Провадження №2/235/1678/19
Справа №235/4760/19

Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

16 жовтня 2019 року Красноармійський міськрайонний суд Донецької області

в складі: головуючого - судді Величко О.В.

при секретарі - Григор`євої С.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Покровську цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Покровської міської ради про визнання права власності,-

ВСТАНОВИВ:

Позивачка ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до Покровської міської ради про визнання права власності. В обґрунтування своїх позовних вимог вказала, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла її мати ОСОБА_2 . Після її смерті відкрилась спадщина у вигляді квартири, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 , яка належала померлій на підставі договору міни від 18.10.1996 року. У зв`язку з тим, що ОСОБА_2 потребувала догляду, вона до її смерті з грудня 1996 року проживала з нею і доглядала її і до теперішнього часу проживає безперервно. У зв`язку з тим, що вона користується квартирою, яка зазначено в позовні заяві на законних підставах більш десяти років,повністю сплачує всі комунальні платежі, зробила капітальний ремонт , просить визнати за нею право приватної власності на житлову квартиру за адресою: АДРЕСА_1 за набувальною власністю.

В судове засідання позивачка не з`явилась, просила справу слухати у її відсутність ( а. с. 37)

Представник відповідача Покровської міської ради в судове засідання не з`явився, просив справу слухати у його відсутність ( а.с. 35).

Суд, дослідивши матеріали справи і перевіривши їх доказами, приходить до наступного.

Судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_2 померла ОСОБА_2 ( а. с. 11).

Після її смерті відкрилась спадщина у вигляді квартири, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 , яка належала померлій на підставі нотаріально посвідченого договору міни від 18.10.1996 року ( а. с. 5).

Згідно листа Першої Покровської державної нотаріальної контори від 18.07. 2019 року № 739/01-16 на майно, яке залишилось після смерті ОСОБА_2 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_2 , спадкова справа не відкривалась ( а.с. 30).

З матеріалів справи вбачається, що позивачка по справі значилась зареєстрованою з 13.10.1992 року за адресою: АДРЕСА_2 , з 10.02.2004 року за адресою: с. Рівне Красноармійського району ( а. с. 9), з 02.08.2016 року за адресою: АДРЕСА_3 ( а. с. 8).

Згідно довідок щодо оплати комунальних платежів вбачається, що заборгованості за користування комунальними послугами станом за липень 2019 рік у абонента ОСОБА_1 , за адресою: АДРЕСА_1 , відсутня. ( а. с. 12,13,15).

В матеріалах справи міститься квитанція по оплаті послуг за постачання електроенергії, з якої вбачається, що споживач ОСОБА_1 не має заборгованості по сплаті зазначених послуг ( а. с. 16).

Позивачкою надані квитанції, які підтверджують факт оплати комунальних послуг у 2019 році : ( 19.02.19 р., 19.03.2019р., 23.04.2019р.). ( а.с. 17).

Товарні чеки з магазина « ІНФОРМАЦІЯ_3 » на придбання будівельних матеріалів не свідчать, що вони отримані саме позивачкою по справі.

Інших доказів, які б підтверджували факт користування квартирною саме з 1996 року позивачкою не надано.

Відповідно до вимог ст. 344 ЦК України особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років або рухомим майном - протягом п`яти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено цим Кодексом.

Як роз`яснив пленум Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 5 від 07 лютого 2014 року «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав», при вирішенні спорів, пов`язаних із набуттям права власності за набувальною давністю, суди повинні враховувати, зокрема, таке:

- володіння є добросовісним, якщо особа при заволодінні чужим майном не знала і не могла знати про відсутність у неї підстав для набуття права власності;

- володіння визнається відкритим, якщо особа не приховувала факт знаходження майна в її володінні. Вжиття звичайних заходів щодо забезпечення охорони майна не свідчить про приховування цього майна;

- володіння визнається безперервним, якщо воно не переривалось протягом всього строку набувальної давності. У разі втрати не із своєї волі майна його давнісним володільцем та повернення цього майна протягом одного року або пред`явлення протягом цього строку позову про його витребування набувальна давність не переривається (частина третя статті 344 ЦК). Не переривається набувальна давність, якщо особа, яка заявляє про давність володіння, є сингулярним чи універсальним правонаступником, оскільки в цьому разі вона може приєднати до часу свого володіння увесь час, протягом якого цим майном володіла особа, чиїм спадкоємцем (правонаступником) вона є (частина друга статті 344 ЦК).

Таким чином, виходячи із змісту ст. 344 ЦК України, обставинами, які мають значення для справи і які повинен довести позивач, є таке: майно може бути об`єктом набувальної давності; законність володіння, добросовісність володіння; відкритість володіння; давність володіння та його безперервність строк володіння нерухомим майном 10 років; відсутність інших осіб, які претендують на це майно; відсутність титулу (підстави) у позивача для володіння майном та набуття права власності.

Тобто, набуття права власності за набувальною давністю можливе лише за наявності всіх вказаних умов у сукупності.

Володіння без правової підстави - це фактичне володіння, яке не спирається на будь-яку законну підставу володіння чужим майном.

Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позивачкою не надано суду належних та допустимих доказів того, що вона протягом 10 років добросовісно, відкрито і безперервно користується спірною квартирою.

Квитанції, що містяться в матеріалах справи, свідчать про факт користування позивачкою спірним майном лише у 2019 році.

Судом ставиться під сумнів довідка, видана інспектором Покровської КУ Покровського координаційного комітету самоорганізації населення за № 5363 від 08.07.2019 року ( а. с. 14) про те, що з грудня 1996 року ОСОБА_1 по теперішній час дійсно проживала за адресою: АДРЕСА_1 , оскільки, по-перше, в довідці не зазначено на підставі яких даних інспектор зробила висновок про проживання позивачки за вищевказаною адресою; по-друге, взагалі не зазначено постійно чи тимчасово проживала позивачка за вказаною адресою, враховуючи різні місця її реєстрації, починаючи з 1992 року по теперішній час, а з 02.08.2016 року взагалі - в іншій місцевості м. Гола Пристань Херсонської області.

Враховуючи вищезазначені норми права, обставини справи, суд приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог.

На підставі викладеного, керуючись ст. 344 ЦК України, ст.ст. 3,5,12,13,18, 258,260,265,268, 273 ЦПК України, суд,

В И Р І Ш И В:

В задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до Покровської міської ради про визнання права власності відмовити.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Донецького Апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

У разі подання апеляційної скарги рішення,якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги,відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя: