Постанова

Іменем України

16 жовтня 2019 року

м. Київ

справа № 278/2632/17

провадження № 61-7654св19

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду:

Синельникова Є. В. (суддя-доповідач), Хопти С. Ф., Шиповича В. В.,

учасники справи:

позивач - ОСОБА_1 ,

представник позивача - ОСОБА_2 ,

відповідач - ОСОБА_3 ,

представник відповідача - Сачок Андрій Вікторович,

розглянув у попередньому судовому засіданні у порядку письмового провадження касаційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Житомирського районного суду Житомирської області, у складі судді Грубіяна Є. О., від 29 травня 2018 року та постанову Житомирського апеляційного суду, у складі колегії суддів: Коломієць О. С., Шевчук А. М., Талько О. Б., від 11 березня 2019 року.

Короткий зміст позовних вимог

У жовтні 2017 року ОСОБА_1 звернулася до суду із позовом до ОСОБА_3 про зміну розміру часток будинку, що знаходиться в спільній частковій власності.

Свої вимоги позивач мотивувала тим, що вона є співвласником 36/100 ідеальної частини житлового будинку АДРЕСА_1 , а відповідачу у цьому домоволодінні належить 64/100 ідеальної частки. Позивач вказувала, що нею відповідно до виготовленої та виданої містобудівної документації здійснено прибудову до належної їй частини будинку, у зв`язку з чим виникла потреба у зміні розміру часток у праві власності на будинок. Разом з тим, відповідач відмовляється надати згоду на перерозподіл часток.

Із урахуванням зазначеного, позивач просила позов задовольнити, перерозподілити частки у спільній з відповідачем власності у житловому будинку, встановивши нові розмірі часток у праві власності на цей об`єкт нерухомості згідно проведеної у ході розгляду справи судової будівельно-технічної експертизи.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Рішенням Житомирського районного суду Житомирської області від 29 травня 2018 року позов задоволено. Перерозподілено частки у спільній частковій власності у житловому будинку АДРЕСА_1 , виділено ОСОБА_1 77/100 часток у вказаному житловому будинку. Вирішено питання щодо розподілу судових витрат.

Рішення суду першої інстанції мотивовано тим, що позивач за власні кошти та з додержанням вимог закону здійснила добудову до належної їй частки у спірному житловому будинку. Відповідач, відмовляючи позивачу у наданні згоди на перерозподіл часток у власності, чинить перешкоди у здійсненні позивачем держаної реєстрації права власності на таку добудову, а відтак порушене право позивача підлягає судовому захисту у обраний нею спосіб.

Короткий зміст постанови суду апеляційної інстанції

Постановою Житомирського апеляційного суду від 11 березня 2019 року апеляційну скаргу ОСОБА_3 задоволено, рішення Житомирського районного суду Житомирської області від 29 травня 2018 року скасовано та ухвалено нове рішення про відмову у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 .

Постанова апеляційного суду мотивована тим, що висновок суду першої інстанції про наявність підстав для здійснення перерозподілу часток у житловому будинку є помилковим, оскільки відсутність згоди іншого співвласника на вказане поліпшення (будівництво мансардного поверху) не породжує у іншого співвласника право на збільшення частки у спільному майні.

Короткий зміст вимог касаційної скарги та доводи особи, яка подала касаційну скаргу

У касаційній скарзі ОСОБА_1 просить скасувати рішення Житомирського районного суду Житомирської області від 29 травня 2018 року та постанову Житомирського апеляційного суду від 11 березня 2019 року і передати справу на новий розгляд до суду першої інстанції, посилаючись на неправильне застосування апеляційним судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права.

Касаційна скарга мотивована тим, що відмова відповідача у добровільній зміні часток будинку порушує право позивача на належну їй частку у спільній частковій власності. Розглядаючи справу, районний суд порушив процесуальні строки її розгляду (60 днів). Окрім того, справа підлягала розгляду за правилами загального позовного провадження, оскільки представником позивача було подано клопотання про призначення справи в порядку загального позовного провадження і проведення підготовчого судового засідання з метою призначення судової експертизи. У порушення частини четвертої статті 82 ЦПК України, апеляційним судом не враховано обставини, встановлені постановою Житомирського окружного адміністративного суду від 26 квітня 2016 року у справі № 806/5277/15. Факт надання відповідачем позивачу дозволу на проведення будівельних робіт, які були виконанні із дотриманням всіх норм законодавства, вже був встановлений судовими рішеннями у порядку адміністративного судочинства. При вирішенні спору апеляційним судом не враховано положення статті 152 ЖК Української РСР, неправильно та неповно встановлено фактичні обставини справи, які мають суттєве значення для її вирішення.

Надходження касаційної скарги до суду касаційної інстанції

Ухвалою Верховного Суду від 25 квітня 2019 року відкрито касаційне провадження у справі.

Доводи осіб, які подали відзив на касаційну скаргу

У поданому відзиві на касаційну скаргу ОСОБА_3 посилається на те, що апеляційним судом правильно встановлено обставини справи та обґрунтовано відмовлено у задоволенні позовних вимог, оскільки відповідач не надав позивачу своєї згоди на будівництво в середині будинку мансардного поверху, який складається із двох кабінетів та коридору загальною площею 37 кв. м.

Фактичні обставини справи, встановлені судами

ОСОБА_1 відповідно до свідоцтва про право на спадщину № 2-1769 від 15 жовтня 1996 року належить 36/100 ідеальних частки житлового будинку АДРЕСА_1 .

Відповідачу ОСОБА_3 на підставі свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 15 жовтня 1996 року та договору дарування від 21 квітня 2008 року належить на праві власності 64/100 ідеальної частки вказаного житлового будинку.

Рішенням Вересівської сільської ради Житомирського району Житомирської області від 20 червня 2012 року позивачу надано дозвіл на добудову до 1/2 частини даного будинку наступних приміщень: кухні, ванної кімнати та коридору. Відповідач надав дозвіл позивачу на добудову вказаних в рішенні сільської ради допоміжних приміщень, про що свідчить наданий ОСОБА_3 зміст доручення (а. с. 10 зворот).

29 грудня 2012 року Інспекцією державного архітектурно-будівельного контролю у Житомирській області зареєстровано повідомлення про початок виконання будівельних робіт ОСОБА_1 з будівництва прибудови до 1/2 частини житлового будинку по АДРЕСА_1 .

16 червня 2016 року управлінням Державної архітектурно-будівельної інспекції у Житомирській області була зареєстрована декларація про готовність об`єкта до експлуатації.

Згідно наданого позивачем висновку судової будівельно-технічної експертизи від 09 квітня 2018 року частка позивача у спірному домоволодінні у зв`язку з проведеною добудовою складає 77/100 ідеальної частки, а відповідача - 23/100 ідеальної частки.

Під час розгляду справи було встановлено, що позивачем була здійснена вказана добудова до житлового будинку, а також проведена реконструкція в середині будинку та побудований мансардний поверх (який складається з коридору та двох кабінетів), за рахунок чого корисна площа будинку збільшилась з 85,2 кв. м до 152,7 кв. м. Наведені обставини також підтверджуються технічними паспортами на будинок від 25 жовтня 1989 року та від 07 червня 2016 року, які досліджувались експертом під час проведення судової будівельно-технічної експертизи. Крім того, експерт у своєму висновку звертав увагу на те, що в матеріалах інвентаризаційної справи відсутні відомості щодо наявної мансарди над частиною приміщень основної частини житлового будинку, яка зазначена на поверховому плані та в переліку приміщень відповідно до технічного паспорту від 07 червня 2016 року, складеного ТОВ «Підприємство «Житомирземпроект» (а. с. 64, 65).

Позиція Верховного Суду

Заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши доводи касаційної скарги та матеріали справи, колегія суддів дійшла наступних висновків.

Згідно з положеннями частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Згідно з частиною першою статті 400 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Положеннями статей 15, 16 Цивільного кодексу України визначено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, а також право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Статтею 319 ЦК України передбачено, що власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону.

Відповідно до частини першої статті 356 ЦК Українивласність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю.

Частиною третьою статті 357 ЦК України визначено, що співвласник має право на відповідне збільшення своєї частки у праві спільної часткової власності, якщо поліпшення спільного майна не можна відокремити, зроблені ним своїм коштом за згодою співвласників, з додержанням встановленого порядку використання спільного майна.

Відповідно до частини четвертої статті 357 ЦК України співвласник житлового будинку, іншої будівлі, споруди може зробити у встановленому законом порядку за свій рахунок добудову (прибудову) без згоди інших співвласників, якщо це не порушує їхніх прав. Така добудова (прибудова) є власністю співвласника, який її зробив, і не змінює розміру часток співвласників у праві спільної часткової власності.

Згідно частини першої статті 358 ЦК України право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою.

Відповідно до статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Скасовуючи рішення суду першої інстанції та ухвалюючи нове рішення про відмову у задоволенні позовних вимог, апеляційний суд, із урахуванням вказаних норм матеріального права, встановлених обставин справи, дійшов обґрунтованого висновку про відсутність підстав для перерозподілу часток у спільній частковій власності на житловий будинок АДРЕСА_1 , шляхом виділення ОСОБА_1 77/100 часток у вказаному житловому будинку, оскільки відповідачем, частка якого у праві спільної власності на будинок складає 64/100 частини, не було надано згоду на будівництво мансардного поверху, за рахунок якого збільшилась площа будинку.

Судами встановлено, що відповідачем було надано дозвіл лише на добудову до спірного будинку кухні, ванної кімнати та коридору.

Апеляційним судом зроблено правильний висновок про те, що посилання позивача на обставини, встановлені постановою Житомирського окружного адміністративного суду від 26 квітня 2016 року у справі № 806/5277/15, яку залишено без змін постановою Житомирського апеляційного адміністративного суду від 15 червня 2016 року, та постановою Житомирського окружного адміністративного суду від 04 травня 2017 року у справі № 806/934/17, яку залишено без змін постановою Житомирського апеляційного адміністративного суду від 13 лютого 2018 року, за результатами розгляду яких суди відмовили відповідачу у скасуванні декларації про готовність об`єкта до експлуатації, правового значення для вирішення цього спору не мають, оскільки під час розгляду зазначених справ судами досліджувались обставини щодо дотриманням позивачем будівельних норм при проведені будівельних робіт, а у цій справі правове значення має надання відповідачем згоди на проведеннядобудови відповідних приміщень до будинку.

Доводи касаційної скарги не дають підстав для висновку, що оскаржене судове рішення ухвалено без додержання норм матеріального і процесуального права, не спростовують правильного висновку апеляційного суду по суті спору та зводяться до переоцінки доказів, що згідно з положеннями статті 400 ЦПК України не відноситься до повноважень суду касаційної інстанції.

Щодо доводів позивача про те, що справа підлягала розгляду за правилами загального позовного провадження, оскільки представником позивача було подано клопотання про призначення справи в порядку загального позовного провадження і проведення підготовчого судового засідання з метою призначення судової експертизи, слід зазначити наступне.

22 березня 2018 року представником позивача було подано клопотання про призначення справи у порядку загального позовного провадження із проведенням підготовчого судового засідання для призначення експертизи.

Керуючись положеннями частини четвертої статті 277 ЦПК України, Житомирський районний суд Житомирської області 26 березня 2018 року постановив ухвалу, якою заяву представника позивача про заперечення проти розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження залишив без задоволення. Окрім того, судом роз`яснено, що відповідно до частини першої статті 106 ЦПК України учасник справи має право подати до суду висновок експерта, складений на його замовлення.

16 квітня 2018 року позивачем до суду першої інстанції подано заяву про долучення до матеріалів справи висновку судової будівельно-технічної експертизи від 09 квітня 2018 року № 19/04-2018, якому було надано оцінку судом при вирішенні цієї справи.

Вказане свідчить про необґрунтованість доводів позивача про порушення районним судом порядку розгляду справи у спрощеному позовному провадженні. Окрім того, позивачем рішення районного суду від 29 травня 2018 року до апеляційного суду із зазначених підстав не оскаржувалося.

Колегія суддів погоджується з висновками суду апеляційної інстанції. Апеляційнимсудом правильно застосовано норми матеріального та процесуального права, зроблені обґрунтовані висновки про відмову у задоволенні позовних вимог на підставі належним чином оцінених доказів, наданих сторонами (стаття 89 ЦПК України).

Враховуючи наведене, встановивши відсутність підстав для скасування правильного по суті судового рішення, колегія суддів вважає за необхідне касаційну скаргу залишити без задоволення, а оскаржену постанову апеляційного суду - без змін.

Не може бути скасоване правильне по суті і законне рішення з одних лише формальних міркувань (частина друга статті 410 ЦПК України).

Керуючись статтями 400, 401, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Постанову Житомирського апеляційного суду від 11 березня 2019 року залишити без змін.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Судді Є. В. Синельников
С. Ф. Хопта
В. В. Шипович