Справа № 379/1199/19
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02.10.2019 року Таращанський районний суд Київської області в складі:

головуючого судді Зінкіна В.І.,

за участю секретаря судового засідання Бакал О.А.,

розглянувши у підготовчому судовому засіданні в залі суду м. Тараща цивільну справу за позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до Таращанської міської ради Київської області про визначення права власності на спадкове майно,

ВСТАНОВИВ:

Позивачі звернулися до суду з даним позовом, в якому зазначили, що їх батьками в період щлюбу, згідно договору купівлі-продажу від 13.05.1981 за реєстровим №670 було придбано жилий будинок з надвірною будівлею (сарай) за адресою АДРЕСА_1 . На його місці, на підставі Договору про надання в безстрокове користування земельної ділянки для будівництва індивідуального жилого будинку на праві особистої власності з числом кімнат від однієї до п`яти включно від 27 квітня 1988 року за реєстром № 704, невід`ємна частина якого є рішення виконкому Таращанської міської ради народних депутатів № 44 від 19 березня 1982 року, їх батьками за вказаною адресою в 1990 році було побудовано житловий будинок з надвірними будівлями та господарськими спорудами, який у відповідності з вимогами КпШтС України та в подальшому на підставі СК України став належати їм, як подружжю на праві спільної сумісної власності в рівних частках по 1/2 частині

20 серпня 2008 року їх мати ОСОБА_3 - померла. Після її смерті відкрилася спадщина на належне їй майно, а саме на 1/2 частину житлового будинку, яку за життя вона, не виділивши із спільного майна подружжя, заповітом від 21.09.2006 року заповіла позивачці ОСОБА_4 ..

В зв`язку з тим, що мати за життя не виділила із спільного майна подружжя свою частку вказаного житлового будинку, позивачці ОСОБА_1 державним нотаріусом, постановою про відмову у вчиненні нотаріальної дії, було відмовлено у оформленні спадкових прав на згаданий будинок та рекомендовано звернутися до суду.

Крім того, ІНФОРМАЦІЯ_1 помер їх батько - ОСОБА_5 , який за життя склав заповіт, яким заповів все своє майно, яке належатиме йому на день смерті і на що він матиме право своїй дочці, позивачці по справі - ОСОБА_6 .. Після його смерті також відкрилася спадщина на належне йому майно, а саме на 1/2 частину житлового будинку, з надвірними будівлями та господарськими спорудами, які розташовані в АДРЕСА_1 .

Проте, в зв`язку з тим, що правовстановлюючі документи на даний спадковий будинок були видані на ім`я батька позивачів, а будувався він в період зареєстрованого шлюбу їх батьків і їх мати, не виділивши свою частку в праві спільної сумісної власності подружжя, заповіла свою частку - 1/2 частину вищезгаданого житлового будинку, її сестрі ОСОБА_1 , приватним нотаріусом позивачці ОСОБА_2 було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на частку у праві спільної сумісної власності на спадковий житловий будинок з відповідними господарськими будівлями та спорудами.

Через неможливість оформити свої спадкові права як спадкоємців за заповітом - ОСОБА_7 після померлої матері ОСОБА_3 та ОСОБА_8 після померлого батька ОСОБА_5 та отримати свідоцтва про право на спадщину за заповітом у приватного та державного нотаріусів, позивачі звернулися до суду з даним позовом.

Позивачі в судове засідання не з`явилися, про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином. Подали заяви, кожен окремо, з проханням розглядати справу без їх участі. Позовні вимоги підтримують в повному обсязі та просять задовольнити.

Представник відповідача в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, через канцелярію суду надав заяву, в якій просить розглядати справу без участі представника, проти позовних вимог не заперечує.

Відповідно до ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

На підставі ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Суд, вивчивши матеріали справи, матеріали спадкової справи № 30/2009 та спадкової справи № 07/2019, вважає, що визнання відповідачами позову не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб.

Судом встановлено, що батьки позивачів перебували у шлюбі, зареєстрованому 07.11.1979 у Великоберезянській сільській раді Таращанського району Київської області. В період шлюбу, згідно договору купівлі-продажу від 13.05.1981 за реєстровим №670 ними було придбано жилий будинок з надвірною будівлею (сарай) за адресою АДРЕСА_1 . В 1990 році на його місці, на підставі Договору про надання в безстрокове користування земельної ділянки для будівництва індивідуального жилого будинку на праві особистої власності з числом кімнат від однієї до п`яти включно від 26 квітня 1988 року за реєстром № 704, невід`ємна частина якого рішення виконкому Таращанської міської ради народних депутатів № 44 від 19 березня 1982 року, батьками позивачів за вказаною адресою було побудовано житловий будинок з надвірними будівлями та господарськими спорудами, який у відповідності з вимогами КпШтС України та в подальшому на підставі СК України став належати їм, як подружжю на праві спільної сумісної власності в рівних частках по 1/2 частині.

За життя, а саме 21 вересня 2006 року мати позивачів - ОСОБА_3 зробила заповідальне розпорядження, відповідно до якого все своє майно, де б воно не було і з чого б воно не складалося і взагалі все те, що буде належати їй на день смерті і на що вона за законом матиме право (в тому числі належну їй на праві власності 1/2 частину житлового будинку з відповідними господарськими спорудами, який розташований за адресою: АДРЕСА_1 ), заповідає своїй дочці, позивачці по справі, ОСОБА_9 . Даний заповіт посвідчений державним нотаріусом Таращанської районної державної нотаріальної контори Київської області та зареєстрований в реєстрі за № 3249 (а.с. 23).

ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_3 померла. На момент її смерті заповіт від 21.09.2006 року не був скасований. Так, після її смерті залишилося спадкове майно, і в тому числі і 1/2 частка житлового будинку з надвірними будівлями та господарськими спорудами, які розташовані в АДРЕСА_1 , яку (частку) вона за життя не виділила із спільного майна подружжя.

Позивачка ОСОБА_10 як єдиний спадкоємець за заповітом після матері, 24.01.2009 звернулася до державного нотаріуса Таращанської державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини після матері (матеріали спадкової справи №30/2009).

На частину спадщину вона отримала свідоцтво про право на спадщину за заповітом. А щодо видачі свідоцтва про право власності на 1/2 частку у спільному майні подружжя та видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом позивачці 20.01.2010 було роз`яснено про неможливість вчинення таких дій, поскільки правовстановлюючий документ про право власності на житловий будинок (договір купівлі-продажу), видано на ОСОБА_11 (чоловіка спадкодавця), будинок є спільною власністю подружжя і частки не виділені із спільного майна подружжя. Позивачці було рекомендовано звернутися до суду(матеріали спадкової справи №30/2009). Крім того, позивачці було відмовлено у видачі свідоцтв про право на спадщину за заповітом на 1/2 частку житлового будинку, розташованого в АДРЕСА_1 і постановою про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 20.07.2019 (а.с.28).

30 липня 2008 року батько позивачів - ОСОБА_5 також зробив заповідальне розпорядження, відповідно до якого все його майно, де б воно не було і з чого б воно не складалося і взагалі все те, що буде належати йому на день смерті і на що він за законом матиме право (в тому числі належну йому на праві власності частину житлового будинку з відповідними господарськими спорудами, який розташований за адресою: АДРЕСА_1 ), заповів своїй дочці, позивачці по справі - ОСОБА_2 . Даний заповіт посвідчений державним нотаріусом Таращанської районної державної нотаріальної контори Київської області та зареєстрований в реєстрі за № 3088.

16 листопада 2018 року батько позивачів ОСОБА_11 - помер. Після його смерті залишилося спадкове майно, в тому числі і 1/2 частка житлового будинку з надвірними будівлями та господарськими спорудами, які розташовані в АДРЕСА_1 , правовстановлюючі документи на який були видані на його ім`я та на 1/2 частку якого його дружина, а позивачів мати - ОСОБА_3 за життя не виділила із спільного майна подружжя.

Позивачка ОСОБА_2 як спадкоємець за заповітом після батька, 14.03.2019 звернулася до приатного нотаріуса Таращанського районного нотаріального округу Якименко Л.П. по питанню прийняття спадщини, подавши відповідну заяву.

Проте, в зв`язку з тим, що правовстановлюючі документи на даний спадковий будинок були видані на ім`я батька позивачів, а будувався він в період зареєстрованого шлюбу їх батьків і їх мати, не виділивши свою частку в праві спільної сумісної власності подружжя, заповіла свою частку - 1/2 частину вищезгаданого житлового будинку, її сестрі ОСОБА_1 , приватним нотаріусом позивачці ОСОБА_2 , постановою про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 02.08.2019, було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на частку у праві спільної сумісної власності на спадковий житловий будинок з відповідними господарськими будівлями та спорудами (матеріали спадкової справи №07/2019).

Через неможливість оформити свої спадкові права як спадкоємців за заповітом - ОСОБА_12 після померлої матері ОСОБА_3 , а ОСОБА_8 після померлого батька ОСОБА_11 та отримання свідоцтва про право на спадщину за заповітом у приватного та державного нотаріусів, звернулися до суду з даним позовом.

Зважаючи на те, що вказаний вище житловий будинок було побудовано під час шлюбу ОСОБА_11 з ОСОБА_3 , тому він у відповідності з вимогами КпШтС України та в подальшому на підставі СК України став належати їм, як подружжю на праві спільної сумісної власності в рівних частках по 1/2 частині кожному. А тому позивачка - ОСОБА_1 має право, як спадкоємець за заповітом на його 1/2 частину, як на частку матері в спільному майні подружжя, а на іншу його 1/2 частину у спільному майні подружжя має право - ОСОБА_2 , як спадкоємець за заповітом після померлого батька.

Рівність же часток подружжя у майні набутому за час шлюбу визначено ст..ст.60,70 СК України, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором.

Крім того, ч.2 ст.372 ЦК України передбачено, що у разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом.

Той факт, що вищевказаний житловий будинок належав на праві спільної сумісної власності спадкодавцю ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 , та спадкодавцю ОСОБА_11 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , підтверджується копією договору купівлі-продажу від 13 травня 1981 року за реєстром № 670, копією Договору про надання в безстрокове користування земельної ділянки для будівництва індивідуального жилого будинку на праві особистої власності з числом кімнат від однієї до п`яти включно від 26 квітня 1988 року за реєстром № 704, невід`ємна частина якого рішення виконкому Таращанської міської ради народних депутатів № 44 від 19 березня 1982 року та копією свідоцтва про укладення шлюбу НОМЕР_1 , виданого 07 листопада 1979 року.

За даними технічного паспорта на садибний (індивідуальний) житловий будинок по АДРЕСА_1 рік побудови вказаного житлового будинку - 1990, вартість будинку відповідно до технічного паспорта становить 84859 гривень, загальна площа - 70,30 кв. м., житлова площа - 35,20 кв. м. (а.с.25-26).

Відповідно до ч. 1 ст. 182 ЦК України, право власності та інші речові права на нерухомі речі, обтяження цих прав, їх виникнення, перехід і припинення підлягають державній реєстрації.

Згідно зі ст. 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини.

Відповідно до ст.1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або її не прийняти.

Відповідно до ст. 1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Якщо виникнення у особи права на спадкування залежить від неприйняття спадщини або відмови від її прийняття іншими спадкоємцями, строк для прийняття нею спадщини встановлюється у три місяці з моменту неприйняття іншими спадкоємцями спадщини або відмови від її прийняття. Якщо строк, що залишився, менший як три місяці, він продовжується до трьох місяців.

За ст. 1297 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов`язаний звернутись до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно, тобто зміна власника майна, що підлягає державній реєстрації, неможлива без перереєстрації права власності. Тому свідоцтво про право на спадщину є обов`язковим, коли об`єктом спадкування є нерухоме майно, що підлягає обов`язковій державній реєстрації .

Для підтвердження наявності спадкового майна, яке підлягає державній реєстрації та місця його знаходження, нотаріусу слід подати документ, що підтверджує право власності спадкодавця на майно з відміткою органу, що проводить реєстрацію, або реєстраційного посвідчення, яке є невід`ємною частиною правовстановлюючого документа.

Згідно зі статтею 68 Закону України «Про нотаріат» та підпункту 4.15 пункту 4 глави 10 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України 22.02.2012 № 296/5, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 22 лютого 2012 р. за № 282/20595, видача свідоцтва про право на спадщину на спадкове майно проводиться нотаріусами після надання правовстановлюючих документів про належність цього майна спадкодавцеві. В разі відсутності таких документів нотаріус відмовляє у видачі свідоцтва про право на спадщину, в зв`язку з чим особа, яка претендує на зазначене майно повинна встановлювати право власності в судовому порядку.

Відповідно до п.23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування», у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину, особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.

Згідно ст.1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав і обов`язків від фізичної особи, яка померла (спадкодавця) до інших осіб ( спадкоємців).

Відповідно до ст.1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Згідно зі ст. 1226 ЦК України частка у праві спільної сумісної власності спадкується на загальних підставах. Суб`єкт права спільної сумісної власності має право заповідати свою частку у праві спільної сумісної власності до її визначення та виділу в натурі.

Відповідно до ст. 19 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» рішення суду, що набрало законної сили є однією з підстав для реєстрації права власності на об`єкт нерухомого майна.

Враховуючи дані обставини та виходячи з того, що відповідно до ст. 392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оскаржується або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності, суд вважає за необхідне задовольнити даний позов.

Керуючись статтями 3, 4, 12, 13, 19, 81, 200, 206, 258, 259, 263-265, 268, 352, 354-355 ПК України, статтями 182, 392, 1216, 1218, 1223, 1268, 1270, 1297 ЦК України, суд,

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити повністю.

Визнати за ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , зареєстрованою за адресою: АДРЕСА_1 , в порядку спадкування за заповітом після смерті ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 , право власності на спадкове майно, що складається з 1/2 частки житлового будинку з відповідними господарськими будівлями та спорудами, загальною площею 70,30 кв.м, житловою площею - 35,20 кв.м, який розташований за адресою: АДРЕСА_1 , як на її частку в спільному майні подружжя.

Визнати за ОСОБА_2 , РНОКПП НОМЕР_3 , зареєстрованою за адресою: АДРЕСА_2 , в порядку спадкування за заповітом після смерті ОСОБА_11 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , право власності на спадкове майно, що складається з 1/2 частки житлового будинку з відповідними господарськими будівлями та спорудами, загальною площею 70,30 кв.м, житловою площею - 35,20 кв.м, який розташований за адресою: АДРЕСА_1 , як на його частку в спільному майні подружжя.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Київського апеляційного суду.

У відповідності до п.п. 15.5) п. 15 розділу ХІІІ Перехідних положень ЦПК України в редакції, яка набрала чинності з 15.12.2017, до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційна скарга подається до Київського апеляційного суду і через Таращанський районний суд Київської області.

Головуючий:В. І. Зінкін