Постанова

Іменем України

09 жовтня 2019 року

м. Київ

справа № 161/1399/17

провадження № 61-29443св18

Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду:

Литвиненко І. В. (суддя-доповідач), Висоцької В. С., Фаловської І. М.,

учасники справи:

позивач - ОСОБА_1 ,

відповідач - Житлово-комунальне підприємство № 7,

провівши у порядку письмового провадження попередній розгляд справи за позовом ОСОБА_1 до Житлово-комунального підприємства № 7 про захист прав споживача шляхом зобов`язання вчинити дії, відшкодування моральної шкоди за касаційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області від 15 серпня 2017 року у складі судді Рудської С. М. та ухвалу Апеляційного суду Волинської області від 13 жовтня 2017 року у складі колегії суддів: Здрилюк О. І., Стрільчука В. А., Бовчалюк З. А.,

ВСТАНОВИВ:

ОПИСОВА ЧАСТИНА

Короткий зміст позовних вимог

У січні 2017 року ОСОБА_1 звернувся до суду із зазначеним позовом, який уточнив у процесі розгляду справи, посилаючись на те, що він є споживачем житлово-комунальних послуг і бажає укласти із відповідачем договір про надання послуг з утримання будинку та прибудинкової території, у зв`язку із чим неодноразово звертався до Житлово-комунального підприємства № 7 (далі - ЖКП № 7) із письмовими заявами про надіслання йому договору рекомендованим листом з причин його зайнятості у робочі години відповідача. Однак відповідач відмовляє йому у цьому, пропонуючи з`явитися особисто для погодження умов договору та його підписання, чим порушує його права споживача.

Протиправною поведінкою відповідача йому завдано і моральної шкоди, яка полягає у необхідності судового захисту своїх прав, душевних стражданнях через неможливість юридично оформити свої права.

Враховуючи викладене, ОСОБА_1 просив зобов`язати відповідача підготувати та укласти з ним договір про надання житлово-комунальних послуг з утримання будинку та прибудинкової території, надіславши договір поштою, а також стягнути з відповідача на свою користь моральну шкоду в розмірі 15 000 грн.

Короткий зміст рішень судів першої та апеляційної інстанцій

Рішенням Луцького міськрайонного суду Волинської області від 15 серпня 2017 року в задоволенні позову відмовлено.

Рішення місцевого суду мотивоване тим, що ОСОБА_1 неодноразово пропонувалося з`явитися до відповідача для встановлення його особи, ознайомлення з проектом типового договору про надання послуг та можливого підписання цього договору. Неможливість позивача з`явитися за адресою відповідача у зв`язку із збігом робочих годин його підприємства з годинами роботи ЖКП № 7 не може бути визнано порушенням його прав, оскільки позивачу були запропоновані інші варіанти для підписання договору - запропоновано з`явитися у будь-який зручний для нього час цілодобово.

Ухвалою Апеляційного суду Волинської області від 13 жовтня 2017 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 відхилено, а рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області від 15 серпня 2017 року залишено без змін.

Судове рішення апеляційного суду мотивоване тим, що висновки місцевого суду по суті вирішеного спору є правильними, підтверджуються наявними у справі доказами, яким суд дав належну правову оцінку. Доводи апеляційної скарги не спростовують цих висновків і не свідчать про порушення норм матеріального та процесуального права.

Короткий зміст вимог касаційної скарги

У листопаді 2017 року ОСОБА_1 подав до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ касаційну скаргу на рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області від 15 серпня 2017 року та ухвалу Апеляційного суду Волинської області від 13 жовтня 2017 року, в якій, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просив скасувати оскаржувані судові рішення і ухвалити нове рішення.

Узагальнені доводи особи, яка подала касаційну скаргу

Касаційна скарга ОСОБА_1 мотивована тим, що апеляційним судом помилково зазначено про незастосування до спірних правовідносин положень ГК України. Він як споживач відповідно до Закону України «Про житлово-комунальні послуги» зобов`язаний укласти договір про надання житлово-комунальних послуг, підготовлений виконавцем на основі типового договору, однак не може цього зробити, у зв`язку з тим, що відповідач відмовляється надіслати йому таку угоду поштою.

Відзив на касаційну скаргу іншими учасниками справи не подано

Фактичні обставини справи, встановлені судами

ОСОБА_1 на праві спільної сумісної власності належить квартира АДРЕСА_1 .

Між позивачем та ЖКП № 7 встановилися фактичні договірні відносини щодо надання послуг з утримання будинку, споруд та прибудинкової території на підставі відкритого особового рахунку № НОМЕР_1 .

14 березня 2016 року з метою захисту своїх прав як споживача житлово-комунальних послуг, ОСОБА_1 звернувся до ЖКП № 7 із заявою про намір заключити договір про надання послуг з утримання будинку та прибудинкової території.

25 березня 2016 року ЖКП № 7 надало ОСОБА_1 відповідь, в якій вказало, що він як споживач послуг зобов`язаний укласти договір про надання житлово-комунальних послуг, підготовлений виконавцем на основі типового договору, протягом одного місяця з дня отримання листа, у зв`язку з чим йому слід з`явитися в технічний відділ ЖКП № 7 для укладання договору у визначений час.

11 квітня 2016 року ОСОБА_1 повідомив ЖКП № 7 про те, що він не має змоги прийти особисто для підписання договору, оскільки робочі дні технічного відділу ЖКП № 7 збігаються з графіком роботи його підприємства, а тому просить надіслати рекомендованим листом на його адресу договір для ознайомлення та підписання.

Листом від 27 квітня 2016 року ОСОБА_2 було запропоновано погодити та підписати проект договору про надання послуг в диспетчерській ЖКП № 7, яка працює цілодобово, при собі слід мати документи, що посвідчують особу, свідоцтво про право власності на житло. У зазначеному листі було також вказано про те, що 07 листопада 2012 року йому рекомендованим листом було направлено проект договору про надання послуг з утримання будинку та прибудинкової території, який ОСОБА_1 не повернуто.

06 травня 2016 року ОСОБА_1 направив на адресу відповідача ще одну заяву аналогічного змісту та отримав відповідь, в якій відповідач повідомив його про те, що він може в будь-який час звернутися до диспетчерської ЖКП № 7, яка працює цілодобово, для підписання договору.

Рух справи в суді касаційної інстанції.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 09 листопада 2017 року відкрито касаційне провадження у цій справі та витребувано її матеріали із Луцького міськрайонного суду Волинської області.

Статтею 388 Цивільного процесуального кодексу України в редакції Закону України від 03 жовтня 2017 року № 2147-VІІІ «Про внесення змін до ГПК України, ЦПК України, КАС України та інших законодавчих актів», що набув чинності 15 грудня 2017 року, визначено, що судом касаційної інстанції у цивільних справах є Верховний Суд.

Відповідно до підпункту 4 пункту 1 розділу XIII «Перехідні положення» ЦПК України касаційні скарги (подання) на судові рішення у цивільних справах, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, передаються до Касаційного цивільного суду та розглядаються спочатку за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

23 травня 2018 року цивільну справу № 161/1399/17 Вищим спеціалізованим судом України з розгляду цивільних і кримінальних справ передано до Верховного Суду.

Відповідно до підпунктів 2.3.2, 2.3.4, 2.3.13, 2.3.49 Положення про автоматизовану систему документообігу, затвердженого рішенням Ради суддів України від 26 листопада 2010 року № 30, зі змінами та доповненнями, постанови Пленуму Верховного Суду від 24 травня 2019 року № 8 «Про здійснення правосуддя у Верховному Суді» та рішення зборів суддів Касаційного цивільного суду від 28 травня 2019 року № 7 «Про заходи, спрямовані на своєчасний розгляд справ і їх вирішення у розумні строки», у справі призначено повторний автоматизований розподіл.

МОТИВУВАЛЬНА ЧАСТИНА

Позиція Верховного Суду

Згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Частиною другою статті 389 ЦПК України передбачено, що підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим (частина перша статті 263 ЦПК України).

Під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими (частина перша статті 400 ЦПК України).

Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги, Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду дійшов висновку, що касаційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Мотиви, з яких виходить Верховний Суд, та застосовані норми права

Статтями 20, 21 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» визначено обов`язки споживача та виконавця житлово-комунальних послуг.

Пунктом 1 частини третьої статті 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» передбачено, що споживач зобов`язаний укласти договір на надання житлово-комунальних послуг, підготовлений виконавцем на основі типового договору.

Згідно з пунктом 3 частини другої статті 21 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» виконавець зобов`язаний підготувати та укласти із споживачем договір на надання житлово-комунальних послуг з визначенням відповідальності за дотримання умов його виконання згідно з типовим договором.

Судами встановлено, що договір на надання житлово-комунальних послуг між сторонами не укладено.

Причиною не укладення договору є вимога позивача про надіслання його засобами поштового зв`язку саме на адресу місця проживання.

Статтею 26 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» визначено істотні умови договору між виконавцем/виробником та споживачем.

Пунктами 1 та 18, зокрема встановлено, що істотними умовами договору є найменування сторін, а також дата і місце укладення договору.

Найменування надавача послуг (юридичної особи) та підпис відповідальної особи у договорі підтверджується відповідною печаткою. Найменування споживача (фізичної особи), його підпис та особа мають бути підтверджені відповідним паспортом, звіритися із достовірністю яких має надавач послуг.

Дата укладення договору має бути конкретною, тобто зазначеною у день підписання договору обома сторонами.

Відповідно до вимог статті 647 ЦК України договір є укладеним у місці проживання фізичної особи або за місцезнаходженням юридичної особи, яка зробила пропозицію укласти договір, якщо інше не встановлено договором.

Висновки за результатами розгляду касаційної скарги

Рішення суду як найважливіший акт правосуддя покликане забезпечити захист гарантованих Конституцією України прав і свобод людини та здійснення проголошеного Основним Законом принципу верховенства права.

Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Тобто саме на суд покладено обов`язок під час ухвалення рішення вирішити, чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги позивача та якими доказами вони підтверджуються; перевірити наявність чи відсутність певних обставин за допомогою доказів шляхом їх оцінки; оцінити подані сторонами докази та дійти висновку про наявність або відсутність певних юридичних фактів.

Отже, Верховний Суд не має права встановлювати обставини справи і оцінювати докази.

Враховуючи викладене, суд першої інстанції, з яким погодився апеляційний суд, дійшов обґрунтованого висновку про відсутність порушення прав та інтересів ОСОБА_1 щодо неможливості укладення договору про надання житлово-комунальних послуг.

Доводи касаційної скарги зводяться до незгоди з висновками судів першої та апеляційної інстанцій стосовно встановлення обставин справи, містять посилання на факти, що були предметом дослідження й оцінки судами, які їх обґрунтовано спростували.

Аналізуючи питання обсягу дослідження доводів заявника та їх відображення у судових рішеннях, питання вичерпності висновків судів, Верховний Суд виходить з того, що у справі, що розглядається, сторонам було надано вичерпну відповідь на всі істотні питання, що виникають при кваліфікації спірних відносин, як у матеріально-правовому, так і у процесуальному сенсах, а доводи, викладені у касаційній скарзі не спростовують обґрунтованих та правильних висновків судів попередніх інстанцій.

Колегія суддів перевірила доводи касаційної скарги на предмет законності судових рішень виключно в межах заявлених в суді першої інстанції вимог та які безпосередньо стосуються правильності застосування судами норм матеріального і дотримання норм процесуального права, у зв`язку із чим, не вдається до аналізу і перевірки інших доводів, які за своїм змістом зводяться до необхідності переоцінки доказів та встановлення обставин, що за приписами статті 400 ЦПК України знаходиться поза межами повноважень суду касаційної інстанції.

Відповідно до частини третьої статті 401 ЦПК України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.

Враховуючи наведене, колегія суддів вважає за необхідне залишити касаційну скаргу без задоволення, а оскаржувані судові рішення - без змін, оскільки доводи касаційної скарги висновків судів не спростовують.

Керуючись статтями 400, 401, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду,

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області від 15 серпня 2017 року та ухвалу Апеляційного суду Волинської області від 13 жовтня 2017 року залишити без змін.

Постанова суду касаційної інстанції є остаточною і оскарженню не підлягає.

Судді:І. В. Литвиненко В. С. Висоцька І. М. Фаловська