Справа №521/9306/19
Провадження №2/521/3264/19
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 жовтня 2019 року Малиновський районний суд м. Одеси у складі:

головуючого судді - Поліщук І.О.,

при секретарі - Феслер О.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні м. Одеси цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Фірми «Дубль W» у вигляді Товариства з обмеженою відповідальністю, за участю третьої особи: Одеська товарна біржа про визнання договору купівлі-продажу нерухомого майна дійсним, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулася до суду із позовом до Фірми «Дубль W» у вигляді Товариства з обмеженою відповідальністю, за участю третьої особи: Одеська товарна біржа про визнання договору купівлі-продажу дійсним, в якому просить визнати дійсним правочин, реальним та виконаним договір купівлі-продажу нерухомого майна №12178, укладений 11 січня 1996 року квартири, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , укладений на Одеській Товарній Біржі між Фірмою «Дубль W» (від імені якої діяла ОСОБА_2 ), та ОСОБА_1 та його дружиною - ОСОБА_3 . Загальна площа квартири складає 73,2 кв.м., корисна площа - 71,3 кв.м., житлова площа - 47,9 кв.м.

В обґрунтування своїх вимог позивач посилається на те, що 11 січня 1996 року між Фірмою «Дубль W» (від імені якої діяла ОСОБА_2 ) та позивачем ОСОБА_1 та його дружиною ОСОБА_3 був укладений договір купівлі-продажу майна №12178, а саме: трикімнатної квартири загальною площею 73,2 кв.м., житлова площа 47,9 кв.м., яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , яка належала продавцю на підставі Акту приймання - передачі квартири від 23 жовтня 1995 року, зареєстрованого в МБТІ міста Одеси під № 3111 стр. 140 кн. 15 м/с від 04 січня 1996 року. Договір купівлі-продажу нерухомого майна № 12178 від 11 січня 1996 року зареєстровано на Одеській товарній біржі в Журналі реєстрації біржових угод з нерухомістю за реєстраційним № 12178 від 11.01.1996 року. Також Договір купівлі-продажу нерухомого майна № 12178 від 11.01.1996 року було зареєстровано в Одеському міжміському бюро технічної інвентаризації 15 січня 1996 року за № 3111 стор. 128 кн. 99 доп.

До підписання договору покупець передав відповідачу грошові кошти у розмірі - чотириста двадцять мільйонів карбованців, в рахунок вартості придбаного житла, останній передав житло, виконавши, таким чином, умови договору. Таким чином, сторони виконали всі умови для купівлі-продажу, в результаті яких настали юридичні наслідки, а саме, одна сторона продала, а інша сторона придбала квартиру за адресою: АДРЕСА_1 . Після підписання договору купівлі-продажу майна №12178 від 11 січня 1996 року, правочин обома сторонами повністю виконаний, відповідачем були звільнені всі приміщення, передані ключі. Ні заперечень, ні зауважень ніхто із сторін по правочину не заявляв. Позивач використовує означену квартиру протягом 23 років для постійного проживання, зареєстрований за вказаною адресою. ІНФОРМАЦІЯ_1 померла дружина позивача - ОСОБА_3 , про що в книзі реєстрації смертей зроблено відповідний актовий запис № 6104. 17.11.2009 року, з метою отримання свідоцтва про право на спадщину за законом на спадкове майно, а саме: Ѕ частку квартири АДРЕСА_1 , після смерті дружини позивач звернувся до приватного нотаріуса Одеського міського нотаріального округу Пачевої Ірини Іванівни. 07.05.2019 року було здійснено реєстрацію спадкової справи та листом від 07.05.2019 року за вих.№ 148/02-31 приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Пачевою І.І. позивачу було надано постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії через відсутність нотаріального посвідчення Договору купівлі-продажу нерухомого майна №12178, укладеного 11 січня 1996 року квартири, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , який не може бути прийнятий для вчинення нотаріусом нотаріальних дій, так як не відповідає вимогам чинного законодавства. З метою захисту своїх прав та інтересів позивач вимушений звернутись до суду з відповідним позовом.

Позивач в судове засідання не з`явився, надав до канцелярії суду заяву в якій просить суд слухати справу за його відсутності, позовні вимоги підтримує у повному обсязі.

Представник відповідача Фірми «Дубль W» у вигляді товариства з обмеженою відповідальністю - адвокат Широкобород С.М. на судове засідання не з`явився, про час та місце судового засідання повідомлений належним чином, надав до канцелярії суду заяву в якій просить суд слухати справу за його відсутності та за відсутності відповідача, позовні вимоги визнав у повному обсязі.

Третя особа - Одеська товарна біржа в судове засідання не з`явилася, про час та місце судового засідання повідомлена у встановленому законом порядку, причини неявки суду не надала.

У разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснюється.

Суд, вивчивши матеріали справи, прийшов до висновку, що позов обґрунтований, доказаний та підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини.

У судовому засіданні встановлено, що 11 січня 1996 року ОСОБА_1 разом зі своєю дружиною - ОСОБА_3 , купив у відповідача квартиру за адресою: АДРЕСА_1 . На підтвердження вказаної угоди, 11 січня 1996року на Одеські Товарній Біржі було укладено Договір №12178 купівлі-продажу нерухомого майна. Договір було зареєстровано в КП „БТІ" ОМР 15.01.1996р. за №3111 стор. 128 кн. 99 доп. Загальна площа квартири складає 73,2 кв.м., корисна площа - 71,3 кв.м., житлова площа - 47,9 кв.м.

Зазначений договір відповідно до вимог, передбачених ст. 15 Закону України «Про товарну біржу» (в редакції, яка діяла на час укладання угоди) був зареєстрований на Одеській товарній біржі.

Таким чином, суд приходить до висновку про те, що при укладанні договору між сторонами було досягнуто згоди по всім істотним його умовам і сторони повністю виконали угоду: продавці отримали кошти, а покупцю було передано нерухоме майно і до нього перейшло право власності на спірну квартиру, яке в установленому порядку було ним зареєстровано.

Біржове оформлення сторонами було обране, оскільки така форма оформлення подібного роду договорів відповідала дійсному на той час законодавству, що підтверджується державною реєстрацією спірного договору.

З свідоцтва про укладання шлюбу вбачається, що ОСОБА_1 та ОСОБА_3 уклали шлюб 14 квітня 1990 року, про що в книзі реєстрації актів про укладання шлюбу зроблено запис за №95. Після укладання шлюбу присвоєні прізвища чоловікові: ОСОБА_3 , дружині ОСОБА_3 .

З свідоцтва про смерть вбачається, що ОСОБА_3 померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , про що в книзі реєстрації смертей зроблено запис за №6104.

Постановою приватного нотаріуса Одеського міського нотаріального округу Пачевої І.І. про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 07.05.2019 року відмовлено ОСОБА_1 - позивачу по справі, у вчиненні нотаріальної дії, а саме: у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на Ѕ частку квартири під АДРЕСА_1 , після смерті ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_3 - дружини позивача, через відсутність нотаріального посвідчення Договору купівлі-продажу нерухомого майна №12178, укладеного 11 січня 1996 року квартири, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , який не може бути прийнятий для вчинення нотаріусом нотаріальних дій, так як не відповідає вимогам чинного законодавства

Суд вважає, що оскільки спірні правовідносини між сторонами виникли у 1996 році, то враховуючи положення п. 4 Прикінцевих та Перехідних положень ЦК України, до них належить застосувати положення ЦК УРСР 1963 року, чинного на час їх виникнення.

Відповідно до ст. 153 ЦК УРСР 1963 року договір вважається укладеним, коли між сторонами в потрібній у належних випадках формі досягнуто згоди по всіх істотних умовах.

За положеннями ст. 227 ЦК УРСР 1963 року договір купівлі-продажу жилого будинку повинен бути нотаріально посвідчений, якщо хоча б однією із сторін є громадянин. Недодержання цієї вимоги тягне недійсність договору (ст. 47 цього Кодексу).

Разом з тим, згідно ст.15 ЗУ «Про товарні біржі» від 10 грудня 1991 року в редакції, яка діяла на час укладання спірного договору, угоди, зареєстровані на біржі, не підлягали нотаріальному посвідченню. Угода вважалась укладеною з моменту її реєстрації на біржі.

Відповідно до ч. 2 ст. 47 ЦК УРСР 1963 року, якщо одна із сторін повністю або частково виконала угоду, яка потребує нотаріального посвідчення, а інша сторона ухиляється від нотаріального посвідчення угоди, суд вправі за вимогою виконавчої сторони визнати угоду дійсною. В цьому разі подальше нотаріальне посвідчення угоди не потребується.

Відповідно до ч. 4 ст. 3 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» права на нерухоме майно, що виникли до набрання чинності цим Законом, визнаються дійсними у разі відсутності їх державної реєстрації, передбаченої цим Законом, за таких умов: якщо реєстрація була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення, або якщо на момент виникнення прав діяло законодавство, що не передбачало обов`язкової реєстрації таких прав. Вищезазначена Інструкція передбачала державну реєстрацію будівель, споруд, проте виникнення права власності на будинки, споруди не залежало від державної реєстрації до часу набрання чинності ЦК України та Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень».

Згідно п. 4 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 28.04.1978 року «Про судову практику по справам про визнання угод недійсними з підстав недодержання нотаріальної форми» визнаються недійсними тільки угоди, які відповідно до чинного законодавства підлягають обов`язковому нотаріальному посвідченню, зокрема, договори довічного утримання, застави, купівлі-продажу. Якщо така угода виконана повністю або частково однією з сторін, а друга сторона ухиляється від її нотаріального оформлення, суд на підставі ч. 2 ст. 47 ЦК УРСР за вимогою сторони, яка виконала угоду, її правонаступників або прокурора вправі визнати угоду дійсною.

З урахуванням наведених правових норм та фактичних обставин справи суд приходить до висновку про те, що при укладанні договору між сторонами було досягнуто згоди по всім істотним його умовам, виконання договору відбулося: продавці отримали кошти, а покупцю було передано нерухоме майно і до нього перейшло право власності на спірну квартиру, яке в установленому порядку було ним зареєстровано.

Статтею 41 Конституції України встановлено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю.

У відповідності із ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

При таких обставинах суд вважає, що даний договір можна визнати дійсним.

Керуючись ст.41 Конституції України, п. 4 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України, ст.ст. 47, 153, 227 ЦК УРСР, ст. 15 Закону України «Про товарну біржу», ст.ст. 15, 16 ЦК України, ст.ст. 4, 5, 12, 13, 81, 89, 133, 141, 258-259, 268 ЦПК України, суд -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до Фірми «Дубль W» у вигляді Товариства з обмеженою відповідальністю, за участю третьої особи: Одеська товарна біржа, про визнання договору купівлі-продажу нерухомого майна дійсним - задовольнити.

Визнати дійсним договір купівлі-продажу нерухомого майна № 12178 від 11.01.1996 року, а саме: квартири АДРЕСА_1 , укладений між ОСОБА_1 , ОСОБА_3 та Фірмою «Дубль W» у вигляді Товариства з обмеженою відповідальністю (від імені якої діяла ОСОБА_2 ) та зареєстрований на Одеській товарній біржі в «Журналі реєстрації біржових правочинів з нерухомістю», реєстраційний № 12178 від 11 січня 1996 року та зареєстрований в Одеським міжміським бюро технічної інвентаризації 15 січня 1996 року під № 3111 стор. 128 кн. 99 доп.

Рішення може бути оскаржене до Одеського апеляційного суду на протязі тридцяти днів.

Повний текст рішення виготовлено 15 жовтня 2019 року.

Головуючий:

15.10.19