Номер провадження: 22-ц/813/3034/19
Головуючий у першій інстанції Бойчук А.Ю.
Доповідач Калараш А. А.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14.03.2019 року м. Одеса

Справа №522/22940/17

Провадження №22-ц/813/3034/19

Одеський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - Калараш А.А.

суддів - Заїкіна А.П., Таварткіладзе О.М.,

учасники справи:

позивач - ОСОБА_2,

відповідач - ОСОБА_3,

третя особа - ОСОБА_4,

третя особа - ОСОБА_5,

представник третіх осіб - ОСОБА_6,

розглянувши у порядку, передбаченому ст. 369 ЦПК України, апеляційну скаргу представника ОСОБА_6, діючої в інтересах ОСОБА_4, ОСОБА_5, на ухвалу Приморського районного суду м. Одеси, ухвалене під головуванням судді Бойчука А.Ю. 16 листопада 2018 року в м. Одесі,

встановив:

У грудні 2017 року ОСОБА_2 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_3 пророзірвання шлюбу та поділ майна подружжя. У вересні 2018 року представником ОСОБА_6, діючою в інтересах ОСОБА_2, було подано до суду уточнену позовну заяву, якою змінено позовні вимоги, а саме: залишено для розгляду лише позовну вимогу про розподіл майна подружжя.

В листопаді 2018 року представником ОСОБА_6, діючою в інтересах третіх осіб, що заявляють самостійні вимоги на предмет спору, ОСОБА_4 та ОСОБА_5, подано до суду позовну заяву про визнання договору дарування квартири частково недійсним, визнання права власності на частину квартири, визнання протиправною бездіяльність органів місцевого самоврядування, спричинення моральної шкоди та відшкодування моральної шкоди в межах вищевказаної цивільної справи про розподіл майна подружжя.

Ухвалою Приморського районного суду м. Одеси від 16 листопада 2018 року відмовлено у прийнятті позову третім особам, що заявляють самостійні вимоги щодо предмету спору, ОСОБА_4 та ОСОБА_5

В апеляційній скарзі представник ОСОБА_6, діюча в інтересах ОСОБА_4 та ОСОБА_5, посилаючись на порушення судом норм процесуального права, просить суд скасувати ухвалу Приморського районного суду м. Одеси від 16 листопада 2018 року у справі №522/22940/17 та постановити нову, якою направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Апеляційна скарга мотивована тим, що ОСОБА_4 та ОСОБА_5 є спільними дітьми позивача та відповідача, були залучені до розгляду справи в суді першої інстанції в якості третіх осіб з самостійними вмогами щодо преддмету спору на підставі уточненої позовної заяви та мають право на подання позову відносно предмету спору, оскільки законодавцем надано третім особам з самостійними вимогами щодо предмету спору право заявляти позов до закінчення підготовчого судового засідання, проте, судом першої інстанції не встановлено доцільність та обов'язковість спільного розгляду обох позовів.

Відзив на апеляційну скаргу не надходив.

Відповідно до ст. 274 ЦПК України зазначена справа відноситься до малозначних.

Справу розглянуто без виклику учасників справи в порядку ст. 369 ЦПК України.

Заслухавши суддю доповідача, дослідивши докази у справі в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга представника ОСОБА_6, діючої в інтересах ОСОБА_4 та ОСОБА_5, підлягає задоволенню, а ухвала суду першої інстанції скасуванню з направленням до суду першої інстанції для продовження розгляду, виходячи з наступних підстав.

Відповідно до ч.1,2 ст.367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги; суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Відмовляючи у прийнятті позову від третіх осіб з самостійними вимогами щодо предмету спору, суд першої інстанції виходив з того, що розгляд первісного позову та позову третіх осіб з самостійними вимогами щодо предмету спору призведе до затягування судового процесу, а тому прийняття позову до провадження є недоцільним.

Проте, з такими висновками суду першої інстанції погодитися не можна.

Колегія суддів погоджується з доводами апеляційної скарги, виходячи з наступного.

Судом першої інстанції встановлено, що в провадженні Приморського районного суду м. Одеси перебувала цивільна справа за позовом ОСОБА_7 до ОСОБА_3 про розірвання шлюбу та розподіл майна подружжя. З урахуванням уточнень від 24 вересня 2018 року на розгляд суду була залишена позовна вимога про розподіл майна подружжя, а саме: визнання квартири АДРЕСА_1, об'єктом спільної сумісної власності подружжя та розподіл вказаного майна між подружжям.

У листопаді 2018 року треті особи з самостійними вимогами щодо предмету спору ОСОБА_4 та ОСОБА_5 подали до суду позов стосовно визнання договору дарування недійсним, визнання права власності на частину квартири, визнання протиправною бездіяльність органів місцевого самоврядування, спричинення моральної шкоди та відшкодування моральної шкоди. Предметом даного позову була квартира АДРЕСА_1, на частину якої ОСОБА_4 та ОСОБА_5 просили визнати право власності.

Відповідно до ст. 193 ЦПК України зустрічний позов приймається до спільного розгляду з первісним позовом, якщо обидва позови взаємопов'язані і спільний їх розгляд є доцільним, зокрема, коли вони виникають з одних правовідносин або коли задоволення зустрічного позову може виключити повністю або частково задоволення первісного позову.

Суд першої інстанції помилково дійшов висновку про доцільність відмови у прийнятті позовної заяви ОСОБА_4 та ОСОБА_5, оскільки не взяв до уваги, що предметом спору за обома позовами є визнання права власності на частину квартири АДРЕСА_1. Таким чином, вказані два позови є взаємопов'язаними, оскільки учасниками спору є ті ж самі особи, предметом спору за обома позовами є право власності на одне і те ж нерухоме майно та задоволення позову третіх осіб може вплинути не результат розгляду первісного позову.

За таких обставин, відповідно до ст. 374, 379 ЦПК України, апеляційна скарга представника ОСОБА_6, діючої в інтересах ОСОБА_4 та ОСОБА_5, підлягає задоволенню, а ухвала Приморського районного суду м. Одеси від 16 листопада 2018 року - скасуванню з направленням матеріалів справи до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Керуючись ст. ст. 367, 368, 374, 379, 381-384, 389, 390 ЦПК України,

постановив:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_6, діючої в інтересах ОСОБА_4, ОСОБА_5, задовольнити.

Ухвалу Приморського районного суду м. Одеси від 16 листопада 2018 року скасувати.

Матеріали цивільної справи №522/22940/17 за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_8, треті особи: ОСОБА_4, ОСОБА_5, про поділ майна подружжя, за апеляційною скаргою представника ОСОБА_6, діючої в інтересах ОСОБА_4, ОСОБА_5, на ухвалу Приморського районного суду м. Одеси від 06 листопада 2018 року повернути до Приморського районного суду м. Одеси для продовження розгляду.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і оскарженню у касаційному порядку не підлягає за винятками, передбаченими п.2«а» - 2»г» ч.3 ст. 389 ЦПК України

Повний текст постанови складено 14 березня 2019 року

Судді Одеського

апеляційного суду: А.А. Калараш

А.П. Заїкін

О.М. Таварткіладзе