Справа № 496/5415/18
Провадження № 2/496/731/19
12 березня 2019 року Біляївський районний суд
Одеської області
в складі: головуючого судді Трушиної О.І.
за участю секретаря Горищенко К.І.
розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Преміум Актив» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,
Відповідно до ч. 2 ст. 19 ЦПК України цивільне судочинство у порядку позовного провадження здійснюється за правилами загального та спрощеного провадження.
Представником позивача разом одночасно з позовною заявою до суду подано клопотання про розгляд справи в порядку спрощеного провадження.
Ухвалою Біляївського районного суду Одеської області від 09.01.2019 року справа була відкрита за правилами спрощеного позовного провадження, передбаченого ст. ст. 274-279 ЦПК України, оскільки підпадає під ознаки малозначної справи, з викликом сторін за наявними у справі матеріалами.
Представник позивача ТОВ «Фінансова Компанія «Преміум Актив» в судове засідання не зявився, був повідомлений належним чином, але подав на адресу суду клопотання, в якому просив розглянути справу за відсутності їх представника, проти винесення заочного рішення не заперечує, позовні вимоги підтримує в повному обсязі.
Відповідач ОСОБА_1 в судове засідання повторно не зявилася, хоча була повідомлена належним чином, про причини неявки суд не повідомила, відзив на позов не подала, а тому суд, приймаючи до уваги заяву представника позивача, вважає можливим ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, відповідно до ст. 280 ЦПК.
Вивчивши дослідивши матеріали справи, оцінивши надані докази, суд вважає, що позов не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.
Порядок укладання договорів в електронній формі регламентується Законом України «Про споживче кредитування» та Законом України «Про електронну комерцію».
Зокрема, в ст. 13 Закону України «Про споживче кредитування» зазначено, що договір про споживчий кредит, договори про надання додаткових та супутніх послуг кредитодавцем і третіми особами та зміни до них укладаються у письмовій формі (у паперовому або електронному вигляді з накладенням електронних підписів, електронних цифрових підписів, інших аналогів власноручних підписів (печаток) сторін у порядку, визначеному законодавством). Кожна сторона договору отримує по одному примірнику договору з додатками до нього. Примірник договору, що належить споживачу, має бути переданий йому невідкладно після підписання договору сторонами.
Відповідно до ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом:
Проте, вказаний договір містить на кожному аркуші відбитки печатки ТОВ «Фінансова компанія «Преміум Актив», штемпелю «Згідно з оригіналом», та факсиміле підпису ОСОБА_2
На останньому аркуші вищевказаного Договору у графі «позикодавець» міститься друкований запис «Електронний підпис /ОСОБА_3С./», а у графі Позичальник «СМС КОД: 465781 Електронний підпис /ОСОБА_4/». Будь-яких автентичних (рукописних) підписів осіб у цьому документі не міститься. (а.с.19).
Аналогічні форма посвідчення та записи містяться й у документі під назвою: «Графік розрахунків» (а.с.20).
Судом було досліджено роздруківку платіжного доручення від 19.06.2018 № 2866 (а.с. 25).
Однак, зазначена роздруківка не містить будь-яких даних, що вона підписана платником та проведена банком. Роздруківка скріплена відтиском печатки ТОВ «Фінансова компанія «Преміум Актив» та факсиміле підпису ОСОБА_2 й відтиском печатки за написом «Згідно з оригіналом».
Відповідно до договору співробітництва № 2829 від 28.12.2017 року між ТОВ «Фінансова компанія є гроші» та ПАТ КБ «Приватбанк», предметом договору є надання останнім послуг першій, повязаних із здійсненням перекладу засобів і проведення виплат. За цим договором визначено технологічного партнера ТОВ «Платежі онлайн», представлене торгівельною маркою Platon (а.с.27-28).
Згідно п. 2.1.7 цього договору ТОВ «Фінансова компанія є гроші» зобовязується проводити захист своїх даних через Технологічного партнера ТОВ «Платежі онлайн». Інших правовідносин між ТОВ «Фінансова компанія є гроші» та «Платежі онлайн» цим договором не врегульовано.
Додана до договору копія додатку 1 («Керівництво по підключенню до платіжного шлюзу») не містить взагалі реквізитів договору, до якого укладено цей додаток, підписаний представниками ТОВ «Фінансова компанія є гроші» та ПАТ КБ «Приватбанк» (а.с.29).
Зазначені у цьому додатку основні принципи роботи ТОВ «Фінансова компанія є гроші» та Технологічного партнера ТОВ «Платежі онлайн» передбачають обмін повідомленнями у відповідності зі специфікаціями, формування та направлення «запитів на проведення Перекладу» Р2Р card credit. При цьому, Технологічний партнер, при отриманні від ТОВ «Фінансова компанія є гроші» запитів аналізує отримане повідомлення на відповідність певному вище формату, коректність, зазначених у запиті реквізитів переказу; проводить перевірку валідності карти, лімітів, виробляє передачу даних на кредитування карти в платіжні системи. Потім формує і направляє відповідь.
Також позивач зазначає, що ідентифікатором, відповідно до п. 12 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію» є СМС повідомлення з кодом 465781, який зазначений у тексті договору у розділі «Підписи сторін».
Відповідно до п.2.6 Правил про надання коштів у позику, у тому числі і на умовах фінансового кредиту ТОВ «Фінансова компанія є гроші» договір є укладеним з моменту зарахування коштів (суми позики або фінансового кредиту) на поточний рахунок клієнта (позичальника), якщо інше не встановлено Договором.
В матеріалах справи також міститься копія договору «Про надання фінансових послуг факторингу №0110/1» від 01.10.2018 року, укладеного між ТОВ «Фінансова компанія «Преміум Актив» та ТОВ «Фінансова компанія є гроші», за умовами якого ТОВ «Фінансова компанія «Преміум Актив» займає місце ТОВ «Фінансова компанія є гроші», як кредитора, в зобовязаннях, що виникли із договорів, укладених між ТОВ «Фінансова компанія є гроші» та боржниками (а.с. 10-11).
Також, до позовної заяви додано Договір про надання юридичних послуг №15/10-1 від 15.10.2018 року, укладеного між підприємцем ОСОБА_5 та ТОВ «Фінансова компанія «Преміум Актив», ФОП ОСОБА_6 зобовязалася надати юридичні послуги щодо захисту інтересів замовника в будь-яких органах державної влади, а також в судах загальної юрисдикції України (а.с.46).
Так, згідно з актом приймання-передачі наданих послуг № б/н до Договору про надання юридичних послуг №15/10-1 від 15.10.2018 року ФОП ОСОБА_5 надала, а ТОВ «Фінансова компанія «Преміум Актив» прийняло юридичні послуги щодо юридичної консультації, підготовки та передачі до суду позовної заяви про стягнення з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Фінансова компанія «Преміум Актив» кредитної заборгованості. Вартість послуг складає 1500 грн., які були сплачені ТОВ «Фінансова компанія «Преміум Актив» відповідно до копії платіжного доручення № 348 від 28.11.2018 року (а.с.47, 48).
Відповідно до положень ч. ч. 1, 2 ст. 11 ЦК України цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки.
Підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини.
Відповідно до ч. 1 ст. 202 ЦК України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.
Частиною 3 ст. 203 ЦК України визначено, що волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі.
Відповідно до ч. 1 статті 205 ЦК України правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом.
За нормами ч. 1 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу звязку.
Статтею 509 ЦК України визначено, що зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобовязання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Зобов'язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.
Відповідно до ст. 526 ЦК України зобовязання повинні виконуватися належним чином у відповідності до умов договору.
Частиною 1 ст. 626 ЦК України визначено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.
Відповідно до ч. 2 ст. 1054 ЦК України до відносин за кредитним договором застосовуються положення про договір позики, а згідно з п.2 ч.1 ст.1046 ЦК України договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.
Згідно зі ст. 13 Закону України «Про споживче кредитування» договір про споживчий кредит укладається в письмовій формі (у паперовому або електронному вигляді із накладенням електронних підписів, електронних цифрових підписів).
Відповідно до ч.3 ст. 100 ЦПК України учасники справи мають право подавати електронні докази в паперових копіях, посвідчених у порядку, передбаченому законом. Паперова копія електронного доказу не вважається письмовим доказом.
Відповідно до приписів п. 1 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про електронні довірчі послуги» автентифікація - електронна процедура, яка дає змогу підтвердити електронну ідентифікацію фізичної, юридичної особи, інформаційної або інформаційно-телекомунікаційної системи та/або походження та цілісність електронних даних.
Пунктом 20 цієї частини передбачено, що ідентифікація особи - процедура використання ідентифікаційних даних особи з документів, створених на матеріальних носіях, та/або електронних даних, в результаті виконання якої забезпечується однозначне встановлення фізичної, юридичної особи або представника юридичної особи;
Частиною 1 ст. 14 цього Закону визначено, що електронна ідентифікація здійснюється за допомогою засобів електронної ідентифікації, що підпадають під схему електронної ідентифікації, затверджену Кабінетом Міністрів України.
Особливі вимоги відповідно до цього Закону предявляються до кваліфікованої електронної довірчої послуги.
Відповідно до ч. 6 ст. 7 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг» копією документа на папері для електронного документа є візуальне подання електронного документа на папері, яке засвідчене в порядку, встановленому законодавством.
Порядок засвідчення наявності електронного документа (електронних даних) на певний момент часу, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 26.05.2004 №680.
Пунктом 3 цього Порядку передбачено, що надання послуги фіксування часу включає: реєстрацію звернень, на підставі яких формується електронна позначка часу; формування електронної позначки часу за допомогою особистого ключа центру сертифікації; передачу користувачеві послуги фіксування часу сформованої електронної позначки часу; реєстрацію та збереження електронної позначки часу, переданої користувачеві послуги фіксування часу.
Відповідно до п. 12 ч. 1 ст.3 Закону України «Про електронну комерцію» одноразовий ідентифікатор - алфавітно-цифрова послідовність, що її отримує особа, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір шляхом реєстрації в інформаційно-телекомунікаційній системі суб'єкта електронної комерції, що надав таку пропозицію.
Одноразовий ідентифікатор може передаватися суб'єктом електронної комерції, що пропонує укласти договір, іншій стороні електронного правочину засобом зв'язку, вказаним під час реєстрації у його системі, та додається (приєднується) до електронного повідомлення від особи, яка прийняла пропозицію укласти договір.
Статтею 11 цього Закону визначений Порядок укладення електронного договору. Зокрема, відповідно до ч. 3 цієї статті електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті.
Частиною 6 цієї статті передбачено шляхи надання відповіді особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт), до яких відноситься:
-надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону;
-заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону;
-вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз'яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз'яснення логічно пов'язані з нею.
Статтею 12 цього Закону визначено форми підписання електронного правочину:
-електронним підписом або електронним цифровим підписом відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину;
-електронним підписом одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом;
-аналогом власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.
Пунктами 2.7, 2.8 Інструкції про безготівкові розрахунки в Україні в національній валюті, затвердженої постановою НБУ від 21.01.2004 року № 22, зареєстрованою в Мін`юсті 29.03.2004 року за №377/8976 передбачено, що примірник розрахункового документа, реєстр платіжних вимог, які залишаються в банку, мають містити підписи /підпис відповідальних/ чи /відповідальної особи/, зразки підписи в яких/якої заявлені банку в картці із зразками підписів. Під час підписування розрахункового документа не дозволяється використання факсиміле, а також виправлення та заповнення розрахункового документа в кілька прийомів.
Відповідно до ст. ст. 76, 78, 80 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Суд не бере до уваги докази, що одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.
Згідно з ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.
Відповідно до ст.89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, обєктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.
Суд вважає, що позивачем не доведено факт виникнення зобовязань між позивачем та відповідачем, не надано належних доказів того, що саме відповідачем було застосовано будь-яким способом ідентифікатор (СМС повідомлення з кодом 465781), зокрема, відсутні докази отримання відповідачем будь-яким чином цього одноразового ідентифікатора, а також відсутні докази реєстрації відповідача в інформаційно-телекомунікаційній системі позивача.
Повідомлення системи «Platon» (ТОВ «Платежі Онлайн»), на яку посилається позивач, як підтвердження надання відповідачу грошей, не містить жодних ідентифікуючих даних про клієнта, а саме відповідача ОСОБА_1: із фрагментів номеру карти, що відображені в даному повідомленні, неможливо встановити належність карти (рахунку) саме ОСОБА_1
Крім того, у повідомленні зазначений код авторизації (059664), що відрізняється від ідентифікатора (465781). Крім того, повідомлення не підтверджує обставин передачі саме ТОВ «Фінансова компанія є гроші» будь-яких коштів відповідачеві.
Роздруківка платіжного доручення № 2866 від 19.06.2018 не містить необхідних реквізитів, що підтверджують його виконання платником та проведення банком, зокрема підписів відповідальних осіб, відтисків печаток банку тощо.
Враховуючи викладене, суд дійшов висновку, що будь-яких доказів того, що суми позики або фінансового кредиту були зараховані на поточний рахунок саме ОСОБА_1, суду не надано. У тому числі запитів ТОВ «Фінансова компанія є гроші» до Технологічного партнера ТОВ «Платежі онлайн» щодо перерахунку коштів відповідачу.
Належних та достатніх доказів у контексті вище перелічених норм законодавства щодо виникнення між позивачем та відповідачем зобовязальних правовідносин суду не надано.
Відповідно до п.1 ч.3 ст.133 ЦПК України до витрат, повязаних з розглядом справи належать витрати на професійну правничу допомогу.
Статтею 137 ч.1 ЦПК України визначено, що витрати, повязані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.
Не підлягає задоволенню вимога про стягнення суми понесених витрат на правову допомогу в розмірі 1500 грн. з огляду на те, що статтею 137 ЦПК України передбачено надання правничої допомоги адвокатом та, відповідно, компенсацію витрат за таку допомогу надану адвокатом.
Проте, позивачем заявлено вимогу про компенсацію витрат, понесених ним у звязку з підготовкою позовної заяви та інших документів процесуального характеру, що здійснювалось не адвокатом, а ФОП ОСОБА_6, а у відповідності до ст. 131-2 Конституції України для надання професійної правничої допомоги в Україні діє адвокатура. У звязку з цим дана вимога не підлягає задоволенню.
З урахуванням викладеного, суд приходить до висновку про недоведеність порушення прав позивача, за захистом яких звернувся до суду та відсутність підстав для задоволення позовних вимог.
Відповідно до ч.2 ст.141 ЦПК України судові витрати у разі відмови у задоволенні позову покладаються на позивача.
Керуючись ст. ст. 3, 11, 15, 16, 509, 510, 526, 527, 611, 625, 1046-1049 ЦК України, ст. ст. 12, 13, 19, 81, 137, 259, 263-265, 273, 274-279, 280-282 ЦПК України, Законом України «Про електронну комерцію», Законом України «Про електронні документи та електронний документообіг», суд
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Апеляційна скарга на рішення суду подається до Одеського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення, через Біляївський районний суд Одеської області.
Повне судове рішення складено 15 березня 2019 року.
Суддя О.І. Трушина