Справа № 159/766/19
Провадження № 2-о/159/51/19
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 березня 2019 року м. Ковель

Ковельський міськрайсуд Волинської обл..

в складі: головуючого - судді Логвинюк І. М.,

при секретарі Щесюк Н.Й.,

за участю заявниці ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Ковелі Волинської обл. цивільну справу за заявою ОСОБА_1 про встановлення факту, що має юридичне значення,

в с т а н о в и в:

Заявниця 11.02.19 р. звернулась до суду із вказаною вище заявою, просить встановити факт, що вона на час смерті її матері ОСОБА_2, яка померла 12.06.18 р., постійно проживала із спадкодавицею у АДРЕСА_1. Обґрунтовує свої вимоги тим, що 11.06.18 р. померла її матір ОСОБА_2. За життя остання мала у власності земельну ділянку з цільовим призначенням для ведення сталого селянського господарства. Після смерті матері відкрилась спадщина на вказану вище земельну ділянку. З покликанням на ст. 1261 ЦК України, зазначає, що інші спадкоємці за законом відсутні. Заповіт не посвідчувався. Коли вона звернулась до нотаріуса по питанню прийняття спадщини, то з»ясувалось, що вона пропустила строк для подання заяви про прийняття спадщини у зв»язку з тим, що вона та її матір були зареєстровані проживаючими за різними адресами. Однак фактично вона проживала постійно разом зі своєю матір»ю на час відкриття спадщини. Її матір була зареєстрована у ІНФОРМАЦІЯ_1 у житловому будинку, відчудженому ОСОБА_3, що не було оформлено у встановленому законом порядку. Так як матір потребувала постійного стороннього догляду, то з 15.12.17 р. вона перейшла проживати до неї у АДРЕСА_2, де проживала постійно без реєстрації по день смерті. Покликаючись на ст. ст. 1268, 1269, ч. 1 ст. 1270, ч. 1 ст. 1221 ЦК України, ч. 2 ст. 256 ЦПК України, просить заяву задовольнити.

Заінтересованою особою заявниця зазначила Ковельську держнотконтору, однак, за ухвалою судді від 12.02.19 р. така особа вилучена з числа осіб, які мають приймати участь у розгляді справи.

Заявниця в судовому засіданні заяву підтримала повністю, обґрунтувавши її вищенаведеними доводами/ Cуду додатково пояснила, що її матір ОСОБА_2 - на протязі останніх років життя була не ходячою, потребувала стороннього догляду. Тому для здійснення за матір»ю догляду вона забрала її проживати до себе у ІНФОРМАЦІЯ_2. Та обставина, що мати проживала у неї, була відома Голобській селищній раді Ковельського району Волинської області, так як і пенсію матері у останні місяці життя останньої було переведено у смт. Голоби Ковельського району Волинської області. Мали місце відвідування її квартири як сімейним лікарем, так і соцслужбою, представниками органу місцевого самоврядування, яким було відомо про те, у зв»язку з чим її матір проживає разом з нею. Померла її матір у поважному віці також у смт. Голобах Ковельського району Волинської області. Строк на подання заяви про прийняття спадщини вона пропустила з поважних причин. Інших спадкоємців немає, так як батько та брат померли ще раніше до смерті її матері. Просить заяву задовольнити.

Суд, заслухавши пояснення заявниці, дослідивши письмові докази, зібрані у справі, приходить до висновку, що заява безпідставна та не підлягає до задоволення.

Відповідно до ч. ч. 1 - 3 ст. 1268 ЦК України, спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Не допускається прийняття спадщини з умовою чи із застереженням. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

З копії свідоцтва про народження позивача, викладеного російською мовою, слідує, що її матір»ю є «Коваленко Мария Кондратиевна».

Та обставина, що ОСОБА_2 померла 11.06.18 р. у смт. Голобах Ковельського району Волинської області у віці 91 року, стверджується копією свідоцтва про смерть серії I ЕГ № 220851, виданого 12.06.18 р. виконкомом Голобської селищної ради Ковельського району Волинської області.

За змістом довідки № 74 від 28.01.19 р., виданої Голобською селищною радою Ковельського району Волинської області, матір заявниці з 15.12.17 р. по день смерті 11.06.18 р. постійно проживала без реєстрації разом із заявницею, яка здійснювала за нею догляд.

Однак, згідно з довідкою № 225 від 28.01.19 р., виданою Любитівською сільрадою Ковельського району Волинської області, матір заявниці значилась по день смерті проживаючою у власному будинку у с. Волі Любитівській Ковельського району Волинської області, по вул. Лісовій, 10.

Суд зауважує, що заяви про встановлення факту постійного проживання разом зі спадкодавцем на час відкриття спадщини в порядку окремого провадження підлягають задоволенню судом, якщо у паспорті спадкоємця відсутня відмітка про місце реєстрації особи.

Однак, з копії паспорта заявниці серії АС № 395248, виданого 09.01.98 р., слідує, що вона з 17.02.81 р. проживає (є зареєстрованою) у смт. Голобах Ковельського району Волинської області, по вул. Ткача, 6/3.

За змістом ст. 293 ЦПК України, окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. Суд розглядає в порядку окремого провадження справи про, серед іншого, встановлення фактів, що мають юридичне значення.

Відповідно до ч. 2 ст. 315 ЦПК України у судовому порядку можуть бути встановлені юридичні факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

Покликання заявниці на положення ч. 2 ст. 256 ЦПК України є безпідставним, так як цією нормою права врегульовано питання про наслідки закриття провадження у справі.

Відповідно до п. 211 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України», затвердженої наказом Міністра Юстиції України № 20/5 від 03.03.04 р. - доказом постійного проживання разом зі спадкодавцем можуть бути, серед іншого,: довідка житлово - експлуатаційної організації, відповідного органу місцевого самоврядування про те, що спадкоємець безпосередньо перед смертю спадкодавця проживав разом зі спадкодавцем; копія рішення суду, що набрало законної сили, про встановлення факту своєчасного прийняття спадщини; реєстраційний запис у паспорті спадкоємця або в будинковій книзі, який свідчить про те, що спадкоємець постійно проживав разом зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, та інші документи, що підтверджують факт постійного проживання разом зі спадкодавцем.

Крім того, згідно з п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.08 р. № 7 «Про судову практику у справах про спадкування,» якщо постійне проживання особи зі спадкодавцем на час відкриття спадщини не підтверджено відповідними документами, у зв»язку з чим нотаріус відмовив особі у оформленні спадщини, спадкоємець має право звернутися в суд із заявою про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини.

Суд зауважує, що право на звернення до суду із заявою про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини виникає у спадкоємця виключно за відсутності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину, що має підтверджуватися відповідним рішенням нотаріуса.

Однак як вбачається з листа Ковельської держнотконтори № 269/01 16 від 14.02.19 р., спадкова справа після смерті ОСОБА_2 не відкривалась.

Заявницею також не надано суду доказів того, що у зв»язку з тим, що постійне її проживання зі спадкодавицею на час відкриття спадщини не підтверджено відповідними документами, нотаріус відмовив їй у оформленні спадщини як спадкоємиці.

За змістом ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно з положеннями ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Проаналізувавши викладені заявником доводи, приходить до висновку, що заявниця на момент смерті спадкодавиці мала визначене місце реєстрації місця проживання; не надала суду доказів того, що факт, про встановлення якого вона просить, можливо довести лише в судовому порядку та що вона не має іншої можливості одержати документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення, а саме: що на час відкриття спадщини після смерті спадкодавиці вона проживав з нею постійно за однією адресою; доказів відмови нотаріуса у видачі правовстановлюючого документа суду не надано.

За таких обставин у задоволенні заяви слід відмовити.

Керуючись ст. ст. 10, 11, 293 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В:

У задоволенні заяви відмовити.

Рішення може бути оскаржене шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до апеляційного суду Волинської області як суду апеляційної інстанції протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

У разі подання апеляційної скарги, рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Відповідно до підпункту 15.5 пункту 1 Розділу ХІІІ «Перехідні положення» Цивільного процесуального кодексу України до початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються учасниками справи через Ковельський міськрайонний суд Волинської області.

Повне найменування учасника справи:

Заявниця - ОСОБА_1, 20.02.46 р. н., і. н. НОМЕР_1, паспорт серії АС № 395248, прож. за адресою: 45070, смт. Голоби Ковельського району Волинської області, вул. Ткача, 6/3.

Головуючий:ОСОБА_4

Повний текст рішення вигогтовлено 13.03.19 р..