Справа № 760/6173/17
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 жовтня 2019 року м. Київ

Солом`янський районний суд м. Києва у складі:

головуючого судді Українця В.В.

при секретарі Трофимчук К.О.

за участі:

представника позивача ОСОБА_1

представника відповідача ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про стягнення коштів,

в с т а н о в и в:

У квітні 2017 року ОСОБА_3 звернувся в суд з позовом до ОСОБА_4 про стягнення коштів.

Свої вимоги мотивував тим, що 25 липня 2012 року між ним та відповідачем був укладений договір позики, відповідно до якого він передав ОСОБА_4 грошові кошти в сумі 800000 гривень, а остання зобов`язалась повернути їх. На підтвердження отримання грошових коштів відповідач написала йому боргову розписку від 25 липня 2012 року.

Договором строк повернення позики не визначений.

31 січня 2017 року ним була направлена відповідачу вимога про повернення боргу.

Незважаючи на взяті на себе зобов`язання, відповідач борг не повертає, тому він змушений звернутися до суду за захистом свого порушеного права.

Просить суд ухвалити рішення, яким стягнути з відповідача 800000 гривень боргу, 1841 гривню 10 копійок трьох процентів річних та сплачений судовий збір.

Ухвалою судді Солом`янського районного суду м. Києва від 17 травня 2017 року відкрито провадження у справі.

Ухвалою судді Солом`янського районного суду м. Києва від 06 липня 2017 року заяву ОСОБА_3 про забезпечення позову задоволено частково.

Постановою Апеляційного суду міста Києва від 12 квітня 2018 року ухвалу судді Солом`янського районного суду м. Києва від 06 липня 2017 року залишено без змін.

У березні 2019 року представником позивача до суду подана заява про збільшення розміру позовних вимог (а.с. 83-89). Із заяви вбачається, що відповідно до розписки від 25 липня 2012 року ОСОБА_4 отримала грошові кошти від ОСОБА_3 в сумі 800000 гривень за курсом 1 долар США дорівнює 08 гривень. Таким чином, на день передачі коштів сума відповідала 100000 доларів США. Просить суд ухвалити рішення, яким стягнути з відповідача борг у розмірі 100000 доларів США у гривневому еквіваленті за офіційним курсом Національного банку України на день ухвалення рішення суду, три проценти річних за період з 03 березня 2017 року по 15 березня 2019 року в сумі 162891 гривні 26 копійок та сплачений судовий збір.

Представник позивача у судовому засіданні підтримав заявлені вимоги з урахуванням заяви про збільшення позовних вимог та просив їх задовольнити.

Представник відповідача у судовому засіданні заперечував проти задоволення позову. Пояснив, що відповідач точно не пам`ятає при яких обставинах укладався договір позики та чи повертала вона кошти. Проте, доказів їх повернення у відповідача немає. Зазначає, що позивач не звертався з вимогою про повернення коштів, вимогу, що міститься в матеріалах справи вона не отримувала. Заперечує проти стягнення 100000 доларів США в гривневому еквіваленті, оскільки договір позики укладений саме в гривнях, а не в доларах США.

Заслухавши пояснення учасників судового розгляду, дослідивши матеріали справи, проаналізувавши надані докази, суд приходить до наступного.

Судом встановлено, що 25 липня 2012 року між ОСОБА_3 та ОСОБА_4 було укладено договір позики, відповідно до якого ОСОБА_3 передав ОСОБА_4 грошові кошти в сумі 800000 гривень, а остання зобов`язалась повернути їх.

На підтвердження отримання грошових коштів ОСОБА_4 написала ОСОБА_3 розписку про отримання коштів від 25 липня 2012 року (а.с. 6).

Відповідно до ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості.

Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Статтею 629 ЦК України визначено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Договором строк повернення позики не визначений.

Відповідно до абзацу 2 ч. 1 ст. 1049 ЦК України якщо договором не встановлений строк повернення позики або цей строк визначений моментом пред`явлення вимоги, позика має бути повернена позичальником протягом тридцяти днів від дня пред`явлення позикодавцем вимоги про це, якщо інше не встановлено договором.

31 січня 2017 року ОСОБА_3 була направлена ОСОБА_4 вимога про повернення боргу (а.с. 7).

Конверт з вимогою на ім`я ОСОБА_4 повернувся з відміткою «за закінченням встановленого строку зберігання» (а.с. 8).

Посилання сторони відповідача на неотримання вимоги позивача про повернення коштів не є підставою для звільнення ОСОБА_4 від виконання умов договору позики.

Представник позивача зазначає про те, що відповідно до розписки від 25 липня 2012 року ОСОБА_4 отримала грошові кошти від ОСОБА_3 в сумі 800000 гривень за курсом 1 долар США дорівнює 08 гривень. Таким чином, на день передачі коштів сума відповідала 100000 доларів США, а тому просить стягнути з відповідача борг у розмірі 100000 доларів США у гривневому еквіваленті за офіційним курсом Національного банку України на день ухвалення рішення суду.

Разом з тим, встановлено, що відповідно до розписки від 25 липня 2012 року ОСОБА_4 має повернути ОСОБА_3 саме 800000 гривень. Еквівалент в іноземній валюті в розписці не визначений.

Таким чином, стягненню з відповідача підлягає борг у розмірі 800000 гривень.

ОСОБА_3 також просить стягнути з відповідача три проценти річних з простроченої суми за період з 03 березня 2017 по 15 березня 2019 року в сумі 162891 гривні 26 копійок.

Статтею 625 ЦК України передбачено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних.

Стороною позивача здійснений розрахунок трьох процентів річних від заборгованості в сумі 100000 доларів, що за офіційним курсом Національного банку України станом на 15 березня 2019 року становить 2671000 гривень.

Разом з тим, сума заборгованості за розпискою від 25 липня 2012 року складає 800000 гривень.

Термін прострочення за договором позики складає 743 днів. Отже, сума трьох процентів річних складає 48854 гривні 79 копійок (800000 х 0,03 = 24000 : 365 = 65,75 х 743 = 48854,79).

Таким чином, стягненню з відповідача підлягають нараховані три проценти річних у сумі 48854 гривні 79 копійок.

З огляду на наведене, позовна заява підлягає задоволенню частково.

З урахуванням часткового задоволення позову та відповідно до ст. 141 ЦПК України, стягненню з відповідача також підлягає судовий збір на користь позивача у розмірі 8000 гривень.

Керуючись статтями 526, 530, 533, 549, 625, 629, 759, 1046-1051 ЦК України, статтями 3, 4, 10, 13, 76-82, 89, 223, 259, 263-265, 268, 272 ЦПК України, суд,

в и р і ш и в:

Позов ОСОБА_3 ( АДРЕСА_1 ) до ОСОБА_4 ( АДРЕСА_2 ) про стягнення коштів задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_4 ( АДРЕСА_2 ) на користь ОСОБА_3 ( АДРЕСА_1 ) борг у розмірі 800000 гривень, три проценти річних у розмірі 48854 гривні 79 копійок та 8000 гривень судового збору.

Рішення може бути оскаржено до Київського апеляційного суду через суд першої інстанції шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя: