ЧЕРНІГІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

іменем України

15 березня 2019 року м. Чернігів

Унікальний номер справи № 743/161/19

Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1

Апеляційне провадження № 22-ц/4823/439/19

Чернігівський апеляційний суд у складі:

головуючого - судді Вінгаль В.М.,

суддів: Висоцької Н.В., Кузюри Л.В.,

заявник: Товариство з обмеженою відповідальністю «Чернігівгаз Збут»,

боржник ОСОБА_2,

особа, яка подала апеляційну скаргу: Товариство з обмеженою відповідальністю «Чернігівгаз Збут»,

розглянувши в порядку письмового провадження цивільну справу за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю «Чернігівгаз Збут» на ухвалу судді Ріпкинського районного суду Чернігівської області від 01 лютого 2019 року про відмову Товариству з обмеженою відповідальністю «Чернігівгаз Збут» у видачі судового наказу щодо стягнення з ОСОБА_2 заборгованості за послуги з постачання природного газу,

прізвище судді: Жовток Є.А.; місце постановлення ухвали: смт. Ріпки,

дата складання повного тексту ухвали 01 лютого 2019 року,

УСТАНОВИВ:

29 січня 2019 року ТОВ «Чернігівгаз Збут» звернулося до суду з заявою про стягнення з ОСОБА_2 14322,62 грн. заборгованості за послуги з постачання природного газу

Ухвалою судді Ріпкинського районного суду Чернігівської області від 01 лютого 2019 року відмовлено ТОВ «Чернігівгаз Збут» у видачі судового наказу про стягнення з ОСОБА_2 заборгованості за послуги з постачання природного газу.

В апеляційній скарзі ТОВ «Чернігівгаз Збут» просить скасувати ухвалу і направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції, посилаючись на неповно зясовані обставини, що мають значення для справи, висновки суду не відповідають обставинам справи, що призвело до порушення норм процесуального права

Доводи апеляційної скарги зводяться до того, 29.01.2019 року ТОВ «Чернігівгаз Збут» звернулося з заявою про видачу судового наказу, строк оплати за постачання природного газу настає у місяці наступному за місяцем, у якому такі послуги надавалися, то з урахуванням трирічного строку позовної давності заборгованість підлягає стягненню за період з 01.01.2016 року по 01.03.2017 року. Відтак, ТОВ «Чернігівгаз Збут», надіславши 29.01.2019 року заяву про видачу судового наказу засобами поштового звязку, тобто строк позовної давності не пропущений.

Боржник відзив на апеляційну скаргу у встановлений термін не подавала.

Відмовляючи у видачі судового наказу, суддя суду першої інстанції керуючись вимогами п.5 ч.1 ст.165 ЦПК України виходив з пропуску строку позовної давності.

Однак з таким висновком суду першої інстанції не може погодитись апеляційний суд, виходячи з наступного.

За змістом ч.1 ст.160 ЦПК України судовий наказ є особливою формою судового рішення, що видається судом за результатами розгляду вимог, передбачених ст. 161 цього Кодексу.

Відповідно до п.3 ч.1 ст.161 ЦПК України судовий наказ може бути видано, якщо заявлено вимогу про стягнення заборгованості за оплату житлово-комунальних послуг, телекомунікаційних послуг, послуг телебачення та радіомовлення з урахуванням індексу інфляції та 3 відсотків річних, нарахованих заявником на суму заборгованості.

Згідно з п.5 ч.1 ст.165 ЦПК України, суддя відмовляє у видачі судового наказу, якщо з моменту виникнення права вимоги пройшов строк, який перевищує позовну давність, встановлену законом для такої вимоги, або пройшов строк, встановлений законом для пред'явлення позову в суд за такою вимогою.

За приписами ст.ст. 256, 257 ЦК України позовна давність це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

За зобовязаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання (ч.5 ст.261 ЦК України).

Згідно зі ст.123 ЦПК України перебіг процесуального строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою повязано його початок.

Проаналізувавши вищенаведені норми та вивчивши обставини справи, колегія суддів приходить до переконання, що висновок районного суду про відмову у видачі судового наказу за пропуском строку позовної давності не ґрунтується на матеріалах справи та не відповідає вимогам закону.

Апеляційним судом встановлено, що 29 січня 2019 року ТОВ «Чернігівгаз Збут» звернулось до суду із заявою, в якій просило видати судовий наказ про стягнення з ОСОБА_2 заборгованості за послуги з постачання природного газу за період з 01.01.2016 року по 01.03.2018 року у сумі 14322,62 грн.

Відносини, які виникли між постачальником та споживачем природного газу, регулюються Правилами постачання природного газу, затвердженими постановою НКРЕКП від 30 вересня 2015 року № 2496.

Пунктом 14 розділу ІІІ Правил визначено, що періодом для визначення розміру оплати послуг з газопостачання побутовим споживачем є календарний місяць. При розрахунку за квитанціями абонентської книжки постачальника споживач самостійно розраховує суму платежу та сплачує його постачальнику не пізніше 10 числа місяця, наступного за розрахунковим.

ТОВ «Чернігівгаз Збут» заявлено вимогу про стягнення з ОСОБА_2 заборгованості за послуги з постачання природного газу, яка виникла за період з 01.01.2016 року по 01.03.2018 року.

Пославшись в ухвалі про відмову у видачі наказу на те, що період виникнення заборгованості перевищує трирічний строк, суд першої інстанції не звернув увагу на положення п. 5 ч.1 ст. 165 ЦПК України, яка повязує строк позовної давності для відмови у видачі судового наказу саме з моментом виникнення права вимоги, а не періодом заборгованості. Апеляційний суд погоджується з доводами апеляційної скарги про те, що право вимоги у ТОВ «Чернігівгаз Збут» за вказаний період виникло з 11.02.2016 року, тобто з наступного дня після 10 лютого 2016 року календарної дати, не пізніше якої споживач повинен був здійснити оплату послуг з газопостачання за січень 2016 року.

Виходячи з цього, колегія суддів дійшла переконання, що трирічний строк позовної давності щодо звернення із заявою про видачу судового наказу про стягнення заборгованості за послуги з постачання природного газу за період з 01.01.2016 року по 01.03.2018 року ТОВ «Чернігівгаз Збут» не пропущений, оскільки заявник звернувся до суду з відповідною заявою 29 січня 2019 року (згідно відбитку штампу на поштовому конверті), тобто у межах трирічного строку з дня виникнення права відповідної вимоги.

Враховуючи наведене, апеляційний суд приходить до висновку, що оскаржувана ухвала судді про відмову у видачі судового наказу суперечить нормам процесуального закону, оскільки зроблені суддею висновки не відповідають обставинам справи, а тому, у відповідності до п. 6 ч. 1 ст. 374 ЦПК України, оскаржувана ухвала підлягає скасуванню з направленням справи для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Керуючись ст.ст. 367, 374, 382, 383, 384, 389-391 ЦПК України,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Чернігівгаз Збут» задовольнити.

Ухвалу судді Ріпкинського районного суду Чернігівської області від 01 лютого 2019 року скасувати і справу направити для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Постанова суду набирає законної сили з дня її прийняття і оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Голова судового засідання

Судді