ХЕРСОНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

«17» жовтня 2019 року м. Херсон

Справа № 649/1014/18

Провадження № 22-ц/819/1121/19

Херсонський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого (суддя доповідач)Воронцової Л. П.
суддів:Ігнатенко П. Я.,
Полікарпової О. М.
секретарПісоцька Т. І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Херсоні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Великолепетиського районного суду Херсонської області у складі судді Мамаєва В. А. від 10 травня 2019 року у справі за позовом ОСОБА_2 та ОСОБА_3 до ОСОБА_1 , треті особи: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Федоришин Олег Петрович, приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Змисловська Тетяна Василівна, Великолепетиський районний відділ державної виконавчої служби головного територіального управління юстиції у Херсонській області про визнання виконавчих написів нотаріуса такими, що не підлягають виконанню,

В С Т А Н О В И В:

У жовтні 2018 року ОСОБА_2 , ОСОБА_4 звернулися з позовом до ОСОБА_1 про визнання виконавчих написів нотаріуса такими, що не підлягають виконанню.

В обґрунтування позовної заяви зазначили, що вони є чоловіком та дружиною, проживають в с. Осокорівка Нововоронцовського району Херсонської області, займаються приватною підприємницькою діяльністю. На них зареєстроване певне нерухоме та рухоме майно, вони мають певні суми грошових коштів, які використовують в своїй підприємницькій діяльності.

06 жовтня 2018 року вони отримали з Великолепетиського районного ВДВС ГТУЮ у Херсонській області листи з пакетом документів, згідно яких 01 жовтня 2018 року Великолепетиським районним ВДВС відкриті виконавчі провадження про стягнення з них невиплачених в строк за договором позики грошових коштів на користь ОСОБА_1

Позивачі зазначали, що вони не знайомі з ОСОБА_1 , який проживає у АДРЕСА_1 , договорів позики з вище зазначеною особою не укладали; вони не проживали за адресою: АДРЕСА_2 та не зрозуміло, чому саме цю адресу вказав відповідач у своїй заяві, яку направив до Великолепетиського районного ВДВС ГТУЮ у Херсонській області.

Позивачі вважають, що дії відповідача ОСОБА_1 та приватних нотаріусів Київського міського нотаріального округу Федоришина О. П. і ОСОБА_5 , які шляхом обману намагаються заволодіти належним їм майном та грошовими коштами, підпадають під ознаки злочину, передбаченого ст. 190 Кримінального кодексу України, з приводу чого 08 жовтня 2018 року вони звернулися до Нововоронцовського відділення Бериславського відділу поліції НП України в Херсонській області із відповідною заявою. Цього ж дня за їх заявою відкрито кримінальне провадження за ознаками злочину, передбаченого ст. 190 КК України, зареєстроване в Єдиному реєстрі досудових розслідувань за № 0000416.

Після ознайомлення з матеріалами виконавчих проваджень вони отримали копії: виконавчих написів нотаріуса від 18 вересня 2018 року, вчинених приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Змисловською Т.В.; договорів позики від 17 липня 2008 року, посвідчених приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Федоришиним О.П.

Позивачі стверджують, що вищевказані договори позики від 17 липня 2008 року з громадянином ОСОБА_1 вони не підписували, для складання та посвідчення цих договорів до приватного нотаріуса Федоришина О ОСОБА_6 П. не звертались, грошові кошти в борг у ОСОБА_1 не брали, підписи в договорах позики виконані не ними, а іншими особами, тобто договори є підробленими з метою заволодіння їхнім майном та грошовими коштами.

В договорах позики від 17 липня 2008 року, копії яких знаходяться в матеріалах виконавчих проваджень від 01 жовтня 2018 року ВП № 57327759 та № 57328011, їх підписи частково відсутні, що не дає можливості ідентифікувати їх; адреса (номер будинку) ОСОБА_1 в різних документах вказана не однаково - будинок АДРЕСА_3 в договорах позики, в заявах про примусове виконання рішення, № 168-д - у виконавчих написах нотаріуса; в усіх документах, копії яких є в матеріалах виконавчих проваджень, вказана їх адреса АДРЕСА_4 , де вони зареєстровані та фактично проживають на протязі останніх 20 років і в жодному документі не вказано адресу позивачів, яку вказав ОСОБА_1 при направленні своїх заяв до органів виконавчої служби - Херсонська область, смт АДРЕСА_2 , вул. Коцюбинського, 11.

ОСОБА_1 не надав, а приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Змисловська Т.В., вчиняючи виконавчі написи від 18 вересня 2018 року № № 1712, 1713, не перевірила наявності документів, які б підтверджували безспірність заборгованості перед стягувачем та інших обов`язкових документів, необхідних для оформлення виконавчого напису первинних бухгалтерських документів, що підтверджують отримання грошових коштів: розписки чеки квитанції.

У виконавчих написах не зазначено, на підставі яких документів їх видано.

Заперечуючи наявність перед ОСОБА_1 заборгованості за договорами позики, позивачі просили суд:

-визнати виконавчий напис від 18 вересня 2018 року, вчинений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Змисловською Тетяною Василівною, зареєстрований в реєстрі за № 1712, яким звернено стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 , на підставі невиплачених в строк відповідно до умов договору позики від 17 липня 2008 року та розрахунку заборгованості станом на 18 вересня 2018 року грошових коштів у сумі 3 880 055,88 грн., з урахуванням: суми позики у розмірі 322 000 грн.; штрафу у розмірі 15 відсотків від розміру позики у розмірі 483 000 грн., неустойки у розмірі 177 055 грн. 88 коп., таким що не підлягає виконанню;

-визнати виконавчий напис від 18 вересня 2018 року, вчинений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Змисловською Тетяною Василівною, зареєстрований в реєстрі за № 1713, яким звернено стягнення з ОСОБА_7 на користь ОСОБА_1 , на підставі невиплачених в строк відповідно до умов договору позики від 17 липня 2008 року та розрахунку заборгованості станом на 18 вересня 2018 року грошових коштів у сумі 509 709,21 грн., з урахуванням: суми позики у розмірі 423 000 грн.; штрафу у розмірі 15 відсотків від розміру позики у розмірі 63 450 грн.; неустойки у розмірі 23 259 грн. 21 коп., таким що не підлягає виконанню.

Рішенням Великолепетиського районного суду Херсонської області від 10 травня 2019 року позов ОСОБА_2 та ОСОБА_7 до ОСОБА_1 про визнання виконавчих написів нотаріуса такими, що не підлягають виконанню задоволено.

Визнано виконавчий напис від 18 вересня 2018 року, вчинений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Змисловською Тетяною Василівною, зареєстрований в реєстрі за № 1712, яким звернено стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 , на підставі невиплачених в строк відповідно до умов договору позики від 17 липня 2008 року та розрахунку заборгованості станом на 18 вересня 2018 року грошових коштів у сумі 3 880 055,88 грн., з урахуванням: суми позики у розмірі 322 000 грн.; штрафу у розмірі 15 відсотків від розміру позики у розмірі 483 000 грн., неустойки у розмірі 177 055 грн. 88 коп., таким що не підлягає виконанню.

Визнано виконавчий напис від 18 вересня 2018 року, вчинений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Змисловською Тетяною Василівною, зареєстрований в реєстрі за № 1713, яким звернено стягнення з ОСОБА_7 на користь ОСОБА_1 , на підставі невиплачених в строк відповідно до умов договору позики від 17 липня 2008 року та розрахунку заборгованості станом на 18 вересня 2018 року грошових коштів у сумі 509 709,21 грн., з урахуванням: суми позики у розмірі 423 000 грн.; штрафу у розмірі 15 відсотків від розміру позики у розмірі 63 450 грн.; неустойки у розмірі 23 259 грн. 21 коп., таким що не підлягає виконанню.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 судові витрати у розмірі 1114 (одна тисяча сто чотирнадцять) грн. 83 коп.; на користь ОСОБА_8 судові витрати у розмірі 1057 (одна тисяча п`ятдесят сім) грн. 20 коп.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 , посилаючись на порушення судом норм матеріального і процесуального права, просив рішення суду скасувати, ухвалити нове, про відмову у задоволенні позову.

В обґрунтування апеляційної скарги зазначив, що посилання позивачів на те, що вони договори позики не підписували не підтверджено належними і допустимими доказами, вони не заявляли клопотання про призначення судової почеркознавчої експертизи на підтвердження чи спростування зазначеного посилання. Посилання ж суду на обставини, які не є доведеними є міркуванням. Приватний нотаріус Змисловська Т. В. засвідчила копії договорів позики. Нотаріус при вчиненні виконавчих написів дотримався вимог Порядку вчинення нотаріальних дій щодо перевірки справжності договорів позики грошових коштів. Та обставина, що номер його будинку у різних документах вказаний не однаково є технічною помилкою, здійсненою при складанні вказаних документів та не має принципового навантаження, так як для посвідчення правочину нотаріусу необхідно встановити особу на підставі паспортного документу та ідентифікаційного коду, що і було зроблено під час посвідчення виконавчих написів. Посилання суду на те, що 08 жовтня 2018 року відкрито кримінальне провадження за заявою позивачів за ознаками злочинів, передбачених ст. 190 КК України, не є підставою для задоволення позову, оскільки станом на час розгляду справи підозру нікому не пред`явлено, його допит не проведено, тому, стверджувати про те, що в його діях є склад кримінального правопорушення та посилатися на дану обставину, як підставу задоволення позову є безпідставним. При оформленні виконавчого напису, він, для підтвердження безспірності заборгованості перед стягувачем, надав нотаріусу заяви до боржників про повернення суми позики з особистими підписами позивачів, тому посилання суду на те, що нотаріус Київського міського нотаріального округу Змисловська Т. В. вчиняючи виконавчі написи не перевірила документи, що підтверджують безспірність заборгованості перед стягувачем є безпідставними. Покази свідка ОСОБА_9 про те, що він не посвідчував договори позики грошових коштів від 17 липня 2008 року, укладених між ОСОБА_1 і позивачами не можуть бути взяті судом до уваги, тому що бланки, на яких виконано ці договори видавалися приватному нотаріусу Федоришину О. П.

У відзиві позивачів на апеляційну скаргу ОСОБА_1 вони зазначають про надуманість і безпідставність доводів, тому просили залишити її без задоволення, рішення суду без змін.

В судовому засіданні апеляційної інстанції ОСОБА_1 наполягав на задоволенні апеляційної скарги, просив її задовольнити, рішення суду скасувати, ухвалити нове про відмову у задоволенні позову.

Пояснив, що особисто з позивачами він не був знайомий, грошові кошти надав їм у позику за рекомендацією свого батька, нині покійного, як хорошим людям. Договори позики було укладено у нотаріуса, якого запропонував ОСОБА_2 Коли він під`їхав до офісу нотаріуса для укладення договорів позики, того не було на місці, а помічник нотаріуса надала йому для підпису вже підготовлені договори позики грошей. Вручення позивачам повідомлень про погашення боргу здійснював, на його прохання, знайомий юрист, тому пояснити де та при яких обставинах вони були вручені позивачам він не може.

Позивачі ОСОБА_2 і ОСОБА_10 доводи апеляційної скарги не визнали, просили її відхилити, рішення суду залишити без змін. Наполягають, що ні з ОСОБА_1 , ні з його батьком вони ніколи не були знайомі, грошові кошти у відповідача не позичали, договори позики не укладали та не підписували, ніколи не були в нотаріальній конторі при їх посвідчені. Ніяких повідомлень ні від ОСОБА_1 , ні від нотаріуса про повернення боргу за договором позики та вчинення виконавчого напису нотаріуса не отримували. На момент, начебто, підписання ними цих повідомлень 20 липня 2018 року вони перебували в Іспанії, на підтвердження чого надали суду для огляду свої закордонні паспорти. ОСОБА_2 припускає, що такі дії, направлені на розорення їх сім`ї, відібрання належного їм майна, які здійснюють колишні його роботодавці керівництво ТОВ «Альфа смарт Агро», з яким у нього у 2018 році виник конфлікт через несплату товариством йому бонусів за умовами контракту та погрозами керівництва на його адресу.

Третя особа у справі ОСОБА_9 апеляційну скаргу не підтримав, рішення суду просив залишити без змін. Пояснив, що у 2008 році він працював приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу, однак договори позики грошових коштів між ОСОБА_2 , ОСОБА_7 і ОСОБА_1 не посвідчував, у реєстрі нотаріальних дій такі відсутні.

Заслухавши доповідача, пояснення осіб, що з`явилися, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах, визначених ст. 367 ЦПК України, колегія суддів вважає апеляційну скаргу не підлягаючою задоволенню з наступних підстав.

Задовольняючи позовні вимоги ОСОБА_2 , ОСОБА_7 , суд першої інстанції виходив з того, що ні відповідачем ОСОБА_11 , ні його представником не було надано суду доказів на підтвердження того, що відповідач надав приватному нотаріусу Змисловській Т.В. для вчинення виконавчих написів оригінали договорів позики від 17 липня 2008 року, укладених між сторонами та оригінали вимог від 19 липня 2018 року про усунення порушення за договором з підписами позивачів про їх отримання 20 липня 2018 року. Вимоги відповідача від 19 липня 2018 року про усунення порушення за договором також не підтверджують безспірність заборгованості позивачів, оскільки відповідач не надав доказів на підтвердження того, що позивачі 20 липня 2018 року отримали вказані вимоги, тоді як останні надали докази, що у період з 17 липня 2018 року по 22 липня 2018 року перебували за кордоном (Барселона, Іспанія), що підтверджується відмітками у паспортах для виїзду за кордон, тому не отримували і не підписували вказаних вимог. Надані нотаріусу документи не підтверджували безспірність заборгованості боржників і містили розбіжності цих сум у договорах позики , вимогах про усунення порушення і виконавчими написами нотаріусів.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції з наступних підстав.

За загальним правилом статей 15, 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу має право звернутися до суду, який може захистити цивільне право або інтерес в один із способів, визначених частиною першою статті 16 ЦК України, або й іншим способом, що встановлений договором або законом.

Відповідно до статті 18 ЦК України нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом.

Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами та посадовими особами органів місцевого самоврядування встановлюється Законом України «Про нотаріат» та іншими актами законодавства України (частина перша статті 39 Закону України «Про нотаріат»). Таким актом є, зокрема Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затверджений наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року № 296/5 (далі - Порядок вчинення нотаріальних дій).

Вчинення нотаріусом виконавчого напису - це нотаріальна дія (пункт 19 статті 34 Закону України «Про нотаріат»). Правовому регулюванню процедури вчинення нотаріусами виконавчих написів присвячена Глава 14 Закону України «Про нотаріат» та Глава 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій.

Так, згідно зі статтею 87 Закону України «Про нотаріат» для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до п. 1 Переліку, затвердженого постановою Кабінету міністрів України № 1172 від 29 червня 1999 року, стягнення заборгованості за нотаріально посвідченими договорами, що передбачають сплату грошових сум провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів. Для одержання виконавчого напису подаються: а) оригінал нотаріально посвідченого договору (договорів); б) документи, що підтверджують безспірність заборгованості боржника та встановлюють прострочення виконання зобов`язання.

Статтею 88 Закону України «Про нотаріат» визначено умови вчинення виконавчих написів. Відповідно до приписів цієї статті Закону нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку.

Порядок вчинення нотаріальних дій містить такі самі правила та умови вчинення виконавчого напису (пункти 1, 3 Глави 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій).

Відповідно до підпункту 1.1 пункту 1 Глави 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій, для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість, або на правочинах, що передбачають звернення стягнення на майно на підставі виконавчих написів.

Згідно з підпунктом 2.1 пункту 2 Глави 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій для вчинення виконавчого напису стягувачем або його уповноваженим представником нотаріусу подається заява, у якій, зокрема, мають бути зазначені: відомості про найменування і місце проживання або місцезнаходження стягувача та боржника; дата і місце народження боржника - фізичної особи, місце його роботи; номери рахунків у банках, кредитних установах, код за ЄДРПОУ для юридичної особи; строк, за який має провадитися стягнення; інформація щодо суми, яка підлягає стягненню, або предметів, що підлягатимуть витребуванню, включаючи пеню, штрафи, проценти тощо. Заява може містити також іншу інформацію, необхідну для вчинення виконавчого напису.

У разі якщо нотаріусу необхідно отримати іншу інформацію чи документи, які мають відношення до вчинення виконавчого напису, нотаріус вправі витребувати їх у стягувача (підпункт 2.2 пункту 2 Глави 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій). Вчинення виконавчого напису в разі порушення основного зобов`язання та (або) умов іпотечного договору здійснюється нотаріусом після спливу тридцяти днів з моменту надісланих іпотекодержателем повідомлень - письмової вимоги про усунення порушень іпотекодавцю та боржнику, якщо він є відмінним від іпотекодавця. Повідомлення вважається надісланим, якщо є відмітка іпотекодавця на письмовому повідомленні про його отримання або відмітка поштового відділення зв`язку про відправлення повідомлення на вказану в іпотечному договорі адресу (підпункт 2.3 пункту 2 Глави 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій).

Крім того, підпунктами 3.2, 3.5 пункту 3 Глави 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій визначено, що безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172 (далі - Перелік документів). При вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у вказаному Переліку документів. При цьому Перелік документів не передбачає інших умов вчинення виконавчих написів нотаріусами ніж ті, які зазначені в Законі України «Про нотаріат» та Порядку вчинення нотаріальних дій.

Нотаріальна дія або відмова у її вчиненні, нотаріальний акт оскаржуються до суду. Право на оскарження нотаріальної дії або відмови у її вчиненні, нотаріального акта має особа, прав та інтересів якої стосуються такі дії чи акти (стаття 50 Закону України «Про нотаріат»).

За результатами аналізу вищенаведених норм можна дійти таких висновків.

Вчинення нотаріусом виконавчого напису - це нотаріальна дія, яка полягає в посвідченні права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. При цьому нотаріус здійснює свою діяльність у сфері безспірної юрисдикції і не встановлює прав або обов`язків учасників правовідносин, не визнає і не змінює їх, не вирішує по суті питань права. Тому вчинений нотаріусом виконавчий напис не породжує права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна, а підтверджує, що таке право виникло в стягувача раніше. Мета вчинення виконавчого напису - надання стягувачу можливості в позасудовому порядку реалізувати його право на примусове виконання зобов`язання боржником.

Отже, відповідне право стягувача, за захистом якого він звернувся до нотаріуса, повинно існувати на момент звернення. Так само на момент звернення стягувача до нотаріуса із заявою про вчинення виконавчого напису повинна існувати й, крім того, також бути безспірною, заборгованість або інша відповідальність боржника перед стягувачем.

Безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника - це обов`язкова умова вчинення нотаріусом виконавчого напису (стаття 88 Закону України «Про нотаріат»). Однак характер правового регулювання цього питання дає підстави для висновку про те, що безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника для нотаріуса підтверджується формальними ознаками - наданими стягувачем документами згідно з Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів.

Захист прав боржника у процесі вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається у спосіб, передбачений підпунктом 2.3 пункту 2 Глави 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій, - шляхом надіслання іпотекодержателем повідомлень - письмової вимоги про усунення порушень іпотекодавцю та боржнику, якщо він є відмінним від іпотекодавця. Натомість нотаріус вирішує питання про вчинення виконавчого напису на підставі документів, наданих лише однією стороною, стягувачем, і не зобов`язаний запитувати та одержувати пояснення боржника з приводу заборгованості для підтвердження чи спростування її безспірності.

Таким чином, вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається за фактом подання стягувачем документів, які згідно з відповідним Переліком є підтвердженням безспірності заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем. Однак сам по собі цей факт (подання стягувачем відповідних документів нотаріусу) не свідчить про відсутність спору стосовно заборгованості як такого.

З урахуванням приписів статей 15, 16, 18 ЦК України, статей 50, 87, 88 Закону України «Про нотаріат» захист цивільних прав шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису полягає в тому, що нотаріус підтверджує наявне у стягувача право на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. Це право існує, поки суд не встановить зворотного. Тобто боржник, який так само має право на захист свого цивільного права, в судовому порядку може оспорювати вчинений нотаріусом виконавчий напис: як з підстав порушення нотаріусом процедури його вчинення, так і з підстав неправомірності вимог стягувача (повністю чи в частині розміру заборгованості або спливу строків давності за вимогами у повному обсязі чи в їх частині), з якими той звернувся до нотаріуса для вчиненням виконавчого напису.

Вирішуючи спір про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, суд не повинен обмежуватися лише перевіркою додержання нотаріусом формальних процедур і факту подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника згідно з Переліком документів.

Для правильного застосування положень статей 87, 88 Закону України «Про нотаріат» у такому спорі суд повинен перевірити доводи боржника у повному обсязі й установити та зазначити в рішенні, чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість взагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було невирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру станом на час вчинення нотаріусом виконавчого напису.

З матеріалів справи вбачається і це встановлено судом, 18 вересня 2018 року приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Змисловська Т.В. вчинила виконавчі написи, відповідно до яких пропонувала звернути стягнення: з боржника ОСОБА_2 на користь стягувача ОСОБА_1 невиплачених в строк за договором позики, посвідченим Федоришиним О. П., приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу, 17 липня 2008 року, зареєстрованого ва реєстрі за № 10119 за період з 19 липня 2018 року по 18 вересня 2018 року грошові кошти в сумі 3 880 055,88 грн, яка складається з: суми позики у розмірі 322 000 грн.; штрафу у розмірі 15 відсотків від розміру позики у розмірі 483 000 грн., неустойки у розмірі 177 055 грн. 88 коп. та звернути стягнення з боржника ОСОБА_3 на користь стягувача ОСОБА_1 не виплачених в строк відповідно до умов договору позики посвідченим Федоришиним О. П ОСОБА_6 , приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу, 17 липня 2008 року зареєстровано в реєстрі за № 1016 грошові кошти за період з 19 липня 2018 року по 18 вересня 2018 року у розмірі 509 709,21 грн, яка складається з: суми позики у розмірі 423 000 грн.; штрафу у розмірі 15 відсотків від розміру позики у розмірі 63 450 грн.; неустойки у розмірі 23 259 грн. 21 коп. /т. І а. с. 114, 121/.

Вище зазначені виконавчі написи вчинені приватним нотаріусом Змисловською Т. В. на підставі поданих ОСОБА_1 заяв про вчинення виконавчих написів, до яких додано, як зазначено у них, копії договорів позики грошових коштів від 17 липня 2008 року; копії вимог про усунення порушення за договором, адресованих ОСОБА_1 ОСОБА_2 і ОСОБА_12 з написом про отримання їх позичальниками 20 липня 2018 року /т. І а. с. 115, 118, 122, 123/.

Разом з тим, згідно інформації, що міститься у паспортах ОСОБА_2 і ОСОБА_13 - ОСОБА_14 для виїзду за кордон, оглянутих колегією суддів в судовому засіданні, у період з 15 липня 2018 року по 22 липня 2018 року останні були відсутні в Україні та перебували у Барселоні (Іспанія) /т. І а. с. 130, 131/.

Даний факт підтвердила Державна прикордонна служба України у своєму листі № 0.184-36310/0/15-19- Вих від 16 жовтня 2019 року.

З огляду на зазначене, слід дійти висновку, що вимогу ОСОБА_1 про усунення порушення за договорами позики позивачі не отримували, отже при вчиненні виконавчих написів нотаріуса порушено Порядок їх вчинення та порушено права ОСОБА_2 і ОСОБА_15 на спростування заборгованості.

Крім того, суд першої інстанції правильно зазначив, що розмір заборгованості, який відповідачем запропоновано погасити позивачам у вимозі-повідомленні від 19 липня 2018 року та у його заяві на вчинення виконавчого напису становить 3 220 000 грн і 423 000 грн відповідно і відрізняється від розміру, зазначеному у виконавчих написах нотаріуса (3 880 055,88 грн і 509 709,21 грн) /а. с. 114, 115, 118, 121, 122, 123/.

За вказаних обставин, суд дійшов обґрунтованого висновку про те, що виконавчі написи нотаріуса підлягають визнанню такими, що не підлягають виконанню.

Доводи апеляційної скарги ОСОБА_1 про те, що суд першої інстанції безпідставно послався у рішенні, що позивачі договори позики грошових коштів з ним не укладали, оскільки вказаний факт не доведений і належними доказами не підтверджений, позивачі на спростування його доводів клопотання про призначення судової почеркознавчої експертизи не заявляли, підлягають відхиленню, оскільки спростовуються клопотанням представника позивачів від 21 січня 2019 року про витребування оригіналів документів у ОСОБА_1 : договорів позики і вимог про усунення порушень за договором та призначення почеркознавчої експертизи їх підписів на вказаних документах, яке ухвалою суду від 21 листопада 2018 року задоволено, витребувано зазначені документи у ОСОБА_1 /т. І а. с. 86 87, 137 139/.

На виконання даної ухвали суду представником відповідача надано копію висновку ДОП Шевченківського УП ГУНП у м. Києві від 01 жовтня 2018 року про закінчення перевірки по матеріалу ЄО № 81132 від 19 вересня 2018 року за заявою ОСОБА_1 про втрату документів та нотаріально завірених договорів з метою фіксації цієї події /т. ІІ а. с. 91/.

Посилання у скарзі на те, що висновки суду щодо зазначення різної адреси ОСОБА_16 . ОСОБА_17 у різних документах свідчать про не підписання позивачами договорів позики, не заслуговують на увагу, як такі, що містять технічну помилку, оскільки це не вплинуло на висновки суду вцілому у справі та на законність судового рішення.

Доводи апеляційної скарги про безпідставність посилання позивачів і суду на відкрите кримінальне провадження, оскільки підозру у ньому не пред`явлено, склад кримінального правопорушення не встановлено, підлягають відхиленню, оскільки висновків суду про визнання виконавчих написів нотаріуса такими, що не підлягають виконанню не спростовують.

Посилання у скарзі на те, що покази свідка ОСОБА_9 під час досудового розслідування кримінального провадження та покази позивачів не можуть бути належними доказами у справі, підлягають відхиленню, оскільки суд послався на покази ОСОБА_9 , які він дав в судовому засіданні і які узгоджуються з його показами у якості свідка у кримінальному провадженні, а покази позивачів наданих суду в якості свідків узгоджуються з іншими доказами у даній справі, зокрема, щодо відсутності їх в Україні 20 липня 2018 року та не отриманні вимог ОСОБА_1 про виконання зобов`язання.

Європейський суд з прав людини вказав, що пункт перший статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними, залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).

З огляду на зазначене, доводи апеляційної скарги ОСОБА_1 не ґрунтуються на законі, не містять нові факти чи засоби доказування, висновки суду не спростовують, тому підлягають відхиленню, а рішення суду залишенню без змін.

Керуючись ст. ст. 367, 374 ЦПК України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Великолепетиського районного суду Херсонської області від 10 травня 2019 року залишити без змін.

Постанова апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття та може бути оскаржена протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення (постанови) шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції у цивільних справах - Верховного Суду.

Дата складання повного судового рішення 18 жовтня 2019 року.

Головуючий Л. П. Воронцова
Судді: П. Я. Ігнатенко О. М. Полікарпова