Постанова

Іменем України

16 жовтня 2019 року

м. Київ

справа № 201/1836/18

провадження № 61-4229св19

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду:

Синельникова Є. В. (суддя-доповідач), Хопти С. Ф., Шиповича В. В.,

учасники справи:

позивач - ОСОБА_1 ,

відповідач - товариство з обмеженою відповідальністю «Дніпропетровськгаз збут»,

треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору: управління соціального захисту населення Соборної районної у місті Дніпрі ради, публічне акціонерне товариство «Дніпрогаз»,

розглянув у попередньому судовому засіданні у порядку письмового провадження касаційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська, у складі судді Ходаківського М. П., від 05 липня 2018 року та постанову Дніпровського апеляційного суду, у складі колегії суддів: Варенко О. П., Лаченкової О. В., Свистунової О. В., від 04 лютого 2019 року.

Короткий зміст позовних вимог

У лютому 2018 року ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом до товариства з обмеженою відповідальністю «Дніпропетровськгаз збут», треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору: управління соціального захисту населення Соборної районної у місті Дніпрі ради, публічне акціонерне товариство «Дніпрогаз», про визнання дій неправомірними, зобов`язання вчинити певні дії та відшкодування матеріальної і моральної шкоди.

Свої вимоги позивач мотивував тим, що він з 16 квітня 2004 року проживає за адресою: АДРЕСА_1 , та є споживачем послуг з газопостачання. Протягом усього часу проживання у квартирі сплачував за користування газом згідно із встановленими нормами споживання. Він та його дружина мають статус «дитина війни» та користувалися пільгою 25 % щодо оплати житлово-комунальних послуг. Крім того, ним була оформлена щомісячна адресна безготівкова субсидія для відшкодування витрат на оплату користування житлом або його утримання та комунальних послуг. З повідомлення управління соціального захисту населення Соборної районної у м. Дніпрі ради він дізнався, що йому не було призначено субсидію з 01 травня 2017 року у зв`язку з наявністю боргу з оплати за послуги з газопостачання. Із відповіді ТОВ «Дніпропетровськгаз збут» від 22 вересня 2017 року йому стало відомо про наявну заборгованість станом на 01 липня 2015 року у розмірі 744, 95 грн, яку необхідно сплатити. На його звернення ТОВ «Дніпропетровськгаз збут» 28 листопада 2017 року було надано акт звірки, з яким він не погодився.

Вказані дії відповідача вважає незаконними та такими, що порушують його права як споживача. Зокрема зазначав, що газопостачання у період з липня по вересень 2015 року здійснювалося без складання письмового договору та без надання інформації щодо стану розрахунків за газопостачання. В результаті незаконних дій відповідач завдав йому матеріальну шкоду у вигляді не отриманої субсидії за період з 01 травня 2017 року по 31 грудня 2017 року у розмірі 5 036, 86 грн. Також у результаті незаконних дій відповідача йому було завдано і моральну шкоду, яка виразилася у шкоді, завданій його здоров`ю, у сильних душевних стражданнях та подальших негативних наслідках.

Із урахуванням зазначеного, позивач просив позов задовольнити, визнати неправомірними дії відповідача щодо нарахування станом на 01 липня 2015 року йому боргу у розмірі 575, 50 грн та скасувати цей борг. Зобов`язати відповідача здійснити перерахунок послуг з газопостачання з 01 липня 2015 року. Стягнути з відповідача матеріальну шкоду у розмірі 5 036,86 грн, а також моральну шкоду у розмірі 57 600, 00 грн.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Рішенням Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 05 липня 2018 року у задоволенні позову ОСОБА_1 відмовлено.

Рішення суду першої інстанції мотивовано тим, що позивач не довів належними доказами відсутності заборгованості за надані послуги з газопостачання, вини відповідача у припиненні нарахування позивачу субсидії за надані комунальні послуги, а тому позовні вимоги до задоволення не підлягають.

Короткий зміст постанови суду апеляційної інстанції

Постановою Дніпровського апеляційного суду від 04 лютого 2019 рокуапеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишено без задоволення, а рішення Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 05 липня 2018 року -без змін.

Постанова апеляційного суду мотивована тим, що позивачем не доведено неправомірності нарахування відповідачем заборгованості за послуги з постачання природного газу та не встановлено наявності вини і порушень з боку ТОВ «Дніпропетровськгаз збут», а тому вирішуючи спір, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про необґрунтованість вимог позивача в частині стягнення з відповідача матеріальної та моральної шкоди. Позивачем також не доведено порушення його права на отримання субсидії з вини відповідача, оскільки суми простроченої понад два місяці заборгованості станом на 01 липня 2015 року було нараховано правомірно.

Короткий зміст вимог касаційної скарги та доводи особи, яка подала касаційну скаргу

У касаційній скарзі ОСОБА_1 просить скасувати рішення Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 05 липня 2018 року та постанову Дніпровського апеляційного суду від 04 лютого 2019 року і ухвалити нове рішення про задоволення позовних вимог, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права.

Касаційна скарга мотивована тим, що при вирішенні спору судами не надано належної оцінки доводам позивача щодо предмету спору. Не враховано, що відповідачем було самостійно проведено необґрунтовані коригування, збільшення розміру платежів за надані послуги з постачання газу, при цьому ні позивачу, ні відповідним органам, які здійснюють нарахування субсидії, не повідомлялося про відповідні дії. Надаючи оцінку розрахункам заборгованості, суди не врахували наявні у позивача пільги по оплаті комунальних послуг з газопостачання. Позивач сумлінно виконував усі умови типового договору постачання природного газу, регулярно сплачував ТОВ «Дніпропетровськгаз збут» вартість наданих послуг з газопостачання. У платіжних документах в графі «призначення платежу» вказував, за який саме місяць він здійснює оплату відповідачу. Вказаний факт підтверджується розрахунковими квитанціями, яким не надано належної оцінки судами попередніх інстанцій.

Надходження касаційної скарги до суду касаційної інстанції

Ухвалою Верховного Суду від 11 березня 2019 року відкрито касаційне провадження у справі.

Доводи осіб, які подали відзив на касаційну скаргу

У поданому відзиві на касаційну скаргу ТОВ «Дніпропетровськгаз збут» посилається на те, що при вирішенні спору судами правильно встановлено обставини справи, застосовано норми матеріального права, обґрунтовано відмовлено у задоволенні позовних вимог у зв`язку з їх недоведеністю, а доводи касаційної скарги не спростовують правильних по суті судових рішень.

Фактичні обставини справи, встановлені судами

ОСОБА_1 проживає за адресою: АДРЕСА_1 , де відкрито особовий рахунок № НОМЕР_1 на його ім`я.

ОСОБА_1 перебуває на обліку в управлінні соціального захисту населення Соборної районної у м. Дніпрі ради як отримувач субсидії для відшкодування витрат на оплату житлово-комунальних послуг з січня 2007 року.

Рішенням управління соціального захисту населення Соборної районної у м. Дніпрі ради від 01 червня 2017 року ОСОБА_1 було відмовлено у призначенні житлової субсидії з травня 2017 року у зв`язку з наявною простроченою заборгованістю по комунальних платежах, про що повідомлено позивача. Запропоновано вжити заходів з погашення заборгованості (а. с. 27).

У відповіді ТОВ «Дніпровськгаз збут» від 22 вересня 2017 року на заяву позивача від 22 серпня 2017 року щодо нарахування заборгованості за послуги газопостачання роз`яснено, що станом на 01 липня 2015 року перед попереднім постачальником ПАТ «Дніпрогаз» існує заборгованість. Оплати з 23 липня 2015 року по 31 серпня 2017 року, які надходили на рахунок товариства, зараховані в рахунок боргу перед попереднім постачальником та надалі будуть зараховуватись до повного погашення заборгованості перед попереднім постачальником. Станом на 31 серпня 2017 року заборгованість перед ТОВ «Дніпропетровськгаз збут» становить 744, 95 грн (а. с. 29).

Відповідно до Ліцензійних умов провадження господарської діяльності з постачання природного газу, газу (метану) вугільних родовищ за регульованим тарифом, затверджених постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг (далі - НКРЕКП) від 12 січня 2015 року № 9, вимог статті 16 Закону України «Про засади функціонування ринку природного газу» та внаслідок відокремлення функцій з постачання та розподілу природного газу з 01 липня 2015 року постачання природного газу позивачу здійснює газопостачальне підприємство ТОВ «Дніпропетровськгаз збут», а ПАТ «Дніпрогаз» виконує функції газорозподільного підприємства (Оператора ГРМ).

Постановою Кабінету Міністрів України «Про затвердження Положення про покладення спеціальних обов'язків на суб`єктів ринку природного газу для забезпечення загальносуспільних інтересів у процесі функціонування ринку природного газу (відносини у перехідний період)» від 01 жовтня 2015 року № 758на ТОВ «Дніпропетровськгаз збут» покладено спеціальні обов`язки щодо постачання природного газу побутовим споживачам (населенню).

Позиція Верховного Суду

Заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши доводи касаційної скарги та матеріали справи, колегія суддів дійшла наступних висновків.

Згідно з положеннями частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Згідно з частиною першою статті 400 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу.

За змістом статей 15, 16 Цивільного кодексу України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Способами захисту особистих немайнових або майнових прав та інтересів, з якими особа має пр аво звернутися до суду, зокрема, є відшкодування шкоди.

Частинами першою та другою статті 14 ЦК України визначено, що цивільні обов`язки виконуються у межах, встановлених договором або актом цивільного законодавства. Особа не може бути примушена до дій, вчинення яких не є обов`язковим для неї.

Відповідно до статті 22 ЦК України особа, якій завдано збитків в результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі.

Частиною другою статті 22 ЦК України передбачено, що збитками є: втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода).

У відповідності до частин першої-другої статті 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.

Частиною першою статті 1167 ЦК України визначено, що моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

Відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні.

Положеннями розділу ІІІ пункту 21 Правил постачання природного газу, затверджених постановою НКРЕКП 30 вересня 2015 року № 2496 (далі - правила), визначено, що побутовий споживач має право на проведення звіряння розрахунків з підписанням відповідного акта; безоплатне отримання інформації про обсяги та інші показання власного споживання природного газу.

Відповідно до пункту 2-4 розділу ІІІ вказаних Правил постачання природного газу побутовому споживачу здійснюється на підставі договору, що укладається між ним та постачальником на умовах типового договору постачання природного газу побутовим споживачам, затвердженого Регулятором, які є однаковими для всіх побутових споживачів України. Для забезпечення приєднання до умов договору постачання природного газу побутовим споживачам усіх діючих побутових споживачів, об`єкти яких знаходяться в межах закріпленої території постачальника із спеціальними обов`язками, останній в установленому порядку надсилає кожному побутовому споживачу заяву-приєднання до умов договору постачання природного газу побутовим споживачам з персоніфікованими даними щодо споживача та його об`єкта. За відсутності зауважень до персоніфікованих даних у заяві-приєднанні та її змісту побутовий споживач зобов`язаний підписати заяву-приєднання та повернути один її примірник постачальнику. Якщо споживач не повернув постачальнику заяву-приєднання, фактом згоди споживача про приєднання до умов договору (акцептування заяви-приєднання) є сплачений споживачем рахунок (квитанція) постачальника за поставлений природний газ, а щодо постачальника із спеціальними обов`язками і факт фактичного споживання природного газу після офіційного опублікування договору таким постачальником.

Суди встановили, що ТОВ «Дніпропетровськгаз збут» як постачальник надає споживачам послуги з постачання природного газу, а інші послуги, зокрема, облік газу, своєчасне технічне обслуговування газопроводів, газових приладів і пристроїв, лічильників газу, та технічні види робіт з підключення, обмеження, локалізації і ліквідації аварійних ситуацій тощо здійснює Оператор ГРМ.

Відповідно до довідки про фінансовий стан особового рахунку позивача станом на 30 червня 2015 року перед ПАТ «Дніпрогаз» існувала заборгованість у розмірі 564, 76 грн (а. с. 36).

01 липня 2015 року внаслідок відокремлення функцій з постачання та розподілу природного газу і початку здійснення ліцензованої діяльності з постачання ТОВ «Дніпропетровськгаз збут» розрахункові рахунки зі спеціальним режимом використання попереднього постачальника ПАТ «Дніпрогаз», на які споживачі здійснювали оплату, були закриті.

З цього моменту заборгованість споживачів, що існувала на час надання послуг ПАТ «Дніпрогаз», почала надходити на рахунки зі спеціальним режимом використання діючого постачальника ТОВ «Дніпропетровськгаз збут», після чого згідно укладеного договору доручення суми заборгованості фізичних осіб за постачання природного газу до 30 червня 2015 року, що надходили на рахунок діючого постачальника, перераховувались ПАТ «Дніпрогаз» в рахунок погашення заборгованості.

Відповідно до акта звірки від 28 листопада 2017 року фактичних показників лічильника газу та суми заборгованості перед ТОВ «Дніпропетровськгаз збут» заборгованість за спожитий газ за адресою проживання позивача становить суму 744, 69 грн (а. с. 34).

Позивач не погодився з наявною заборгованістю, зазначеною у акті, що відображено у акті (а.с.34).

Однак, у січні 2018 року позивач надав до управління соціального захисту населення Соборної районної у місті Дніпрі ради копії квитанцій від 26 січня 2018 року про сплату заборгованості за послуги газопостачання.

Згідно зі статтею 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Ухвалюючи рішення про відмову у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції, з висновком якого погодився й апеляційний суд, враховуючи вказані норми матеріального права, правильно встановивши фактичні обставини справи, які мають суттєве значення для її вирішення, виходив із того, що позивачем не надано доказів на підтвердження того, що з вини газопостачальної організації позивачу 01 червня 2017 року було відмовлено у призначенні житлової субсидії з травня 2017 року у зв`язку з наявною простроченою заборгованістю понад два місяці.

Позивачем не спростовано наявну заборгованість станом на 30 червня 2015 року за послуги з газопостачання, не доведено неправомірності нарахування відповідачем заборгованості за послуги з постачання природного газу.

Враховуючи те, що позивачем не доведено протиправності дій відповідача, причинно-наслідкового зв`язку між діями ТОВ «Дніпропетровськгаз збут» та наслідками, які настали (припинення нарахування субсидії у зв`язку із наявною заборгованістю за комунальні послуги), суди дійшли правильного висновку про відмову у задоволенні позовних вимог за необґрунтованістю.

Ці та інші доводи касаційної скарги не дають підстав для висновку, що рішення суду першої інстанції та постанова суду апеляційної інстанції ухвалені без додержання норм матеріального і процесуального права та зводяться до переоцінки доказів у справі, що відповідно до положень статті 400 ЦПК України знаходиться поза межами повноважень Верховного Суду.

Колегія суддів погоджується з висновками судів попередніх інстанцій по суті вирішення спору. Судамиправильно застосовано норми матеріального права, дотримано норми процесуального права, зроблено обґрунтовані висновки на підставі належним чином оцінених доказів, наданих сторонами (стаття 89 ЦПК України).

Враховуючи наведене, встановивши відсутність підстав для скасування оскаржених судових рішень, колегія суддів вважає, що касаційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а оскаржені судові рішення - без змін.

Не може бути скасоване правильне по суті і законне рішення з одних лише формальних міркувань (частина друга статті 410 ЦПК України).

Керуючись статтями 400, 401, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 05 липня 2018 року та постанову Дніпровського апеляційного суду від 04 лютого 2019 року залишити без змін.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Судді:Є. В. Синельников
С. Ф. Хопта
В. В. Шипович