П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14 березня 2019 року місто Київ

справа № 756/9860/17

провадження 22-ц/824/602/2019

Київський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: судді-доповідача - Шкоріної О.І., суддів - Поливач Л.Д., Стрижеуса А.М.,

сторони:

позивач - Акціонерне товариство Комерційний Банк «ПриватБанк»

відповідач - ОСОБА_3

розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_3

на рішення Оболонського районного суду м.Києва від 5 червня 2018 року, ухвалене у складі судді Андрійчук Т.В.,

у справі за позовом Публічного акціонерного товариства Комерційний Банк «ПриватБанк» до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості,-

В С Т А Н О В И В :

У липні 2017 року позивач ПАТ КБ «ПриватБанк» звернувся до суду з позовом до відповідача ОСОБА_3 (ОСОБА_4) про стягнення заборгованості.

Свої вимоги позивач обґрунтовував тим, що 16 грудня 2011 року між ПАТ КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_4 укладено кредитний договір № б/н, відповідно до умов якого позивачем , відкрито картковий рахунок, відповідачу видано кредитну картку та надано кредит у сумі 2000 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку. Процентна ставка за користування кредитом становила 36 % річних на суму залишку заборгованості за кредитом, кінцевий термін повернення відповідає строку дії картки. Повернення кредиту повинно було здійснюватись шляхом сплати щомісячних платежів у розмірі та в порядку, визначеному договором. Сторони визначили, що договір складається з заяви позичальника, Умов та правил надання банківських послуг, правил користування платіжною карткою, тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна».

Проте, позичальник не дотримується умов кредитного договору, не сплачує кредит, проценти за користування ним у розмірі та порядку, визначеному договором.

Станом на 30 червня 2017 року загальна сума заборгованості ОСОБА_3 становила 14066 грн.82 коп., з яких: 1991 грн.33 коп. - заборгованість за кредитом; 10929 грн.54 коп. - заборгованість за відсотками за користування кредитом; 1146 грн.04 коп. - штраф за неналежне виконання зобов'язань.

Посилаючись на зазначені обставини, позивач просив стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором у сумі 14066 грн.82 коп. та судовий збір в сумі 1600 грн.

Рішенням Оболонського районного суду м.Києва від 5 червня 2018 року позовні вимоги ПАТ КБ «ПриватБанк» до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості задоволено. Стягнуто з ОСОБА_3 на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» заборгованість за кредитним договором від 16 грудня 2011 року № б/н у сумі 14066 грн. 82 коп., що складається з заборгованості зі сплати кредиту (основного боргу) у сумі 1991 грн.33 коп., заборгованості зі сплати процентів за користування кредитом у сумі 10929 грн.45 коп., штрафу за неналежне виконання зобов'язань за договором у сумі 1146 грн.04 коп.

Стягнуто з ОСОБА_3 на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» судовий збір в сумі 1600 грн.

Не погоджуючись з зазначеним рішенням, ОСОБА_3 подала апеляційну скаргу, в якій просила скасувати рішення суду першої інстанції і ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позову відмовити, посилаючись на те, що встановлені судом обставини суперечать фактичним обставинам справи. Зокрема, зазначила про те, що вирішуючи даний спір, суд не встановив граничний строк дії картки, з огляду на те, що в матеріалах справи відсутні пам'ятка клієнта, яка є складовою частиною укладеного договору про надання банківських послуг, довідка про умови кредитування та рішення банку, яким встановлено кредитний ліміт на кредитну картку, та, власне, і сама картка. У рішенні суду не вказав, на підставі якого доказу встановлено, що строк дії картки № НОМЕР_3 визначено березнем 2015 року. Крім того, вважала, що Умови та правила надання банківських послуг не можна вважати складовою частиною укладеного між сторонами договору, оскільки умови не містять підпису позичальника.

Також вказала на те, що підписана Анкета-заява про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг не може вважатись договором в розумінні положень ст.626 ЦК України, оскільки вона не має відомостей про досягнення згоди з усіх істотних умов договору, зокрема у заяві відсутні відомості про зобов'язання банку надати грошові кошти (кредит), не зазначено розміру кредиту та умови кредитування, зобов'язання позичальника повернути кредит та сплатити проценти, не вказано суму ліміту кредитування. Зміст зазначеної Анкети-заяви зводиться до того, що відповідачка лише висловила бажання на отримання кредиту та/чи кредитної картки, що не може вважатись обопільно досягнутою між сторонами згодою на укладення кредитного договору.

У відзиві на апеляційну скаргу представник АТ КБ «ПриватБанк» просив апеляційну скаргу залишити без задоволення, посилаючись на те, що всі твердження відповідача, зазначені в апеляційній скарзі, є надуманими, повністю спростовуються доказами по справі та не впливають на зміст ухваленого рішення.

Ухвалою Апеляційного суду м.Києва від 19 липня 2018 року відкрито апеляційне провадження.

Ухвалою Київського апеляційного суду від 10 жовтня 2018 року справу прийнято до провадження цього суду та призначено до розгляду в порядку письмового провадження.

Ухвалою Київського апеляційного суду від 26 жовтня 2018 року провадження у справі зупинено до розгляду Великою Палатою Верховного Суду справи № 754/137363/15-ц.

Ухвалою Київського апеляційного суду від 1 березня 2019 року провадження у справі поновлено.

Справу розглянуто в порядку ст. 369 ЦПК України без повідомлення учасників справи.

Перевіривши законність і обґрунтованість ухваленого у справі судового рішення, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Судом установлено, що 16 грудня 2011 року ОСОБА_3 підписала анкету-заяву про приєднання до Умов та правил надання банківських послуг в ПАТ КБ «ПриватБанк», в якій указано, що вона разом з пам'яткою клієнта, Умовами та правилами надання банківських послуг, а також тарифами складає між банком та нею договір про надання банківських послуг.

Підписавши вказану анкету-заяву, відповідачка була повідомлена про зміст Умов та правил надання банківських послуг ПАТ КБ «ПриватБанк» та про розміщення їх тексту на офіційному сайті ПАТ КБ «ПриватБанк», а також про тарифи банку, які були надані їй для ознайомлення у письмовому вигляді.

За умовами укладеного між ПАТ КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_3 кредитного договору від 16 грудня 2011 року №б/н банком видано відповідачеві кредитну картку НОМЕР_4, відкрито картковий рахунок та надано кредит у сумі 2000 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку. Процентна ставка за користування кредитом становила 36 % річних на суму залишку заборгованості за кредитом, з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Повернення кредиту повинно було здійснюватись шляхом сплати щомісячних платежів у розмірі та в порядку, визначеному договором. У подальшому ОСОБА_3 видано ще одну кредитну картку НОМЕР_6.

Кредитні кошти в обсязі, визначеному договором, були надані ПАТ КБ «ПриватБанк» відповідачеві ОСОБА_3, які вона використала у повному обсязі.

Однак ОСОБА_3 систематично не виконує взяті на себе зобов'язання щодо своєчасного та у повному обсязі погашення кредиту, відсотків за його користування, допустила заборгованість зі сплати кредиту (основного боргу) у розмірі 1991 грн.33коп., зі сплати процентів за користування кредитом у розмірі 10929 грн.45 коп.

Крім того, судом установлено, що за умовами кредитного договору від 16 грудня 2011 року №б/н відкрито картковий рахунок, видано кредитні картки № НОМЕР_3 (строк дії - до березня 2015 року), № НОМЕР_5 (строк дії - до лютого 2018 року) встановлено кредитний ліміт, а сума обов'язкового мінімального щомісячного платежу залежить від суми використаного кредитного ліміту.

ОСОБА_3 надано кредит у формі поновлюваної кредитної лінії. Такий кредит надається банком клієнту в межах встановленого ліміту заборгованості, який використовується повністю чи частинами і поновлюється в міру погашення раніше виданого кредиту. Клієнт, використавши та сплативши заборгованість за кредитною лінією, може знову користуватися нею у межах строку дії картки.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив із того, що ОСОБА_3, підписавши анкету-заяву, погодилась з тим, що дана заява разом з Умовами та правилами надання банківських послуг складає договір приєднання, що свідчить про дотримання форми договору, визначеної законом; кошти в обсязі, визначеному договором були ПАТ КБ «ПриватБанк» видані відповідачеві ОСОБА_3, які вона використала в повному обсязі; ОСОБА_3 систематично не виконує взяті на себе зобов'язання щодо своєчасного та у повному обсязі погашення кредиту, відсотків за його користування, допустила заборгованість. Зважаючи на те, що сторонами справи не надано доказів на підтвердження того, що після спливу 12 місяців з моменту укладення кредитного договору від 16 грудня 2011 року, будь-яка із сторін не повідомила у належній формі іншу сторону про припинення договору, суд вважав, що строк дії кредитного договору не припинився. Позичальник ОСОБА_3 прострочила сплату частини кредиту, процентів за користування ним, що надає право кредитодавцю вимагати у позичальника дострокового повернення кредиту та процентів за користування кредитними коштами. Щодо позовної давності, про застосування якої просила відповідач, суд першої інстанції виходив із того, що нарахування заборгованості здійснювалось з серпня 2014 року, банк звернувся до суду з позовом у липні 2017 року, останній платіж на виконання умов договору відповідачка ОСОБА_3 здійснила у листопаді 2014 року, а тому вважав що позовна давність до вимог про повернення кредиту та сплати процентів за користування ним ПАТ КБ «ПриватБанк» не пропущено.

Такі висновки суду першої інстанції відповідають встановленим судом обставинам та вимогам матеріального закону.

Статтею 626 ЦК України визначено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну бо припинення цивільних прав та обов'язків.

Згідно зі ст.6, ч.1 ст.627, ч.1 ст.628 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Зміст договору становлять умови, визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Відповідно до ч.1 ст.634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією зі сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

За приписами ч.1, ч.2 ст.639 ЦК України договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору, не встановлені законом. Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договору не вимагалася.

Згідно з ч.1 ст.1054 ЦК України кредитодавець зобов'язується за кредитним договором надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах , встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Судом установлено, що 16 грудня 2011 року ОСОБА_3 (ОСОБА_4), підписавши анкету-заяву дала свою згоду на те, що ця заява разом з Пам'яткою клієнта, Умовами та правилами, а також Тарифами банку складають договір про надання банківських послуг, з якими вона ознайомлена. Доказів того, що вимоги банку ґрунтуються на інших умовах, які сторони не узгоджували, відповідачка не надала.

При підписанні договору ОСОБА_3 (ОСОБА_4) висловила своє бажання оформити на своє ім'я картку кредитну «Універсальна».

На виконання умов договору банк відкрив картковий рахунок та 16 грудня 2011 року видав картку за № НОМЕР_3 з терміном дії до березня 2015 року, що підтверджується довідкою банку (а.с.123).

5 липня 2014 року ОСОБА_3 (ОСОБА_4) видана інша картка НОМЕР_2 зі строком дії до лютого 2018 року (а.с.123). При цьому картковий рахунок, старт якого розпочався 16 грудня 2011 року, змінений не був, що підтверджується довідкою. Банку та випискою з рахунку.

ОСОБА_3 користувалася карткою № НОМЕР_1 до листопада 2014 року, що підтверджується інформацією про проведення операцій з карткою, яка міститься у виписці по рахунку (а.с.96-98). Станом на момент видачі другої картки відповідачка ОСОБА_3 заборгованості по кредитному договору не мала, що підтверджується випискою по рахунку.

Зазначені обставини дають підстави стверджувати, що кредитний договір, укладений між банком та ОСОБА_3 16 грудня 2011 року, не припинявся з закінченням строку дії першої картки, у липні 2014 року ОСОБА_3 була видана інша картка, операції по якій обліковувалися на тому ж картковому рахунку, старт по якому розпочався 16 грудня 2011 року.

Доводи апеляційної скарги в тій частині, що позивачем не доведено, що між сторонами досягнуто згоди на укладення кредитного договору, оскільки в анкеті- заяві відсутні відомості про зобов'язання банку надати грошові кошти (кредит), не зазначено розміру кредиту та умови кредитування, зобов'язання повернути кредит та сплатити проценти, а також відсутня пам'ятка клієнта, яка є складовою частиною договору про надання банківських послуг, не можуть бути прийняті в якості підстав для скасування оскаржуваного рішення, оскільки між сторонами укладено договір приєднання, і ОСОБА_3 своїм підписом у заяві про приєднання до умов і правил надання банківських послуг погодилася з Умовами і Правилами надання банківських послуг.

Крім того, надані позивачем документи в їх сукупності, зокрема, анкета- заява, виписки по особовому рахунку, в яких міститься інформація про проведення банком операцій, довідки, дають підстави вважати, що між сторонами був укладений кредитний договір, сторони виконували його умови, відповідачка користувалася грошовими коштами за допомогою платіжних карток.

До того ж, сама відповідачка ОСОБА_3 не заперечує факт укладення договору з ПАТ КБ «ПриватБанк», вимог про визнання недійсним або не укладеним кредитного договору не заявляла.

Видача нової картки на підставі того ж договору, на виконання якого банком був відкритий картковий рахунок, не потребувало укладення нового договору.

З наданого розрахунку заборгованості та виписки по рахунку вбачається, що нарахування заборгованості здійснювалось з серпня 2014 року, до суду банк звернувся у липні 2017 року, а тому висновок суду першої інстанції про відсутність підстав для застосовування позовної давності є законним і обґрунтованим.

Таким чином, розглядаючи зазначений позов, суд першої інстанції повно і всебічно дослідив наявні у справі докази, правильно встановив обставини справи, у результаті чого ухвалив законне і обґрунтоване рішення, яке відповідає вимогам матеріального та процесуального права.

Доводи апеляційної скарги не спростовують правильність висновків суду першої інстанції та не дають підстав уважати, що судом першої інстанції порушено норми матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 259, 268, 367, 374, 375, 381-384, 390 ЦПК України, суд,-

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 - залишити без задоволення.

Рішення Оболонського районного суду м.Києва від 5 червня 2018 року - залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Суддя-доповідач: О.І. Шкоріна

Судді: Л.Д. Поливач

А.М. Стрижеус