Справа № 569/3262/19
У Х В А Л А

14 березня 2019 року Рiвненський мiський суд в особі судді Ковальова І.М., розглянувши заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову до подачі позову до суду,-

в с т а н о в и в:

В Рівненський міський суд 19 лютого 2019 року з заявою про забезпечення позову до подачі позову звернувся ОСОБА_1

Ухвалою Рівненського міського суду від 21 лютого 2019 року заяву залишено без руху та надано термін для усунення зазначених в ухвалі суду недоліків, а саме сплати судового збору.

04 березня 2019 року заявник ОСОБА_1 недоліки, викладені в ухвалі Рівненського міського суду від 21 лютого 2019 року виконав.

У своїй заяві заявник зазначає, що він має намір у майбутньому звернутися до Рівненського міського суду з позовом посилаючись на ті обставини, що постановою Верховного суду від 05 грудня 2018 року у справі №755/19453/17 касаційну скаргу задоволено; ухвалу Дніпровського районного суду м.Києва від 23 лютого 2018 року та постанову апеляційного суду м.Києва від 20 вересня 2018 року скасовано, заяву про забезпечення позову задоволено частково, накладено заборону на відчуження майна.

Ціна позову становить 1 440 852,70 грн., що еквівалентно 53000,00 доларів США станом на 19 лютого 2019 року згідно офіційного курсу НБУ.

Як вбачається із розписки про отримання коштів та суми 53000,00 доларів США еквівалент по курсу НБУ станом на 19 лютого 2019 року становить 1440852,70 грн. Згідно інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та реєстру прав власності на нерухоме майно та реєстру прав власності на нерухоме майно, державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження обєктів нерухомого майна щодо субєкта ОСОБА_2, іпн., відповідач має у власності

Квартиру загальною площею 87,0 кв.м., що знаходиться за адресою АДРЕСА_1, номер обєкта в РПВН: 17508058, згідно інформації з державного реєстру речових прав на нерухоме майно та реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження обєктів нерухомого майна щодо субєкта ОСОБА_2, іпн., відповідач має у власності будівлю літ. «Р-2», не обєкт житлової нерухомості, загальною площею 41,3 кв.м., що знаходиться за адресою м.Рівне, вул.Старицького, будинок 37-а, кадастровий номер: :01:017:0011 цільове призначення: для обслуговування виробничих приміщень, номер 22687588 а також є власником будівлі літ. «П-2», не є обєктом житлової нерухомості, загальною площею 446,9 кв.м., що знаходиться за адресою м.Рівне, вул.Старицького, буд.37-а, кадастровий номер: 561010000:01:017:0011, цільове призначення: для обслуговування виробничих приміщень, номер обєкту в РПВН: 12300856. З реєстру офіційного сайту «DOM.RIA» орієнтовна вартість квартири, що знаходиться у м.Рівне по проспекту Миру становить 790191 грн., що еквівалентно 29000,00 доларів США, 31500 доларів США та відповідно 24500 доларів США. Згідно розписки сума боргу становить 53000,00 доларів США, що не погашає всієї суми заборгованості по вартості квартири, а відтак інше майно в межах суми заборгованості, може виступати предметом арешту.

Невжиття заходів по забезпеченню позову може призвести до відчуження майна, внаслідок чого виконання можливого рішення суду про задоволення позову буде суттєво утруднене чи взагалі неможливе. Відповідачем вчиняються заходи по відчуженню майна, будь-яке реагування на повернення коштів відсутнє. Крім того, стало відомо, що господарським судом Рівненської області 31 січня 2015 року видано судовий наказ по справі №918/1478/14 про стягнення з ОСОБА_3, який є чоловіком відповідача заборгованості у розмірі 545999 грн. 56 коп., вбачається наявність багатьох відкритих виконавчих проваджень. Відповідачем починаються вчиняти дії щодо відсутності реального виконання рішення суду, у разі задоволення позову. Розписка є реальною, грошовою.

Тому з цих підстав просить суд заяву задоволити.

Дослідивши заяву про забезпечення позову, а також враховуючи характер позовних вимог, з якими, як зазначає позивач, він має намір звернутися до суду, суд прийшов до висновку, що заява про забезпечення позову підлягає до часткового задоволення.

Відповідно до ст.1 ст.149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову.

Відповідно до ч.2 ст.149 ЦПК України забезпечення позову допускається, як до предявлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Відповідно до розяснень, наведених у пункті 4 постанови Пленуму Верховного Суду України від 22 грудня 2006 року №9 «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з'ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам. При встановленні зазначеної відповідності слід враховувати, що вжиті заходи не повинні перешкоджати господарській діяльності юридичної особи або фізичної особи, яка здійснює таку діяльність і зареєстрована відповідно до закону як підприємець. Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв'язку із застосуванням відповідних заходів.

Оцінюючи характер позовних вимог, з якими заявник має намір звернутися до суду і про які він зазначає у своїй заяві про забезпечення позову, суд визнає, що вид забезпечення позову до подачі позову до суду, а саме накладення арешту на майно є крайнім видом забезпечення позову, який він просить застосувати, а вид забезпечення позову до подачі позову до суду накладення заборони на відчуження нерухомого майна є помірним та відповідає вимогам передбаченим ст.151 ЦПК України, тому доцільність вжиття таких заходів забезпечення є частково обґрунтованою, тому з цих підстав його заява підлягає до часткового задоволення.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.149-153,157,258,259,353,354 ЦПК України, суд,-

у х в а л и в:

Заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову до подачі позову до суду задоволити частково.

Накласти заборону на відчуження нерухомого майна, що належить ОСОБА_2, іпн., а саме: квартиру загальною площею 87,0 кв.м., що знаходиться за адресою АДРЕСА_2, номер обєкта в РПВН: 17508058, будівлю, літ. «Р-2», не обєкт житлової нерухомості, загальною площею 41,3 кв.м., що знаходиться за адресою м.Рівне, вул.Старицького, будинок 37-а, кадастровий номер: :01:017:0011, цільове призначення: для обслуговування виробничих приміщень, номер 22687588, будівлю, літ. «П-2», не є обєктом житлової нерухомості, загальною площею 446,9 кв.м., що знаходиться за адресою м.Рівне, вул.Старицького, будинок 37-а, кадастровий номер: 561010000:01:017:0011, цільове призначеня: для обслуговування виробничих приміщень, номер обєкту в РПВН: 12300856, в межах суми заявлених позовних вимог.

Копію ухвали суду направити до Рівненського регіонального центру надання адміністративних послуг для виконання та сторонам до відома.

Ухвала підлягає негайному виконанню з дня її постановлення незалежно від її оскарження і відкриття виконавчого провадження.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом пятнадцяти днів з дня її проголошення до Рівненського апеляційного суду.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена в день її проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом пятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали.

Суддя Рівненського

міського суду ОСОБА_4