, що є обов`язковою умовою підтвердження дійсності даного договору.

Судом проігноровано той факт, що Банк не надав розрахунків суми збитку.

Відповідач користувалась 2-ма різними платіжними картами АТ КБ «Приватбанк».

Зазначені платіжні карти вона використовувала виключно для оплати комунальних послуг через платіжні термінали та систему «Приват24» попередньо поклавши на рахунок власні кошти.

Кредитний ліміт відповідач ніколи не використовувала.

Зазначила, що 01.03.2018 року в вечірній час, на номер оператора мобільного зав`язку відповідача, через «Viber» ОСОБА_2 отримала повідомлення про те, що на її платіжну картку зараховано короткостроковий кредит.

Більше жодних повідомлень від АТ КБ «Приватбанк» у цей день на номер її фінансового телефону та на електрону адресу, визначені між банком та клієнтом як засоби зв`язку, в тому числі і для підтвердження безготівкових операцій, не надходило.

Після цього відповідач через додаток «Приват24» перевірила стан своїх рахунків та встановила, що в цей день, в обідній час, невідомими особами, без будь якої участі ОСОБА_2 збільшено кредитний ліміт на її банківських картках, відкрита «Миттєва розстрочка», грошові кошти кілька разів переводились між її двома картками після чого кошти переведені на платіжну карту ОСОБА_4 .

Про існування цієї особи відповідач вперше дізналась виявивши факт шахрайства.

Після цього ОСОБА_2 повідомила про злочин банківську установу та правоохоронні органи, якими в даний час розслідуються з цього приводу кримінальні провадження.

Вчиненню цього злочину сприяло те, що АТ КБ «Приватбанк» не виконав свої обов`язки визначені у наданих ним же правилах надання банківських послуг, а саме не повідомив за 7 діб клієнта про зміну умов кредитування та не надав клієнту інформацію про виконання операцій з використанням електронних платіжних засобів.

Апелянт наголошує, що в разі виконання банком своїх обов`язків вона мала б змогу вчасно виявити факт шахрайства та заблокувати каткові рахунки.

Жодних з цих фактів, достовірно відомих позивачу у позовній заяві не зазначено, що прямо суперечить вимогам цивільно-процесуального законодавства.

ОСОБА_2 звертає увагу суду на те, що відповідно до VI Положення про порядок емісії електронних платежів і здійснення операцій з їх використанням, затверджених постановою правління НБ України від 05 листопада 2014 року № 75, користувач не несе відповідальності за здійснення операцій, якщо електронний платіжний засіб було використано без фізичного пред`явлення користувачем або електронної ідентифікації користувача, крім випадків, якщо доведено, що дії чи бездіяльність користувача призвели до втрати інформації, яка дає змогу ініціювати платіжні операції.

ОСОБА_2 не погоджується з рішенням суду також з тих підстав, що суддя залишила без уваги обставини виникнення заборгованості, а саме - не повідомлення клієнта банком про зміну умов кредитування та не виконання банком своїх зобов`язань відповідно до умов договору, використала документ поданий з порушенням термінів подання, залишила без уваги те, що не було встановлено яким саме тарифами з обслуговування користувався відповідач, оскільки банком на вибір надано судді 4 різних тарифи, суддею на власний розсуд обраний тариф яким і проведений розрахунок.

15 липня 2019 року на адресу Київського апеляційного суду надійшов відзив від АТ КБ «Приватбанк» на апеляційну скаргу ОСОБА_2 Банк вважає доводи апеляційної скарги необґрунтованими та просить залишити рішення суду першої інстанції без змін.

Вислухавши доповідь судді доповідача,вивчивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів прийшла до наступного.

Судом першої інстанції встановлено, що 09.05.2016 року ОСОБА_2 уклала з банком кредитний договір, в результаті чого отримала кредит у розмірі 15000.00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок.

Відповідачу було відкрито картковий рахунок № НОМЕР_1 ключем до карткового рахунку є пластикова Картка яка отримана відповідачем та мобільний телефон номер який був указаний відповідачем.

За інформацією наданою відповідачем 01.03.2018 р. у вечірній час на номер оператора мобільного зв'язку ОСОБА_2 надійшло повідомлення про те, що на її картковий рахунок зараховано короткостроковий кредит. Більше жодної інформації не надходило.

Після цього перевіривши стан свого рахунку через сервіс Приват 24 ОСОБА_2 . встановила, що в цей день, в обідній час, невідомими особам, без участі ОСОБА_2 збільшено кредитний ліміт на її банківських картках, відкрита "Миттєва розстрочка", а грошові кошти де кілька разів переводились між її двома картками а потім переведені на платіжну картку ОСОБА_4 .

Задовольняючи позовні вимоги частково суд першої інстанції зазначив, що права позивача були порушені відповідачем в зв`язку з неналежним виконанням умов кредитного договору.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції враховуючи наступне.

Згідно зі ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Згідно зі ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин; чи слід позов задовольнити або в позові відмовити; як розподілити між сторонами судові витрати; чи є підстави допустити негайне виконання судового рішення; чи є підстави для скасування заходів забезпечення позову.

При ухваленні рішення суд не може виходити за межі позовних вимог.

Колегія суддів вважає, що рішення суду відповідає зазначеній нормі процесуального закону враховуючи наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 509 ЦК України, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Згідно ст.634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

Пунктом 2.1.1 Умов та Правил надання банківських послуг (далі Умови) передбачено, що правила випуску, обслуговування та використання кредитних карток банку визначені цими Умовами, Пам`яткою клієнта, Тарифами на випуск та обслуговування банківських карт.

За правилами п. 2.1.1.2.1 Умов для надання послуг банк видає клієнту картку, вид якої визначено у Пам`ятці клієнта/Довідці про умови кредитування та Заяві, підписом якої клієнт та банк укладають договір про надання банківських послуг. Датою укладення такого договору є дата отримання картки, зазначеної у заяві.

Згідно п. 2.1.1.12.6 «Правил користування платіжною карткою» банк нараховує відсотки за користування кредитом в розмірі, встановленому «Тарифами Банку» з розрахунку 365/366 календарних днів на рік.

Відповідно до п. 2.1.1.5.5 Умов та правил надання банківських послуг, позичальник зобов`язується погашати заборгованість за кредитом, відсотками за його використання, за перевитрати платіжного ліміту, а також оплачувати комісії на умовах, передбачених договором.

З вимог статті 525 ЦК України вбачається, що одностороння відмова від виконання зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається.

Відповідно до положень ст. 526, 530, 610, ч. 1 ст. 612 ЦК України, зобов`язання повинні виконуватись належним чином, у встановлений термін, відповідно до умов договору та вимог чинного законодавства. Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Згідно з ч.1 ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Договір є обов`язковим для виконання сторонами (ст.629 ЦК України).

Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові в розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Принцип повернення, строковості та платності означає, що кредит має бути поверненим позичальником банку у визначений у кредитному договорі строк з відповідною сплатою за його користування.

У порушення ст. 526, 1054 ЦК України та умов договору відповідач зобов`язання за кредитним договором належним чином не виконала, у зв`язку з чим станом на 19.12.2018 року утворилась заборгованість у розмірі 28881,67 грн., яка складається з: заборгованості за тілом кредиту в сумі 16048,54 грн., заборгованості по процентам за користування кредитом 3502,15 грн., 7479,47 грн. заборгованість за пенею, 500 грн. штраф (фіксована частина) та 1351,51 грн. штраф (процентна складова).

Судом першої інстанції встановлено, що 05.04.2018 року за заявою ОСОБА_2 , Фастівським ВП Васильківського відділу ГУ НП в Київській області внесено відомості до ЄРДР за ч. 1 ст. 185 КК України, за фактом викрадення грошових коштів (витяг з кримінального провадження №0000325).

14.04.2018 року за заявою ОСОБА_2 , Голосіївським управлінням поліції ГУ НП у м. Києві внесено відомості до ЄРДР за ч. 1 ст. 190 КК України , про те, що невідома особа шахрайським шляхом заволоділа грошовими коштами ОСОБА_2 (витяг з кримінального провадження №003581).

Однак суд першої інстанції вірно зазначив, що наявність кримінального провадження по факту протиправного заволодіння коштами з карткового рахунку відповідача не є достатньою підставою для відмови в задоволенні позову, оскільки станом на момент розгляду справи відповідачем не було надано рішення щодо притягнення до кримінальної відповідальності особи яка винна у вчиненні вказаних кримінальних правопорушеннях.

Згідно з п.2.1.1.9.5 Умов держатель картки зобов`язався не повідомляти ПІН, постійний пароль, одноразові паролі та контрольну інформацію, не передавати картку (її реквізити) для здійснення операцій іншими особами, вживати заходів для запобігання втрати, пошкодження, викрадення Карти; нести відповідальність за операціями, здійсненими з використанням ПІНа.

Згідно з п.2.1.1.9.10 у випадку втрати карти /ПІНу/постійного пароля/одноразових паролів, або виникнення ризику несанкціонованого використання карти /ПІНу/постійного пароля/одноразових паролів Держатель повинен негайно виконати одну з таких дій: звернутись до Банку за телефоном 3700 (чи іншим), звернутись в Банк для блокування карти, якщо карту підключено до послуги Mobile Banking або Internеt banking Приват-24 вчинити дії по призупиненню дій карти.

Відповідно до ч.ч.1,2 ст.614 ЦК України особа, яка порушила зобов`язання, несе відповідальність за наявності її вини (умислу або необережності), якщо інше не встановлено договором або законом. Особа є невинуватою, якщо вона доведе, що вжила всіх залежних від неї заходів щодо належного виконання зобов`язання. Відсутність своєї вини доводить особа.

Аналіз положень ст.614 ЦК України дає підстави для висновку про те, що, установлюючи презумпцію вини особи, яка порушила зобов`язання, ЦК України покладає на неї обов`язок довести відсутність своєї вини.

Боржник звільняється від відповідальності лише у тому випадку, коли доведе відсутність своєї вини у порушенні зобов'язання.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що відповідачем не надано суду належних доказів, що саме через дії позивача АТ КБ «Приватбанк (його працівників) не забезпечено належний порядок зберігання банківської таємниці, у зв`язку з чим зловмисники заволоділи її персональними даними та даними, які становлять банківську таємницю, що призвело до вчинення зловмисниками злочину (встановлення дійсно злочинних дій певними особами).

Суд вірно встановив, що фактично має місце порушення відповідачем ОСОБА_2 вимог договору, зокрема: п.п. 1.1.5.5; 1.1.5.13 Умов і правил надання банківських послуг та правил користування платіжною карткою, за змістом яких банк не несе відповідальність у випадку, якщо інформація про рахунки Клієнта або проведених операціях стала відома іншим особам внаслідок несумлінного виконання Клієнтом умов їхнього зберігання і використання, Клієнт несе відповідальність у повному обсязі за всі операції, що супроводжуються авторизацією, до моменту письмової заяви про блокування картки/рахунку/на рух коштів, номера мобільного телефону на надання банківських послуг.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про часткове задоволення позову штрафів. Позивач рішення суду не оскаржував.

Згідно зі ст. 81 ЦПК України обов`язок доведення своєї позиції за допомогою належних та допустимих доказів міститься і в ст. 81 ЦПК України. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Враховуючи викладене колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу належить залишить без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.

Керуючись ст.ст. 268, 367, 368, 375, 381, 383, 384 ЦПК України, колегія суддів,

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 представника ОСОБА_2 залишити без задоволення.

Рішення Фастівського міськрайонного суду Київської області від 15 квітня 2019 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, однак може бути оскаржена протягом 30 днів з дня складення повного судового рішення безпосередньо до Верховного Суду.

Головуючий Д.Р. Гаращенко

Судді Т.О. Невідома

А.А. Пікуль