ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 березня 2019 року

м. Харків

справа № 640/5069/18

провадження № 22-ц/818/990/19

Харківський апеляційний суду складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:

головуючого: Коваленко І.П.,

суддів: Овсяннікової А.І., Піддубного Р.М.,

учасники справи:

позивач: ОСОБА_1,

відповідач: Харківське комунальне підприємство "Тролейбусне депо № 3",

відповідач: Публічне акціонерне товариство "Страхова компанія "Країна",

розглянув в порядку спрощеного провадження в м. Харкові цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Харківського комунального підприємства "Тролейбусне депо № 3", Публічного акціонерного товариства "Страхова компанія "Країна" про відшкодування витрат на лікування, відшкодування моральної шкоди та шкоди, завданої здоров'ю за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Київського районного суду м. Харкова від 19 жовтня 2018 року (в складі судді Ніколаєнко І.В.),

встановив:

У квітня 2018 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Харківського комунального підприємства "Тролейбусне депо № 3", Публічного акціонерного товариства "Страхова компанія "Країна" про відшкодування витрат на лікування, відшкодування моральної шкоди та шкоди, завданої здоров'ю, в якому просив стягнути солідарно з відповідачів на свою користь відшкодування фактичних витрат на лікування в розмірі 2895,12 грн., шкоду завдану здоров'ю в розмірі 20000,00 грн., моральну шкоду в розмірі 20000,00 грн., втрачений заробіток в розмірі 18000,00 грн.

Позов мотивовано тим, що 10.08.2017 року повертався додому тролейбусом маршруту № 2 (ЛАЗ з номером 3404). Стояв на задній площадці тролейбусу (вільних місць для сидіння не було) і приблизно о 18.00-18.30 год., в районі між заводами ФЕД та ХАЗ, по вул. Сумській, водій тролейбусу різко загальмував, в наслідок чого він впав в прохід між сидіннями. В результаті падіння він вдарився боком о сидіння тролейбусу, зазначає про те, що удар був настільки сильним, що він не зміг підвестись на ноги, і пасажири викликали швидку медичну допомогу. Водій тролейбусу не зробив зупинки, не надав йому первинної медичної допомоги, хоча пасажири тролейбусу говорили йому про те, що йому погано. Швидка медична допомога, яку викликали пасажири, забрала його з тролейбусу на кінцевій зупинці маршруту № 2 по вул. Академіка Проскури та доставила його в ХМКЛШНМД № 4. Оскільки має право на безкоштовний проїзд в громадському транспорті, квиток не придбавав. В лікарні діагностували перелом "Х" ребра зліва, та він був госпіталізований до відділення політравми. Також було встановлено, що в нього пошкоджено легеню (травматичний гемопневмотарокс), що в свою чергу викликало необхідність проведення операції. Операцію було проведено 11.08.2017 року, лікування в стаціонарі тривало з 10 по 16 серпня. Протягом наступних трьох тижнів після виписки зі стаціонару знаходився під наглядом дільничного терапевта, невропатолога, та хірурга. Звернення до Харківського КП "Тролейбусне депо № 3" та до ПАТ "Страхова компанія "Країна" про компенсацію заподіяної шкоди залишились без задоволення.

Позивач в судовому засідання позовні вимоги підтримав в повному обсязі та просив їх задовольнити.

Представник Харківського комунального підприємства "Тролейбусне депо № 3" в судовому засідання проти позову заперечувала в повному обсязі, в його задоволенні просила відмовити. Відповідно до поданого до суду відзиву на позовну заяву посилалась на те, що в матеріалах справи відсутні будь-які докази того, що саме водій КП "Тролейбусне депо № 3" був винуватцем дорожньо-транспортної пригоди. Не встановлено не тільки особу водія, але й того, в чому саме полягає його вина. Відсутнє рішення суду про притягнення винної особи до адміністративної відповідальності, або іншого встановленого законодавством документу, яким би було встановлено, уповноваженим органом або особою, вину у скоєнні ДТП водієм КП "Тролейбусне депо № 3". Взагалі не має документального підтвердження такої події, як ДТП в той день на тому маршруті і за участю тролейбусу підприємства під керуванням водія, який перебуває з КП "Тролейбусне депо № 3" у трудових відносинах. Саме тому, на підприємстві і не проводилось службове розслідування, оскільки не було зафіксовано самого факту дорожньо-транспортної події, внаслідок якої постраждав пасажир. Відсутні докази отримання травми саме під час поїздки в тролейбусі, так само, як і не має доказів, що він взагалі перебував у тролейбусі, в якому, зі слів позивача, було отримано пошкодження.

Представник ПАТ "Страхова компанія "Країна" в судовому засіданні проти задоволення позову заперечувала, в його задоволенні просила відмовити в повному обсязі. Відповідно до поданого до суду відзиву на позовну заяву посилалась на те, що між КП "Тролейбусне депо № 3" та ПАТ "СК "Країна" було укладено договір добровільного страхування цивільної відповідальності власників транспортних засобів №УА 146679, за яким забезпеченим транспортним засобом, зокрема, є тролейбус ЛАЗ 183АІ № 3404. Зазначає про те, що 14.08.2017 року КП "Тролейбусне депо № 3" було повідомлено ПАТ "СК "Країна" про подію яка мала місце 10.08.2017 року за участю забезпеченого транспортного засобу тролейбус ЛАЗ 183АІ № 3404. Документи, необхідні для вирішення питання про здійснення страхового відшкодування страховику надані не були. Зокрема не надано документу (рішення, постанови, вирку суду) про визнання водія тролейбусу винним у вчиненні вищевказаної дорожньо-транспортної пригоди. На даний час позивач не виконав дій, визначених законом, для задоволення свого права на отримання страхового відшкодування, а, відповідно, не має правових підстав на отримання страхового відшкодування.

Рішенням Київського районного суду м. Харкова від 19 жовтня 2018 року в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до Харківського комунального підприємства "Тролейбусне депо № 3", ПАТ "Страхова компанія "Країна" про відшкодування витрат на лікування, відшкодування моральної шкоди та шкоди, завданої здоров"ю - відмовлено в повному обсязі.

Не погодившись із вказаним вище рішенням суду першої інстанції, ОСОБА_1 звернувся на це рішення з апеляційною скаргою, в якій, з посиланнями на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просить вказане рішення скасувати та ухвалити нове рішення, яким відмовити в задоволенні позову.

Апеляційна скарга мотивована тим, що в повідомленні про ДТП, що надійшло до ПАТ СК «Країна» від КП «Тролейбусне депо № 3», яке підписане його директором, постраждалою особою зазначений саме ОСОБА_1, якого доставлено до 4 ХМКЛ ім. Мещанінова.

03 січня 2019 року до Харківського апеляційного суду на вищевказану апеляційну скаргу надійшов відзив ПАТ СК «Країна», в якому вказано, що позивач не виконав дій, визначених Законом для задоволення свого права на отримання страхового відшкодування, тому не має правових підстав на отримання страхового відшкодування.

Ухвалою Харківського апеляційного суду від 26 грудня 2018 року розгляд справи призначено в порядку письмового провадження.

Колегія суддів, вислухавши суддю доповідача, дослідивши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, рішення суду - скасуванню з ухваленням нового рішення про задоволення позову частково.

Судом встановлено, що відповідно до виписки Комунального закладу охорони здоров'я "Харківська міська клінічна лікарня швидкої та невідкладеної медичної допомоги ім. Проф. О.І. Мещанінова" від 16.08.2017 року з медичної карти № 21027 вбачається, що ОСОБА_1, 1983 р.н., знаходився на стаціонарному лікуванні в відділенні політравми з 10.08.2017 року по 16.08.2017 року з діагнозом: ЗТГ. Перелом Х ребра зліва. Гемопневмоторакс зліва.

Відповідно до довідки, виданої КЗОХ "Харківська міська лікарня № 26" ОСОБА_1, 1983 р.н., знаходився на стаціонарному лікуванні з 10.08.2017 року по 16.08.2017 рік, з 17.08.2017 року по 04.09.2017 року знаходився на амбулаторному лікуванні.

Згідно ч. 1ст. 1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомiрними рiшеннями, дiями чи бездiяльнiстю особистим немайновим правам фiзичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фiзичної або юридичної особи, вiдшкодовується в повному обсязi особою, яка її завдала.

Відповідно до ч. 2ст. 1187 ЦК України, шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на вiдповiднiй правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

У відповідності до положень ч.1ст.1172 ЦК України,роботодавець має відшкодувати шкоду, завдану з вини працівника під час виконання ним трудових обов'язків.

Матеріали справи містять копію договору добровільного страхування цивільної відповідальності власників транспортних засобів №УА 146679 від 07.11.2016 року, укладеного між ПАТ "СК "Країна" та КП "Тролейбусне депо №3".

Відповідно до додатку № 1 до договору №УА 146679 від 07.11.2016 року в переліку застрахованих транспортних засобів значиться - тролейбус ЛАЗ 183АІ № 3404.

Пунктом 2.1. вказаного договору встановлено, що страховим ризиком є виникнення цивільної відповідальності страхувальника або особи, відповідальність якої застрахована, за заподіяння у результаті ДТП шкоди третім особам внаслідок використання ТЗ, зазначеного у Договорі страхування.

Приписами пп. 2.2.1. п. 2.2. договору встановлено, що страховим випадком є подія у результаті якої ТЗ, зазначеним у договорі страхування, заподіяно шкоду життю, здоров'ю чи майну третіх осіб, цивільну відповідальність за заподіяння якої несе страхувальник або особа відповідальність якої застрахована.

Також з матеріалів справи вбачається, що КП "Тролейбусне депо № 3" зверталось до ПАТ "СК "Країна" з повідомленням про дорожньо-транспортну пригоду за вх. № 16929 від 14.08.2017 р., в якому зазначена дата випадку 10.08.2017 року, місце настання випадку: м.Харків, перехрестя вул..Сумська та вул..Дерев'янко, ПІБ водія ОСОБА_3, кількість учасників ДТП: один, протокол про адміністративне правопорушення не складався, ПІБ потерпілого ОСОБА_1 , та зазначено про те, що тролейбус інв. № 3404 за адресою: вул. Білгородське шосе, виїжджав з зупинки громадського транспорту, в подальшому перед ним в порушення ПДР здійснив маневр легковий автомобіль, після чого водій тролейбусу здійснив екстрене гальмування, в наслідок чого один пасажир травмовано. Останнього доставлено до 4 ХМКЛ ім. Мєщанінова. (а.с.49).

Посилання у відзиві на апеляційну скаргу КП "Тролейбусне депо № 3" на те, що це повідомлення не направлялось, колегією суддів не приймаються, оскільки копію цього звернення до суду надала саме страхова компанія.

Страховою компанією 03.01.2018 року та 14.02.2018 року направлялись позивачу листи з проханням надати пакет документів для врегулювання страхового випадку. Зокрема не надано документу (рішення, постанови, вирку суду) про визнання водія тролейбусу винним у вчиненні вищевказаної дорожньо-транспортної пригоди. (а.с. 73,74).

Вказані документи до ПАТ "СК "Країна" не надходили, ні позивач, ні відповідач таких документів не надали, згідно листа ГУ НП в Харківській області від 09.10.2017 року за фактом ДТП від 10 серпня 2017 року матеріали вказаної події працівниками УПП у м.Харкові не оформлювались, тому питання врегулювання страхового випадку страховою компанією не вирішувалось.

Враховуючи вищенаведене колегія суддів вважає, що з КП "Тролейбусне депо № 3" на користь ОСОБА_1 підлягає стягненню майнова шкода в сумі 2895,12 грн., т.я. за час лікування ним придбавались медичні препарати необхідні для лікування на загальну суму 2895,12 гривень, що підтверджено копіями квитанцій ( а.с. 9).

Оскільки страхова компанія відмовила позивачу у виплаті страхового відшкодування, то колегія суддів вважає можливим стягнути майнову шкоду саме з КП "Тролейбусне депо № 3" , як власника транспортного засобу.

Що стосується відшкодування моральної шкоди, то колегія суддів вважає, що ці позовні вимоги підлягають задоволенню частково.

Згідно зі статтею 23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає у душевних стражданнях, яких фізична особа зазначала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім'ї чи близьких родичів.

Частиною 2 статті 23 ЦК України встановлено, що моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім'ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи.

Відповідно до пунктів 3, 9, 10 постанови Пленуму Верховного Суду України № 4 від 31.03.1995 року "Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди" під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин.

Моральною шкодою визнаються страждання, заподіяні громадянинові внаслідок фізичного чи психічного впливу, що призвело до погіршення або позбавлення можливості реалізації ним своїх звичок і бажань, погіршення відносин з оточуючими людьми, інших негативних наслідків морального характеру.

Відповідно до роз'яснень, які містяться в п.3, 9 Постанови Пленуму Верховного Суду України №4 від 31.03.1995р. «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб.

Із матеріалів справи вбачається, що позивач знаходився на стаціонарному лікуванні в відділенні політравми з 10.08.2017 року по 16.08.2017 року з діагнозом: ЗТГ. Перелом Х ребра зліва. Гемопневмоторакс зліва та з 17.08.2017 року по 04.09.2017 року знаходився на амбулаторному лікуванні.

Отже, колегія суддів вважає, що в зв'язку із триманими травмами позивач відчував фізичний біль, був порушений його звичайний ритм життя, він був вимушений докладати певних зусиль для організації свого життя.

Визначаючи розмір моральної шкоди колегія суддів враховує обставини справи та вимоги розумності і справедливості, і вважає можливим стягнути з КП "Тролейбусне депо № 3" на користь ОСОБА_1 моральну шкоду в розмірі 1000 грн.

Що стосується позовних вимог про стягнення втраченого заробітку в розмірі 18000 гривень, то колегія суддів вважає, що позовні вимоги в цій частині задоволенню не підлягають.

Відповідно до частини 1 статті 1197 ЦК України, розмір втраченого фізичною особою внаслідок каліцтва або іншого ушкодження здоров'я заробітку (доходу), що підлягає відшкодуванню, визначається у відсотках від середнього місячного заробітку (доходу), який потерпілий мав до каліцтва або іншого ушкодження здоров'я, з урахуванням ступеня втрати потерпілим професійної працездатності, а за її відсутності - загальної працездатності. Середньомісячний заробіток (дохід) обчислюється за бажанням потерпілого за дванадцять або за три останні календарні місяці роботи, що передували ушкодженню здоров'я або втраті працездатності внаслідок каліцтва або іншого ушкодження здоров'я. Якщо середньомісячний заробіток (дохід) потерпілого є меншим від п'ятикратного розміру мінімальної заробітної плати, розмір втраченого заробітку (доходу) обчислюється виходячи з п'ятикратного розміру мінімальної заробітної плати.

Для обчислення розміру втраченого фізичною особою внаслідок каліцтва або іншого ушкодження здоров'я заробітку (доходу), що підлягає відшкодуванню, необхідно мати такі дані: 1) середньомісячний заробіток (дохід), який потерпілий мав до каліцтва або іншого ушкодження здоров'я; 2) ступінь втрати потерпілим професійної працездатності, а за її відсутності - загальної працездатності.

Порядок визначення середньомісячного заробітку потерпілого залежить від того, чи працював потерпілий на момент завдання йому шкоди.

Позивачем будь-яких доказів в цій частині не надано, дані для розрахунку втраченого заробітку в матеріалах справи відсутні.

Доказування є єдиним шляхом судового встановлення фактичних обставин справи і передує акту застосування в судовому рішенні норм матеріального права, висновку суду про наявність прав і обов'язків у сторін.

Відповідно до статті 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до частини 1 статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно частини 2 статті 78 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Враховуючи вищенаведене колегія суддів вважає, що рішення суду підлягає скасуванню з ухвалення по справі нового рішення про часткове задоволення позовних вимог.

Керуючись статтями 365, 366, 375, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, суд, -

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - задовольнити частково.

Рішення Київського районного суду м. Харкова від 19 жовтня 2018 року - скасувати.

Ухвалити нове рішення, яким позов ОСОБА_1 до Харківського комунального підприємства "Тролейбусне депо № 3", Публічного акціонерного товариства "Страхова компанія "Країна" про відшкодування витрат на лікування, відшкодування моральної шкоди та шкоди, завданої здоров'ю - задовольнити частково.

Стягнути з Харківського комунального підприємства "Тролейбусне депо № 3" на користь ОСОБА_1 майнову шкоду в розмірі 2895,12 грн. та моральну шкоду в розмірі 1000 грн.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з моменту її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Повний текст постанови складений 11 березня 2019 року.

Головуючий - І.П. Коваленко

Судді - А.І. Овсяннікова

Р.М. Піддубний