П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15 жовтня 2019 року

м. Рівне

Справа № 569/13410/16-ц

Провадження № 22-ц/4815/1225/19

Головуючий у Рівненському міському суді:

суддя Бердій М.А.

Заочне рішення суду першої інстанції

проголошено 22.02.2019 у м. Рівне

Рівненської області

Час проголошення: не зазначено

Дата складання повного тексту рішення: не зазначено

Рівненський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ

головуючий: суддя Хилевич С.В.

судді: Бондаренко Н.В., Ковальчук Н.М.

секретар судового засідання: Ковальчук Л.В.

учасники справи:

позивач: ОСОБА_1 ;

відповідач: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Змисловська Тетяна Василівна;

треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача: ОСОБА_2 та Товариство з обмеженою відповідальністю "Факторингова компанія "ФК Факторинг";

представники учасників справи:

позивача - адвокати Тимошенко Оксана Василівна та Іванова (Ширко) Марина Романівна ;

відповідача - ОСОБА_4 ;

третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача: - адвокати Іванюк Ігор Васильович і Станкевич Віктор Олександрович;

за участі (в апеляційному суді): представників учасників справи - адвокатів Ширко Марини Романівни та Станкевича Віктора Олександровича ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження апеляційну скаргу ОСОБА_2 на заочне рішення Рівненського міського суду Рівненської області від 22 лютого 2019 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Змисловської Тетяни Василівни, треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача: ОСОБА_2 та Товариство з обмеженою відповідальністю "Факторингова компанія "ФК Факторинг"; про визнання протиправними дій нотаріуса та скасування державної реєстрації,

в с т а н о в и в:

У жовтні 2016 року в суд звернувся ОСОБА_1 з позовом до приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Змисловської Т.В. (далі - нотаріус) про визнання дій протиправними та скасування державної реєстрації. Мотивуючи свої вимоги, вказував про укладення 02 вересня 2018 року між Товариством з обмеженою відповідальністю комерційним банком "Арма" (далі - ТОВ КБ "Арма") і позивачем, ОСОБА_7 та ОСОБА_8 іпотечного договору №31/07/840-N/5-2, предметом якого є житловий будинок АДРЕСА_1 . Рішенням Апеляційного суду Рівненської області від 06 квітня 2012 року змінено рішення Рівненського міського суду від 30 червня 2011 року в частині звернення на житловий будинок, який є предметом іпотеки, та квартиру АДРЕСА_2 в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором від 02 вересня 2008 року №31/07/840-N/5 шляхом надання ТОВ КБ "Арма", правонаступником якого є Товариство з обмеженою відповідальністю "РК "Фактор" (далі - ТОВ "РК "Фактор"), як іпотекодержателю права на продаж будь-якій особі покупцеві з усіма повноваженнями та отримання будь-яких документів, необхідних для здійснення продажу.

До Державного реєстру іпотек щодо житлового будинку АДРЕСА_1 02 вересня 2008 року внесено запис про іпотеку за №2897836 та до Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна - запис про обтяження №2897715 на підставі договору іпотеки.

В подальшому, 20 серпня 2012 року державним виконавцем Відділу державної виконавчої служби Рівненського міського управління юстиції накладено арешт на цей житловий будинок та оголошено заборону його відчуження.

16 жовтня 2013 року об 11 год. 32 хв. нотаріусом прийнято рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень і внесено запис про право власності №2897610 Товариства з обмеженою відповідальністю "Факторингова компанія "ФК "Факторинг" (далі - ТОВ "ФК "Факторинг") на підставі заочного рішення Рівненського міського суду від 30 червня 2011 року. Того ж дня о 12 год. 24 хв. нотаріус вніс запис до Реєстру про припинення іпотеки, а о 12 год. 40 хв. - і обтяження. О 12 год. 49 хв. приймає рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень і вносить запис про право власності № НОМЕР_1 за ОСОБА_2 на підставі договору купівлі-продажу №1084.

Згодом, 06 травня 2015 року нотаріус приймає рішення про внесення змін до Реєстру та видаляє підставу виникнення права власності - договір купівлі-продажу та вносить запис про дублікат договору купівлі-продажу №309 від 06 травня 2015 року, що виданий нею ж.

Не погоджуючись із законністю дій та рішень нотаріуса, просить визнати їх протиправними в частині проведення 16 жовтня 2013 року державної реєстрації права власності на житловий будинок АДРЕСА_1 , визнати протиправними і скасувати в частині державної реєстрації 16 жовтня 2013 року №2900174 на зазначений житловий будинок за ОСОБА_2 та №2897610 від 16 жовтня 2013 року в частині державної реєстрації права власності на нього ж за ТОВ "ФК "Факторинг".

Ухвалою судді Рівненського міського суду від 21 жовтня 2016 року відкрито провадження у цивільній справі за зазначеним позовом та призначено судове засідання у справі.

12 січня 2017 року представником відповідача - ОСОБА_4. заявлено клопотання про залучення до участі у справі як третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача, ТОВ "ФК "Факторинг" і ОСОБА_2 .

Ухвалою Рівненського міського суду від 07 грудня 2017 року клопотання задоволено і залучено ОСОБА_2 та ТОВ "ФК "Факторинг" до участі у справі як третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача.

05 лютого 2018 року ОСОБА_1 подано заяву про уточнення позовних вимог, а саме просив визнати протиправними дії нотаріуса по проведенню 16 жовтня 2013 року державної реєстрації права власності на житловий будинок АДРЕСА_1 ; визнати протиправними та скасувати рішення нотаріуса, номер: 6832971 від 16 жовтня 2013 року, про державну реєстрацію права власності на житловий будинок АДРЕСА_1 за ТОВ "ФК "Факторинг" і рішення, номер: 6839747 від 16 жовтня 2013 року, про державну реєстрацію права власності на зазначений житловий будинок за ОСОБА_2 .

Ухвалою Рівненського міського суду від 06 березня 2018 року клопотання представника ОСОБА_2 - адвоката Іванюка І.В. задоволено і передано цивільну справу за позовом ОСОБА_1 на розгляд Шевченківського районного суду м. Києва.

Ухвалою Апеляційного суду Рівненської області від 27 червня 2018 року апеляційну скаргу позивача задоволено, вказану ухвалу міського суду скасовано, а справу повернуто до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Заочним рішенням Рівненського міського суду Рівненської області від 22 лютого 2019 року позов банку задоволено.

Визнано протиправними дії нотаріуса по проведенню 16 жовтня 2013 року державної реєстрації права власності на житловий будинок АДРЕСА_1 .

Визнано протиправним і скасовано рішення нотаріуса, номер: 6832971 від 16 жовтня 2013 року, про державну реєстрацію права власності на житловий будинок АДРЕСА_1 за ТОВ "ФК "Факторинг".

Визнано протиправним і скасовано рішення нотаріуса, номер: 6839747 від 16 жовтня 2013 року, про державну реєстрацію права власності на житловий будинок АДРЕСА_1 за ОСОБА_2.

Стягнуто з нотаріуса на користь ОСОБА_1 1 162 гривні судового збору.

12 липня 2019 року представником ОСОБА_2 - адвокатом Станкевичем В.О. подано заяву про перегляд заочного рішення суду з вимогою скасувати його та призначити справу до судового розгляду.

Ухвалою Рівненського міського суду від 03 липня 2019 року заяву ОСОБА_2 про перегляд заочного рішення Рівненського міського суду від 22 лютого 2019 року залишено без задоволення.

У поданій апеляційній скарзі ОСОБА_2 через свого представника - адвоката Станкевича В.О., вважаючи оскаржуване рішення незаконним і необґрунтованим, фактично покликався на неповноту з`ясування обставин, що мають значення для справи, неправильне застосування норм матеріального права і порушення норм процесуального права.

На її обґрунтування зазначалося про неврахування судом положень ч. 4 ст. 82 ЦПК України щодо преюдиційності обставин, які вже були встановлені в іншій господарській, цивільній чи адміністративній справі, де беруть участь ті ж самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Так, вважає, що рішенням Апеляційного суду Рівненської області від 30 березня 2017 року у справі №569/12023/15-ц з`ясовано, що ТОВ "РК "Факторинг" змінило свою назву на ТОВ "ФК "Факторинг", що спростовує висновки оскаржуваного рішення. З урахуванням цього і правил ст. 38 Закону України "Про іпотеку" заявник переконаний, що неповідомлення ТОВ "ФК "Факторинг" позивача та осіб, які мають право вимоги на предмет іпотеки, про намір укласти договір купівлі-продажу не є підставою для визнання його недійсним. Тобто визнання протиправними і скасування державної реєстрації у такому випадку законом не передбачено.

Окрім викладеного, апеляційним суд зроблено висновок, що покликання суду на порушення нотаріусом ч. 7 ст. 16 Закону України "Про державну реєстрацію прав на нерухоме майно та їх обтяжень" як на підставу для визнання договору купівлі-продажу недійсним - є помилковим.

Вважає, що право власності на предмет іпотеки набуто ТОВ "ФК "Факторинг" правомірно на підставі рішення суду (ст. 33 Закону України "Про іпотеку"). При цьому перехід права власності від іпотекодавця до ТОВ "ФК "Факторинг" жодним чином не порушує права первісного власника.

Щодо арешту, який 20 серпня 2012 року накладено державним виконавцем на житловий будинок АДРЕСА_1 , то це обтяження стосується інтересів стягувача, тобто ТОВ "ФК "Факторинг". Саме третя особа звернулася з заявою про повернення йому виконавчого документа без виконання. Тому, на його думку, після такого звернення стягувача відповідно до ч. 2 ст. 40 Закону України "Про виконавче провадження" арешт майна боржника і оголошення заборони його відчуження припинили свою дію.

Залишення оскаржуваного рішення без змін призведе до очевидного порушення права власності заявника на житловий будинок, оскільки відповідно до ч. 2 ст. 388 ЦК України та роз`яснень п. 8 постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №5 від 07 лютого 2014 року "Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав" він є добросовісним набувачем і придбане майно не може бути у нього витребуване.

Помимо наведеного, вважав, що позивач не надав доказів на підтвердження факту порушення його права чи права інших осіб, що, в свою чергу, збігається і з обставинами, встановленими рішенням Апеляційного суду Рівненської області від 30 березня 2017 року.

З цих міркувань просив скасувати рішення суду першої інстанції, ухваливши нове - про відмову ОСОБА_1 в задоволенні позову про визнання дій протиправними, визнання рішень протиправними та скасування державної реєстрації.

У поданому відзиві ОСОБА_1 , вважаючи оскаржуване рішення законним і обґрунтованим, просить залишити його без змін, а апеляційну скаргу - без задоволення. Мотивуючи його, посилався на правову позицію Верховного Суду України, що висловлена у постанові від 19 травня 2015 року у справі №21-121а15, звідки зробив висновок, що реєстрація права власності на об`єкт нерухомості, на який накладено арешт із забороною його відчуження, суперечить вимогам закону.

Поготів, заявник жодним чином не спростував інших обставин та порушень норм законодавства, на підставі яких суд попередньої інстанції задовольнив позов.

Заслухавши суддю-доповідача, думку осіб, які беруть участь у справі і з`явилися в судове засідання, перевіривши матеріали справи та доводи третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, колегія суддів дійшла до висновку про відхилення апеляційної скарги.

Норми частини першої ст. 367 ЦПК України вказують про обов`язок суду апеляційної інстанції переглянути справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевірити законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Ухвалюючи оскаржуване рішення, суд першої інстанції правильно виходив із доведеності та обґрунтованості позову, оскільки нотаріус вправі здійснити реєстрацію права власності на нерухоме майно лише безпосередньо під час вчинення нотаріальної дії, тобто його повноваження на виконання реєстраційних дій у Державному реєстрі прав пов`язуються виключно зі вчиненням нотаріальної дії з нерухомим майном. Натомість при зверненні 16 жовтня 2013 року відповідачем нотаріальна дія з нерухомим майном не вчинялася, а тому посвідчення факту виникнення, переходу чи припинення права власності на нерухоме майно не відбувалося.

Крім того, всупереч вимогам п. 5 ст. 24 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" нотаріусом здійснено реєстрацію прав на нерухоме майно за ТОВ "ФК "Факторинг" і ОСОБА_2 за наявності діючих арешту нерухомого майна й заборони його відчуження, що вжиті органом державної виконавчої служби.

Як з`ясовано судом, і ці обставини сторонами не заперечуються, 02 вересня 2008 року між ТОВ КБ "Арма" та ОСОБА_1 , ОСОБА_7 і ОСОБА_8 укладено іпотечний договір №31/07/840-N/5-2, предметом якого був житловий будинок АДРЕСА_1 .

Тоді ж відповідно до цього іпотечного договору в Державний реєстр іпотек щодо об`єкта нерухомого майна - будинку АДРЕСА_1 і до Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна приватним нотаріусом Рівненського міського нотаріального округу Торкуновою Т.А. внесено запис про заборону іпотечного майна від 02.09.2008 за №7838005.

Заочним рішенням Рівненського міського суду від 30 червня 2011 року стягнуто солідарно з ОСОБА_1 та ОСОБА_12 на користь ТОВ КБ "Арма" 480 544, 31 гривень заборгованості за кредитним договором. Звернуто стягнення на нерухоме майно - квартиру АДРЕСА_2 та житловий будинок АДРЕСА_1 через надання іпотекодержателю права на продаж нерухомого майна будь-якій особі покупцеві з усіма повноваженнями та з отриманням будь-яких документів, необхідних для здійснення продажу.

Рішенням Апеляційного суду Рівненської області від 06 квітня 2012 року рішення суду попередньої інстанції скасовано частково. Позов задоволено в частині звернення стягнення на зазначені житловий будинок і квартиру в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором від 02 вересня 2008 року №31/07/840-N/5 шляхом надання ТОВ КБ "Арма", правонаступником якого є ТОВ "РК "Фактор", як іпотекодержателю права на продаж будь-якій особі покупцеві з усіма повноваженнями та отримання будь-яких документів, необхідних для здійснення продажу.

Під час примусового виконання даного рішення суду 20 серпня 2012 року головний державний виконавець Відділу державної виконавчої служби Рівненського міського управлінні юстиції своєю постановою наклав арешт на все майно, що належить ОСОБА_1 як боржнику у межах суми звернення стягнення - 480 544, 31 гривень та заборонив здійснювати відчуження будь-якого майна, що належить боржнику.

В подальшому, 16 жовтня 2013 року нотаріусом як державним реєстратором прийнято рішення за індексним номером 6832971 щодо державної реєстрації права власності в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно - житловий будинок АДРЕСА_1 за ТОВ "ФК "Факторинг" на підставі заочного рішення Рівненського міського суду від 30 червня 2011 року.

Того ж числа нотаріусом відповідно до заяви ТОВ "ФК "Факторинг" внесено до Реєстру відомості про припинення іпотеки (12 год. 24 хв., індексний номер 6837474) та обтяження (14 год. 40 хв., індексний номер 6838955). О 12 год. 49 хв. вона приймає рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (індексний номер 6839747) та вносить запис про реєстрацію права власності за ОСОБА_2 на підставі договору купівлі-продажу №1084.

Згодом, 06 травня 2015 року відповідач прийняла рішення про внесення змін до Реєстру та видалила підставу виникнення права власності - договір купівлі-продажу та вносить дублікат договору купівлі-продажу №309 від 06 травня 2015 року, що виданий нею ж.

Спірні правовідносини між сторонами виникли з приводу незаконності вчинення нотаріусом дій при проведенні державної реєстрації права власності на житловий будинок АДРЕСА_1 , а також щодо рішень про державну реєстрацію зазначеного будинку за ТОВ "ФК "Факторинг" і згодом за ОСОБА_2 , що повинно призвести до їх скасування як незаконних.

Повно і правильно з`ясувавши обставини справи, оцінивши наявні докази у їх сукупності та встановивши, що при вирішенні спірних прав і обов`язків до застосування підлягають норми матеріального права, на застосуванні яких наполягав позивач, суд першої інстанції обґрунтовано задовольнив позов повністю.

Згідно зі ст. 182 ЦК України право власності та інші речові права на нерухомі речі, обтяження цих прав, їх виникнення, перехід і припинення підлягають державній реєстрації. Державна реєстрація прав на нерухомість є публічною, здійснюється відповідним органом, який зобов`язаний надавати інформацію про реєстрацію та зареєстровані права в порядку, встановленому законом.

Відповідно до ст.ст. 2, 3, 9, 15, 16, 24 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" (у редакції, що була чинною на час виникнення спірних відносин) державна реєстрація речових прав на нерухоме майно - це офіційне визнання і підтвердження державою фактів виникнення, переходу або припинення прав на нерухоме майно, обтяження таких прав шляхом внесення відповідного запису до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

Державна реєстрація прав у результаті вчинення нотаріальної дії з нерухомим майном, об`єктом незавершеного будівництва проводиться нотаріусом, яким вчинено таку дію.

Державний реєстратор (також і нотаріус як спеціальний суб`єкт, що здійснює функції державного реєстратора) встановлює відповідність заявлених прав і поданих документів вимогам законодавства, а також відсутність суперечностей між заявленими та вже зареєстрованими правами на нерухоме майно та їх обтяженнями, зокрема: відповідність обов`язкового дотримання письмової форми правочину та його нотаріального посвідчення (у випадках, встановлених законом); відповідність повноважень особи, яка подає документи на державну реєстрацію прав та їх обтяжень; відповідність відомостей про нерухоме майно, наявних у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно та поданих документах; наявність обтяжень прав на нерухоме майно, зареєстрованих відповідно до вимог цього Закону; наявність факту виконання умов правочину, з якими закон та/або договір (угода) пов`язує можливість проведення державної реєстрації виникнення, переходу, припинення прав на нерухоме майно або обтяження таких прав.

Державній реєстрації підлягають виключно заявлені права та їх обтяження за умови їх відповідності законодавству і поданим документам.

Державна реєстрація прав, їх обтяжень у результаті вчинення нотаріальної дії (надання відмови в ній) проводиться одночасно з вчиненням такої дії.

Заява про державну реєстрацію прав та їх обтяжень у результаті вчинення нотаріальної дії з нерухомим майном, об`єктом незавершеного будівництва подається нотаріусу, яким вчинено таку дію.

У державній реєстрації прав та їх обтяжень може бути відмовлено у разі, якщо наявні зареєстровані обтяження речових прав на нерухоме майно.

Згідно зі ст. 7 Закону України "Про нотаріат" нотаріуси під час вчинення нотаріальних дій повинні дотримуватися Законів України, постанов Верховної Ради України, указів і розпоряджень Президента України, постанов і розпоряджень Кабінету Міністрів України.

Пунктом 2 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, що затверджений наказом Міністерства юстиції України 22 лютого 2012 року №296/5, зареєстровано того ж числа в Міністерстві юстиції України за №282/20595, передбачено проведення державної реєстрації права власності на нерухоме майно або на об`єкт незавершеного будівництва виключно у випадку вчинення нотаріальної дії з нерухомим майном.

Нотаріус, яким вчинено нотаріальну дію з нерухомим майном, проводить державну реєстрацію прав, набутих виключно у результаті вчинення такої дії, крім випадків, визначених Законом України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень".

Судом попередньої інстанції правильно перевірено лист Головного територіального управління юстиції у м. Києві Міністерства юстиції України №31390/0/11-15 від 25.11.2015, адресований прокурору прокуратури м. Рівне. З його змісту вбачається, що проведеною в межах компетенції перевіркою встановлено, що у нотаріуса не було достатніх підстав для зняття заборони відчуження нерухомого майна - житлового будинку АДРЕСА_1 , адже у зазначеному рішенні відсутні відомості щодо вчинення дій про зняття заборони.

Також нотаріусом при посвідченні за реєстровим №1185 договору купівлі-продажу зазначеного житлового будинку порушено вимоги підпунктів 1.2 і 1.9 п. 1 глави 2 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, оскільки до примірника правочину не долучено правовстановлюючого документа та довідки про склад сім`ї житлово-експлуатаційної організації, квартального комітету або іншого уповноваженого органу з питань реєстрації місця проживання.

Державну реєстрацію на будинок АДРЕСА_1 проведено з порушенням вимог ч. 7 ст. 16 Закону України "Про державну реєстрацію прав на нерухоме майно та їх обтяжень".

Крім того, проведеною перевіркою встановлено, що нотаріусом не дотримано вимог ч. 1 ст. 52 Закону України "Про нотаріат", позаяк до Реєстру про вчинення нотаріальних дій внесено запис про зняття заборони, тоді як відповідно до ст. 34 цього Закону зняття заборони не є нотаріальною дією.

Тому не беруться до уваги і відхиляються як необґрунтовані аргументи заявника про додержання нотаріусом вимог закону при вчиненні дій та рішень, що оспорюються ОСОБА_1 .

Відповідно до ст.ст. 12 і 81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін.

Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом.

Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Проте ОСОБА_2 об`єктивних і переконливих засобів доказування на обґрунтування цих обставин не надав, матеріали справи не містять, а апеляційним судом їх не було здобуто.

Щодо доводів апеляційної скарги про відсутність будь-яких порушень фактом накладення державним виконавцем обтяжень 20 серпня 2012 року на житловий будинок АДРЕСА_1 , оскільки це стосується виключно інтересів ТОВ "ФК "Факторинг", то з ними погодитися не можна. Дані твердження були предметом перевірки суду і ним зроблено правильний висновок про їх безпідставність, з чим згодна і колегія суддів.

Не заслуговують на увагу і аргументи ОСОБА_2 про те, що він набув цивільно-правового статусу добросовісного набувача нерухомого майна, а тому житловий будинок АДРЕСА_1 в нього витребуваний не може бути. Так, дане питання не входить до предмета спору, учасниками справи докази щодо його підтвердження чи спростування не подавалися і пояснення не заслуховувалися, обставини з цього приводу судом також не перевірялися і ним не давалася відповідна правова оцінка, а тому твердження автора апеляційної скарги не ґрунтуються на матеріалах справи.

Апеляційний суд не згоден з посиланнями заявника про недодержання норм процесуального права, виходячи з такого.

Згідно із абз. другим ч. 2 ст. 376 ЦПК України порушення норм процесуального права може бути підставою для скасування або зміни рішення, якщо це порушення призвело до неправильного вирішення справи.

Крім цього, чіткий і вичерпний перелік випадків, які є обов`язковою підставою для скасування судового рішення та ухвалення нового, наведено у ч. 3 ст. 376 ЦПК України.

Між тим, будь-яких доказів про існування таких процесуально-правових дефектів, що спонукали би до хибного розв`язання спірних правовідносин, чи інших обставин, що є обов`язковим мотивом для унеможливлення законності та обґрунтованості оскаржуваного рішення, заявником зазначено не було і їх не встановлено апеляційним судом.

Решта доводів апеляційної скарги є необґрунтованими і з ними також погодитися неможливо.

Справедливість, добросовісність та розумність відповідно до п. 6 ст. 3 ЦК України є одними із загальних засад цивільного законодавства.

Правосуддя за своєю суттю визнається таким лише за умови, що воно відповідає вимогам справедливості і забезпечує ефективне поновлення в правах (абз. десятий п. 9 мотивувальної частини Рішення Конституційного Суду України від 30 січня 2003 року №3-рп/2003).

Підставою для залишення апеляційної скарги без задоволення відповідно до ст. 375 ЦПК України є додержання судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права при ухваленні оскаржуваного рішення.

Керуючись ст.ст. 367, 369, 374, 375, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, апеляційний суд

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення, а заочне рішення Рівненського міського суду Рівненської області від 22 лютого 2019 року - без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складено: о 15 год. 15 хв. 15.10.2019

Головуючий : С.В. Хилевич

Судді: Н.В.Бондаренко

Н.М.Ковальчук