Дата документу 16.10.2019
Справа № 501/1737/19
09 жовтня 2019 року Іллічівський міський суд Одеської області в складі головуючого - судді Петрюченко М.І.
за участю секретаря судового засідання - Тейбаш Н.Д.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Чорноморську Одеської області у порядку загального позовного провадження цивільну справу за
відповідача: ОСОБА_2
третя особа: Чорноморська міська рада Одеської області в особі органу опіки та піклування
предмет та підстави позову: про встановлення місця проживання малолітніх дітей
учасники справи не з`явились
негайно після закінчення судового розгляду, перебуваючи в нарадчій кімнаті, ухвалив рішення про наступне та
І. Виклад позиції позивача та заперечень відповідача
1. 03 червня 2019 року ОСОБА_1 (далі позивач) звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 (далі відповідач) з вимогою про встановлення місця проживання малолітніх дітей, згідно якого просить суд:
- встановити місце проживання малолітніх дітей ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , з батьком ОСОБА_1 .
- стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , всі витрати, пов`язані зі зверненням до суду та підтверджені квитанціями.
2. Свої вимоги мотивував тим, що він перебував у зареєстрованому шлюбі зОСОБА_2 з 18 серпня 2005 року по 06 квітня 2017 року.
Від шлюбу з відповідачкою у них народилось двоє дітей: донька ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та син ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .
Після розірвання шлюбу діти залишились проживати з позивачем та знаходяться на його повному утриманні.
Відповідно до рішення Іллічівського міського суду Одеської області від 30 жовтня 2017 року з відповідачки на його користь стягнуто аліменти на утримання дітей в розмірі 1/3 частини усіх видів доходів, але не менше 50% прожиткового мінімуму для кожної дитини, з 14 серпня 2017 року та до досягнення дітьми повноліття.
Відповідачка з 2016 року проживає окремо від дітей за різними адресами, зі своєю новою родиною - цивільним чоловіком та дитиною ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_5 .
Відповідачка повністю усунулась від виконання своїх батьківських обов`язків, але заважає йому, як батькові, приймати відповідальні рішення відповідно до життя дітей: наприклад, виїхати за межі України, переїхати до іншого міста, лікування, навчання, де необхідна згода обох батьків.
Довідками з місця навчання дітей, довідками з дитячої лікарні, підтверджується той факт, що останні два роки діти проживають з позивачем, який ними опікується поза школою, виконує рекомендації лікарів.
Відповідно до акту з місця проживання позивач з дітьми проживає з 2016 року та самостійно ними опікується.
Позивач працює постійно, отримує гідну заробітну плату, але отримати оплату по лікарняному, отримати додаткову відпустку у зв`язку з наявністю двох малолітніх дітей за місцем роботи не має можливості довести, що діти мешкають з ним та знаходяться на його утриманні.
З метою захисту інтересів своїх малолітніх дітей, позивач змушений звернутись до суду з вказаним позовом та встановити місце проживання дітей з ним, батьком.
3. У встановлені судом строки відповідач не надала відзиву на позов.
ІІ. Заяви (клопотання) учасників справи.
4. Представник позивача до суду не з`явилася, надала заяву (а.с.66), в якій підтримала позовні вимоги, просила задовольнити їх, справу розглянути у її відсутності, не заперечувала проти ухвалення заочного рішення.
5. Відповідач до суду не з`явився, про слухання справи повідомлявся належним чином (а.с.59, 62, 64), про причини неявки дне повідомила.
6. Представник третьої особи до суду не з`явилася, надала заяву (а.с.65), в якій підтримала висновок органу опіки та піклування, не заперечувала проти ухвалення заочного рішення.
ІІІ. Інші процесуальні дії у справі.
7. Оскільки відповідач була належним чином повідомлена про судовий розгляд справи (стаття 128 ЦПК), відзиву на позов не подала, а позивач не заперечував проти проведення заочного розгляду справи, Судом постановлено ухвалу про заочний розгляд справи, що відповідає вимогам статей 280-281 ЦПК.
8. Судом на підставі частини другої статті 247 ЦПК, у зв`язку із неявкою в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.
ІV. Фактичні обставини, встановлені Судом та зміст спірних правовідносин.
9. Судом встановлено, що позивач перебував в зареєстрованому шлюбі зОСОБА_2 з 18 серпня 2005 року до 06 квітня 2017 року (а.с.9, 18-18 об.), від шлюбних відносин з відповідачем у них народилось двоє дітей: донька ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та син ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , що підтверджується копіями свідоцтв про народження (а.с.10, 11).
10. Неповнолітні ОСОБА_3 та ОСОБА_4 проживають разом із позивачем за адресою: АДРЕСА_1 (а.с.20).
11. Відповідно до висновку Чорноморської міської ради Одеської області, як органу опіки та піклування від 19 липня 2019 року за доцільне визначити місце проживання малолітніх дітей ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 з батьком ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 (а.с.52-53).
13. Позивач працює, має постійний дохід, що підтверджується довідкою (а.с.22).
V. Оцінка Суду.
14. Згідно ст.19 Сімейного Кодексу України, при розгляді судом спорів щодо участі одного з батьків у вихованні дитини, місця проживання дитини, позбавлення та поновлення батьківських прав, побачення з дитиною матері, батька, які позбавлені батьківських прав, відібрання дитини від особи, яка тримає її у себе не на підставі закону або рішення суду, управління батьками майном дитини, скасування усиновлення та визнання його недійсним обов`язковою є участь органу опіки та піклування.
15. Відповідно до ч.2 ст.160 СК України місце проживання дитини, яка досягла десяти років, визначається за спільною згодою батьків та самої дитини.
16. Згідно зі ст.161 СК України, якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом.
Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення.
17. Декларацією прав дитини, прийнятою Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року, у принципі 6 проголошено, що дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові і розуміння. Вона повинна, коли це можливо, рости під опікою і відповідальністю своїх батьків і в усякому випадку в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості; малолітня дитина не повинна, крім тих випадків, коли є виняткові обставини, бути розлучена зі своєю матір`ю.
Крім того, поняття "розлучення дитини та матері" не є тотожним поняттю „визначення різних місць проживання матері та дитини", оскільки мати дитини у разі визначення місця проживання дитини з батьком не обмежена у своєму праві на спілкування з дитиною, турботу відносно дитини та участь у вихованні дитини і може реалізувати свої права шляхом домовленості з батьком дитини щодо встановлення часу та порядку спілкування з дитиною або за рішенням органу опіки та піклування чи за судовим рішенням з цього питання.
Таким чином положення статті 6 Декларації прав дитини, прийнятій Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року, не можна тлумачити таким чином, що у матері малолітньої дитини мається перевага перед батьком при вирішенні питання щодо визначення місця проживання дитини.
18. Як роз`яснено у п.18 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» №11 від 21.12.2007 року, при вирішенні спору про місце проживання дитини належить звертати особливу увагу на її вік та з`ясовувати, з ким із батьків вона бажає проживати.
19. Частинами 1,2 ст.171 СК України встановлено, що дитина має право на те, щоб бути вислуханою батьками, іншими членами сім`ї, посадовими особами з питань, що стосуються її особисто, а також питань сім`ї. Дитина, яка може висловити свою думку, має бути вислухана при вирішенні між батьками, іншими особами спору щодо її виховання, місця проживання, у тому числі при вирішенні спору про позбавлення батьківських прав, поновлення батьківських прав, а також спору щодо управління її майном.
20. Урахування думки дитини щодо її життя передбачає й ст.12 Конвенції з прав дитини, в якій записано, що Конвенція зобов`язує держави-учасниці забезпечити дитині, здатній формулювати власні погляди, право вільно висловлювати ці погляди з усіх питань, що стосуються її, і цим поглядам має приділятись належна увага, згідно з віком дитини та зрілістю.
При вирішенні спору щодо місця проживання дітей, суд бере до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, вік дітей, майновий стан батьків, що мають істотне значення.
21. Оцінивши наявні у справі докази у їх сукупності, суд приходить до висновку, що між сторонами у справі виникли непорозуміння, які носять особистий характер, у зв`язку з цими обставинами загострились взаємовідносин між ними, така ситуація в їх особистих відносинах не дала можливості мирним шляхом вирішити питання про визначення місця проживання дітей, що стало підставою для подачі позову до суду.
Враховуючи, що на даний час діти проживають разом з позивачем, мають особисту прихильність до батька, за місцем проживання створені всі умови для дітей, а тому суд вважає доцільним визначити місце проживання неповнолітніх дітей з батьком.
22. Відповідно до п.6 постанови Пленуму Верховного Суду України від 18.12.2009 №14 «Про судове рішення у цивільній справі», враховуючи принцип безпосередності судового розгляду, рішення може бути обґрунтоване лише доказами, одержаними у визначеному законом порядку та дослідженими в судовому засіданні.
24. Згідно зі ст.263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
25. Європейський суд справ людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (Серявін та інші проти України, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).
26. З огляду на викладене вище, приймаючи до уваги фактичні обставини справи, суд дійшов висновку про відсутність підстав для надання оцінки решті доводів, наведених сторонами по справі в обґрунтування власних правових позицій, оскільки їх дослідження судом у будь-якому випадку не матиме наслідком спростування висновків, до яких суд дійшов по тексту рішення вище щодо суті позовних вимог.
З цих підстав, керуючись статтями 2, 5, 10-13, 18, 141, 258-259, 263 Цивільного процесуального кодексу України, Суд
1. Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа: Чорноморська міська рада Одеської області в особі органу опіки та піклування про встановлення місця проживання малолітніх дітей - задовольнити повністю.
2. Встановити місцем проживання неповнолітніх дітей ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_6 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 з батьком ОСОБА_1 .
3. Стягнути з ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 , місце реєстрації: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків невідомий) на користь ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_4 , місце проживання/реєстрації: АДРЕСА_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 ) витрати пов`язані з розглядом справи у розмірі 7768,40 грн.
4. Учасникам справи, які не були присутні в судовому засіданні, або якщо судове рішення було ухвалено поза межами судового засідання чи без повідомлення (виклику) учасників справи, копія судового рішення надсилається протягом двох днів з дня його складення у повному обсязі в електронній формі у порядку, визначеному законом, - у випадку наявності у особи офіційної електронної адреси, або рекомендованим листом з повідомленням про вручення - якщо така адреса відсутня.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Апеляційна скарга на заочне рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Заочне рішення суду набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

5. Повний текст рішенняскладено 16 жовтня 2019 року.

Суддя Іллічівського міського суду

Одеської області М.І.Петрюченко