ХЕРСОНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 жовтня 2019 року м. Херсон

Номер справи: 664/252/19

Номер провадження: 22-ц/819/1144/19

22-ц/819/1145/19

Херсонський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

Головуючого (суддя-доповідач)Ігнатенко П.Я.
суддів:Воронцової Л.П.,
Полікарпової О.М.,
за участю секретаряПісоцької Т.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Херсоні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Цюрупинського районного суду Херсонської області у складі судді Сіденка С.І. від 22 травня 2019 року та додаткове рішення Цюрупинського районного суду Херсонської області у складі судді Сіденка С.І. від 03 червня 2019 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зменшення розміру аліментів та за зустрічним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про збільшення розміру аліментів,-

В С Т А Н О В И В:

У січні 2019 року позивач звернувся до суду із вказаним позовом, посилаючись на те, що на підставі рішення Цюрупинського районного суду Херсонської області від 15 грудня 2016 року у справі № 664/2582/16-ц видано виконавчий лист від 27 грудня 2016 року про стягнення з нього на користь відповідачки щомісячно аліментів на утримання неповнолітньої дочки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі ј частки з усіх видів заробітку (доходу), але не менше 30 % прожиткового мінімуму, встановленого для дитини відповідного віку, починаючи з 21.11.2016 року і до досягнення дитиною повноліття.

Однак, ОСОБА_1 вказав, що на теперішній час у нього змінився сімейний стан 14.02.2018 року між ним та ОСОБА_4 укладено шлюб, від якого у них ІНФОРМАЦІЯ_2 народився син - ОСОБА_5 . Таким чином, дружина перебуває у відпустці по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку, сім`ю він утримує самостійно за рахунок заробітної плати, інших доходів не має, у зв`язку з чим не може належним чином утримувати свою родину.

На підставі викладеного, просив суд зменшити розмір аліментів, присуджених рішенням Цюрупинського районного суду Херсонської області від 15 грудня 2016 року по справі № 664/2582/16-ц та стягувати аліменти у розмірі 1/6 частки з усіх видів заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму, встановленого для дитини відповідного віку щомісячно.

У лютому 2019 року відповідач ОСОБА_2 звернулася до суду з зустрічним позовом до ОСОБА_1 , в якому просила суд в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 відмовити, а свої зустрічні позовні вимоги про збільшення розміру аліментів задовольнити та змінити розмір аліментів, визначений рішенням Цюрупинського районного суду Херсонської області від 15 грудня 2016 року стягнувши з ОСОБА_1 на її користь аліменти на утримання неповнолітньої дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі ј частини з усіх видів його заробітку (доходу), але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з дня подачі зустрічного позову до досягнення дитиною повноліття.

Мотивувала свої зустрічні позовні вимоги тим, що ОСОБА_1 є працездатною людиною, працює на посаді слідчого в органах поліції, що надає йому можливість приймати належну участь в утриманні дитини. Враховуючи, що дитина є школярем, то розмір отримуваних аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини, а статтею 182 СК України встановлено мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину, який не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного, тому збільшення розміру аліментів призведе до рівності прав дитини на утримання від батьків і відповідатиме чинному законодавству.

Окрім того, ОСОБА_2 вказала, що виховує дитину самостійною, винаймає та оплачує житло, чим забезпечує дитину належними житловими умовами, іншої допомоги від батька дитини, крім аліментів, не отримує, батько дитини у фізичному та духовному розвитку дитини участі не приймає, не цікавиться її здоров`ям, не піклується про неї, ліки та медичні препарати не купує, відсторонився від наявних дитячих проблем, які вона вирішує самостійно. З цих підстав не визнає позовні вимоги ОСОБА_1 до неї про зменшення розміру аліментів до 1/6 частини його заробітку.

Рішенням Цюрупинського районного суду Херсонської області від 03 червня 2019 року в задоволенні первісного позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зменшення розміру аліментів відмовлено. Зустрічний позов ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про збільшення аліментів задоволено. Змінено розмір аліментів, які стягуються з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 на утримання дочки ОСОБА_3 , у розмірі - 1/4 частини заробітку (доходу) щомісячно, але не менше ніж 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, згідно рішення Цюрупинського районного суду Херсонської області від 15 грудня 2016 року, та визначено аліменти у розмірі - 1/4 частини заробітку (доходу) відповідача ОСОБА_1 , щомісячно, але не менше ніж 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи стягнення з дати набрання законної сили рішення суду.

Додатковим рішенням Цюрупинського районного суду Херсонської області від 03 червня 2019 року стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір в розмірі 768,40 грн.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 , посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить рішення Цюрупинського районного суду Херсонської області від 22 травня 2019 року та додаткове рішення від 03 червня 2019 року скасувати та ухвалити нове судове рішення, яким його позовні вимоги задовольнити, а у задоволені зустрічних позовних вимог відмовити. Стягнути з ОСОБА_2 на його користь судові витрати.

Відзив на апеляційну скаргу до суду не надходив.

В ході апеляційного розгляду адвокат Гора О.С., яка діє від імені ОСОБА_1 підтримала апеляційну скаргу, просить її задовольнити. Пояснила, що у ОСОБА_1 змінився сімейний стан у зв`язку з одруженням та народженням ще однієї дитини. Дружина перебуває у декретній відпустці по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку, соціальні виплати на дитину не можуть вважатися доходом дружини, оскільки підлягають цільовому використанню по догляду за дитиною. Таким чином, сім`я перебуває на повному утриманні ОСОБА_1 за рахунок його заробітної плати. Окрім того, позивач за первісним позовом несе додаткові витрати на комунальні послуги та на проїзд до місця роботи в інший район. З огляду на вказане, розмір аліментів, які ОСОБА_1 сплачує на утримання доньки від попереднього шлюбу ОСОБА_6 , є значним для нього, тому він позбавлений можливості належним чином утримувати свою сім`ю, що відповідно до ст. 192 СК України є підставою для зменшення розміру аліментів. Разом з тим, підстав для збільшення розміру аліментів немає, оскільки посилання на зміну законодавцем мінімального розміру аліментів, які підлягають стягненню з платника аліментів на одну дитину, не є підставою для зміни розміру аліментів у відповідності до вимог закону. Також адвокат Гора О.С. наголосила, що у позовних вимогах про зменшення розміру аліментів помилково зазначено про стягнення аліментів не менше 50% прожиткового мінімуму, встановленого для дитини відповідного віку щомісячно, тому в цій частині позивач свої вимоги не підтримує та зустрічні не визнає.

ОСОБА_2 заперечувала проти апеляційної скарги, просить її залишити без задоволення, а оскаржувані рішення суду без змін. Зазначила, що розмір стягнутих з ОСОБА_1 рішенням Цюрупинського районного суду Херсонської області від 15 грудня 2016 року аліментів на утримання доньки складає 25 % його заробітної плати, що його не позбавляє витрачати таку ж частину коштів на малолітнього сина, в цьому разі витрати на обох дітей не будуть перевищувати 50 % доходу ОСОБА_1 . Окрім того, законодавством не передбачено обов`язок чоловіка утримувати дружину, яка перебуває в декретній відпустці, а лише визначено, що кошти на утримання дружини надаються у разі матеріальної змоги чоловіка їх надавати. Щодо витрат на проїзд до місця роботи пояснила, що згідно даних декларації про доходи ОСОБА_1 за 2018 рік у його власності та (або) користуванні, а також у дружини відсутній транспортний засіб, разом з тим у власності його матері ОСОБА_7 є автомобіль, однак квитанції про придбання пального не доводять факт використання ним вказаного авто та несення витрат на пальне. Також відповідачка зазначила, що вона теж працює в органах поліції та користується пільгами за проїзд, передбаченими законом, чого не позбавлений і ОСОБА_1 , зокрема, користуватись громадським транспортом та безоплатно добиратись до роботи у сусідній райцентр. Наголосила, що позивач ще на час ухвалення рішення про стягнення з нього аліментів проживав у будинку матері, проживає і зараз, однак він не довів, що сплачує комунальні платежі, тому посилання на сплату комунальних платежів в цьому будинку не доводить зміну умов та несення ним додаткових витрат на момент його звернення з позовом до суду про зменшення розміру аліментів. Всі квитанції по комунальним послугам на ім`я матері позивача. Вважає, що підстав для зменшення розміру аліментів немає та статтею 182 СК України встановлено новий мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину, а тому є всі підстави для стягнення аліментів у збільшеному розмірі.

Заслухавши доповідача, пояснення сторін, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги і заявлених позовних вимог, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована постановою Верховної Ради України № 789-ХІІ від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Згідно ст. 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.

За змістом статті 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Відповідно до ч. 1 ст. 192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або за домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Статтею 182 СК України встановлено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення.

У пункті 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них.

З матеріалів справи вбачається, що згідно свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 ОСОБА_1 та ОСОБА_2 є батьками ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с. 28).

Рішенням Цюрупинського районного суду Херсонської області від 15.12.2016 року стягнуто із ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 на утримання неповнолітньої дочки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , аліменти у розмірі 1/4 частки з усіх видів заробітку (доходу), але не менше 30% прожиткового мінімуму, встановленого для дитини відповідного віку, починаючи з 21.11.2016 року і до досягнення дитиною повноліття, щомісячно (а.с. 26).

На підставі вказаного рішення, 27 грудня 2016 року Цюрупинським районним судом Херсонської області видано виконавчий лист № 664/2582/16-ц, згідно якого Олешківським РВ ДВС ГТУЮ у Херсонській області 17.01.2017 року відкрито виконавче провадження № 53245764 (а.с. 5,6).

Відповідно до свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_2 від 14.02.2018 року, ОСОБА_1 14.02.2018 року уклав шлюб з ОСОБА_8 (а.с. 48).

ІНФОРМАЦІЯ_2 у подружжя народився син ОСОБА_5 , що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_3 від 04.12.2018 року (а.с. 7).

Згідно наказу № 01-12/8 від 06.02.2019 року, виданого Херсонським місцевим центром з надання безоплатної вторинної правової допомоги, ОСОБА_9 надано відпустку по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку з 11.02.2019 року по 04.12.2021 року включно (а.с. 57).

Відповідно до витягу з наказу № 43 о/с від 20.02.2019 року, виданого ГУНП в Херсонській області, ОСОБА_1 призначено на посаду слідчого слідчого відділення Голопристанського відділення поліції Новокаховського відділу поліції ГУНП в порядку переведення з посади слідчого слідчого відділення Олешківського відділення поліції (а.с. 58).

Згідно індивідуальних відомостей про застраховану особу ОСОБА_1 з реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового соціального страхування Пенсійного фонду України вбачається, що у 2016 році ОСОБА_1 отримав дохід в сумі 27598,90 грн, у 2017 році 86452,85 грн, у 2018 році 127423,67 грн (а.с. 10-11).

Відповідно до договору оренди від 31.01.2019 року ОСОБА_2 винаймає у громадянки ОСОБА_10 однокімнатну квартиру, за оренду якої сплачує 2000 грн на місяць. Строк дії договору оренди з 07.02.2019 року по 07.02.2020 року (а.с. 63).

В ході апеляційного розгляду ОСОБА_2 надала відомості про додаткові витрати щодо обстеження дитини - ОСОБА_11 у зв`язку з вадами зору та квитанції про оплату засобів лікування (а.с. 170-171).

З позовної заяви ОСОБА_1 вбачається, що позивач заявив вимоги про зменшення розміру аліментів, стягнутих з нього на користь відповідачки на утримання дочки рішенням Цюрупинського районного суду Херсонської області від 15.12.2016 року, посилаючись на зміну сімейного та матеріального стану у зв`язку одруженням та народженням ще однієї дитини, по догляду за якою дружина перебуває у декретній відпустці.

В обґрунтування позовних вимог в суді першої інстанції посилався на додаткові витрати по сплаті комунальних платежів у зв`язку із проживанням разом із сім`єю в будинку своєї матері, ОСОБА_1 надав дублікати квитанцій про сплату ОСОБА_7 (матір`ю ОСОБА_1 ) за електроенергію та газ у 2018-2019 роках за адресою: АДРЕСА_1 (а.с. 37-43). Суд першої інстанції правильно не взяв до уваги ці посилання, оскільки позивачем за первісним позовом не підтверджено належними та допустимими доказами несення витрат по сплаті комунальних платежів саме ним та за його кошти.

В обґрунтування доводів несення витрат на проїзд до місця роботи позивачем за первісним позовом в суді першої інстанції доказів не надано. В суді апеляційної інстанції надано копії квитанцій про придбання газу скрапленого та бензину для автомобіля, а також квитанції про придбання ліків (щеплення) для малолітнього сина ОСОБА_12 , які не приймаються до уваги, оскільки надані докази достеменно не доводять несення витрат на пальне саме позивачем та їх необхідність для переїзду до місця роботи, а також одноразове придбання щеплення для дитини не доводить несення таких витрат на постійній основі. Окрім того, сторонами не оспорюється, що позивач працює в м. Гола Пристань, з яким існує транспортний зв`язок, наявний громадський транспорт і згідно Закону України «Про Національну поліцію» має право на безоплатний проїзд всіма видами громадського транспорту міського, приміського і місцевого сполучення (крім таксі).

Таким чином, надані скаржником на стадії апеляційного розгляду квитанції про витрати на пальне та про придбання разового щеплення для малолітнього сина ОСОБА_13 , - на висновки суду не впливають.

З інформації про доходи позивача за первісним позовом вбачається, що в порівнянні з 2016 роком, в якому ухвалено рішення про стягнення аліментів, у ОСОБА_1 суттєво збільшилась заробітна плата як у 2017, так і в 2018 році. При цьому, його дружина ОСОБА_9 отримує соціальні виплати на дитину. Окрім того, позивачем за первісним позовом не доведено, а судом не встановлено несення ним необхідних додаткових витрат, які виникли після ухвалення рішення суду про стягнення аліментів, які б унеможливлювали належне матеріальне забезпечення сім`ї, в тому числі другої дитини.

Статтею 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року передбачено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

З огляду на викладене, враховуючи, що зміна сімейного стану в зв`язку з одруженням та народженням ще однієї дитини не є безумовною підставою для зменшення розміру аліментів, окрім того ОСОБА_1 не надано доказів, які б підтверджували зміну в бік погіршення його матеріального становища на час його звернення до суду з позовними вимогами про зменшення розміру аліментів, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції про відмову у задоволенні первісного позову про зменшення розміру аліментів, оскільки позовні вимоги не доведені і зменшення розміру стягнутих аліментів у зв`язку з наявністю на його утриманні дружини ОСОБА_9 та сина ОСОБА_12 без підтвердження погіршення матеріального стану позивача, не сприятиме належному забезпеченню доньки сторін та суперечитиме її інтересам.

Вказане узгоджується з правовими висновками Верховного Суду, викладеними у постановах від 12.11.2018 року у справі № 369/8695/17, від 09.08.2018 року у справі № 640/10064/16-ц, від 01.08.2019 року у справі № 382/222/17.

Доводи апеляційної скарги про те, що судом першої інстанції не взято до уваги його витрати на комунальні послуги в будинку матері та інші додаткові витрати та той факт що його дружина перебуває у відпустці по догляду за дитиною до досягнення нею 3-річного віку, - не заслуговують на увагу, оскільки не є підтвердженням того, що позивач не спроможний утримувати дитину ОСОБА_14 , надаючи матеріальну допомогу в попередньо визначеному розмірі.

Посилання сторони позивача за первісним позовом на неналежність доказів, наданих ОСОБА_2 щодо додаткових витрат на лікування доньки ОСОБА_15 , - до уваги не приймаються, оскільки додаткові витрати не є предметом даного спору.

В свою чергу, ОСОБА_2 у зустрічний позовній заяви заявила вимоги про збільшення розміру аліментів до 1/4 частки з усіх видів його заробітку (доходу), але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, мотивуючи вимоги зміною законодавства щодо мінімального гарантованого розмір аліментів на одну дитину, у зв`язку з чим розмір отримуваних аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини.

У постанові Верховного Суду України від 05 лютого 2014 року у справі № 6-143цс13 зроблено висновок, що розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Отже, у зв`язку із значним покращенням матеріального становища платника аліментів матір дитини може подати до суду заяву про збільшення розміру аліментів. Значне погіршення матеріального становища батька може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів. СК України передбачає підстави для зміни розміру аліментів, визначеного за рішенням суду, але не пов`язує їх зі способом присудження. Стаття 192 СК України тільки вказує на можливість зміни раніше встановленого розміру аліментів за наявності доведених в судовому порядку підстав, а саме: зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. З огляду на відсутність імперативної заборони змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження, за положеннями статті 192 СК України зміна розміру аліментів може мати під собою зміну способу їх присудження (зміна розміру аліментів, стягнутих за рішенням суду у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини на розмір аліментів, визначений у певній твердій грошовій сумі та навпаки). Отже, у спірних правовідносинах підлягає застосуванню не тільки стаття 192 СК України, але й низка інших норм, присвячених обов`язку батьків утримувати своїх дітей (стаття 182 «Обставини, які враховуються судом при визначенні розміру аліментів», стаття 183 «Визначення розміру аліментів у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини», стаття 184 «Визначення розміру аліментів у твердій грошовій сумі»).

Зміна законодавцем мінімального розміру аліментів, які підлягають стягненню з платника аліментів на одну дитину, не є підставою для зміни розміру аліментів відповідно до статті 192 СК України.

Така правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 20 червня 2019 року у справі № 632/580/17 та від 11 вересня 2019 року у справі № 662/64/18.

Окрім того, Верховний Суд у постанові від 20 червня 2019 року у справі № 632/580/17 звернув увагу, що Законом України від 03 липня 2018 року № 2475-VIII частину першу статті 71 Закону України «Про виконавче провадження» доповнено абзацом другим, яким передбачено, що виконавець стягує з боржника аліменти у розмірі, визначеному виконавчим документом, але не менше мінімального гарантованого розміру, передбаченого Сімейним кодексом України. Тобто законодавством передбачений механізм, який надає можливість забезпечити виплату аліментів у розмірі не нижче мінімального гарантованого розміру, передбаченого СК України навіть при наявності постановлених раніше судових рішень про стягнення аліментів у розмірі, нижчому ніж мінімальний гарантований розмір аліментів, встановлений законом на час стягнення.

Таким чином, оскільки при заявлені зустрічних позовних вимог, ОСОБА_2 просила збільшити розмір аліментів, посилаючись на зміну законодавства щодо мінімального розміру аліментів на одну дитину, - підстав для задоволення її зустрічного позову немає.

За таких обставин, рішення Цюрупинського районного суду Херсонської області від 22 травня 2019 року в частині задоволення зустрічного позову ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про збільшення розміру аліментів підлягає скасуванню з ухваленням нового судового рішення про відмову у задоволенні цих позовних вимог. З огляду на це, додаткове рішення Цюрупинського районного суду Херсонської області від 03 червня 2019 року про стягнення з ОСОБА_1 на користь держави судового збору в розмірі 768,40 грн пропорційно задоволеним позовним вимогам за зустрічним позовом також підлягає скасуванню. У відповідності до положень ст. 141 ЦПК України судовий збір у сумі 768,40 гривень слід компенсувати за рахунок держави в порядку, передбаченому Кабінетом Міністрів України. В решті рішення Цюрупинського районного суду Херсонської області від 22 травня 2019 року підлягає залишенню без змін.

Керуючись ст.ст. 374, 376, 382 ЦПК України, суд, -

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , - задовольнити частково.

Рішення Цюрупинського районного суду Херсонської області від 22 травня 2019 року в частині задоволення зустрічного позову ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про збільшення розміру аліментів та додаткове рішення Цюрупинського районного суду Херсонської області від 03 червня 2019 року, - скасувати та ухвалити нове судове рішення.

У задоволенні зустрічного позову ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про збільшення розміру аліментів відмовити.

Судовий збір у сумі 768,40 (сімсот шістдесят вісім гривень 40 копійок) гривень компенсувати за рахунок держави в порядку, передбаченому Кабінетом Міністрів України.

В решті рішення Цюрупинського районного суду Херсонської області від 22 травня 2019 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення (постанови) шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції у цивільних справах - Верховного Суду.

Дата складення повного судового рішення 15 жовтня 2019 року.

Головуючий П.Я.Ігнатенко

Судді: Л.П.Воронцова

О.М.Полікарпова