ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 531/814/16-ц Номер провадження 22-ц/814/967/19Головуючий у 1-й інстанції Косик С.М. Доповідач ап. інст. ОСОБА_1
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 березня 2019 року м. Полтава

Полтавський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:

головуючого судді: Кузнєцової О.Ю.

суддів: Бондаревської С.М., Кривчун Т.О.

секретар Григоришина М.В.

імена (найменування) сторін:

позивач: Публічне акціонерне товариства «Дельта Банк»

відповідач: ОСОБА_2

розглянув у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження апеляційну скаргу ОСОБА_2

на рішення Машівського районного суду Полтавської області, ухвалене 21 грудня 2018 року в приміщенні суду в селищі Машівка у складі судді Косик С.М.

по справі за позовом Публічного акціонерного товариства "Дельта Банк" до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором,-

В С Т А Н О В И В :

У червні 2016 року ПАТ «Дельта Банк» звернулось до суду із вказаним позовом та просило стягнути з ОСОБА_2 заборгованість за кредитним договором у розмірі 415 076,91 грн. та понесені судові витрати.

В обґрунтування позовних вимог вказувало, що 26 липня 2007 року між ОСОБА_2 та АКІБ «УкрСиббанк» був укладений кредитний договір № 0, за умовами якого банк надав відповідачу кредитні кошти у розмірі 8 812,00 доларів США, з розрахунку 13,00% річних на строк з 26 липня 2007 року по 26 липня 2012 року.

Вказувало, що 08 грудня 2011 року згідно договору купівлі-продажу права вимоги за кредитами ПАТ «УкрСиббанк» передало йому право вимоги за вищевказаним кредитним договором.

Оскільки, відповідач умови кредитного договору належним чином не виконує станом на 09 червня 2016 року утворилась заборгованість у розмірі 415 076,91 грн., яка підлягає стягненню.

Рішенням Машівського районного суду Полтавської області від 21 грудня 2018 року позовні вимоги ПАТ «Дельта Банк» задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ПАТ «Дельта Банк» заборгованість за кредитним договором №0 від 26 липня 2007 року у розмірі 415 076,91 грн.

Вирішено питання про розподіл судових витрат.

Судове рішення вмотивоване тим, що ОСОБА_2 належним чином не виконував взяті на себе договірні зобовязання, а тому заборгованість, що утворилась внаслідок цього, підлягає стягненню у повному обсязі.

Не погодившись із вказаним рішенням, його в апеляційному порядку оскаржив ОСОБА_2, просив скасувати його та ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимог ПАТ «Дельта Банк», посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, а саме безпідставне нарахування відсотків після спливу строку договору, пропуск банком строку позовної давності, а також розгляд справи без належного його повідомлення.

Заслухавши доповідь судді доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційних скарг та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до вимог ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно зясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Судове рішення, ухвалене у справі, не повною мірою відповідає вказаним вимогам.

Як вбачається з матеріалів справи та не спростовано сторонами, 26 липня 2007 року між АКІБ «УкрСиббанк» та ОСОБА_2, укладено договір про надання споживчого кредиту та заставу транспортного засобу № 0, за умовами якого банк зобовязався надати кредитні кошти в сумі 8 812,00 доларів США (а.с. 6).

Відповідно до п. 1.2.1,1.2.2 та п.1.3.1 кредит наданий на термін з 26 липня 2007 року по 26 липня 2012 року за користування яким протягом перших 30 календарних днів, процентна ставка встановлюється у розмірі 13,00 % річних. Після закінчення цього строку та кожного наступного місяця кредитування процентна ставка підлягає перегляду відповідно до умов Договору (а.с. 7).

Відповідно до пп. 1.3.3, 1.3.4 Договору передбачено, що нарахування процентів за цим Договором здійснюється щомісяця, в останній робочий день поточного місяця, методом «факт/360» відповідно до вимог чинного законодавства України. Проценти нараховуються на суму кредиту, що фактично надані банком позивальнику і які ще не повернені останнім у власність банку відповідно до умов Договору. Строк оплати процентів установлено з 01 по 25 число кожного місяця, наступного за тим, за яким були нараховані банком такі проценти (а.с. 7).

Як вбачається з виписки з договору купівлі-продажу прав вимоги за кредитами від 08 грудня 2011 року, що ПАТ «УкрСиббанк» та ПАТ «Дельта Банк» домовилися про те, що ПАТ «УкрСиббанк» продає (відступає) право вимоги за кредитами та передає їх покупцеві ПАТ «Дельта Банк» (а.с. 33, 34).

Згідно акту прийому-передачі документації за Договором купівлі-продажу права вимоги за кредитами від 08 грудня 2011 року, складеного 11 квітня 2012 року було передано документи щодо стягнення заборгованості боржників, зокрема ОСОБА_2 (а.с. 35).

Відповідно до розрахунку заборгованості, наданого ПАТ «Дельта Банк», внаслідок неналежного виконання ОСОБА_2 умов кредитного договору станом на 09 червня 2016 року утворилась заборгованість у розмірі 415 076,91 грн., з яких 143 183 грн. тіла кредиту та 271 893,91 грн. відсотків.

Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Відповідно до ст. 525, 526 ЦК України зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобовязань або одностороння зміна його умов не допускається.

Згідно зі ст.ст. 610, 611 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання); у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Ухвалюючи рішення про стягнення з ОСОБА_2 заборгованості за кредитним договором, суд першої інстанції виходив з того, що відповідач неналежним чином виконував умови кредитного договору, внаслідок чого утворилась заборгованість.

Колегія суддів погоджується з таким висновком місцевого суду, оскільки він узгоджується з обставинами справи та нормами чинного законодавства, що врегульовують спірні правовідносини.

Факт укладення кредитного договору, отримання кредитних коштів та неналежне виконання договірних зобовязань ОСОБА_2 не заперечується.

Посилання апелянта на помилковість наданого банком розрахунку є безпідставними. ОСОБА_2 не вказує на конкретні розрахункові помилки, а також не надає розрахунку заборгованості, який би він вважав правильним. Зміна процентної ставки, на яку посилається відповідач в апеляційній скарзі, була узгоджена ним з банком відповідно до додаткової угоди від 26 липня 2007 року (а.с. 16).

Розгляд справи місцевим судом за відсутності відповідача не суперечить нормам процесуального права. ОСОБА_2 був неодноразово належним чином повідомлений про час та місце судового розгляду, що підтверджується рекомендованими повідомленнями про вручення поштових відправлень (а.с. 61, 77, 102, 108). Окрім того, ОСОБА_2 повідомлявся про судові засідання від 27 листопада 2018 року та від 21 грудня 2018 року оголошеннями на офіційному веб-сайті судової влади України (а.с. 122, 135).

Відповідно до положень ст. 128 ЦПК України ОСОБА_2 є таким, що належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи.

Посилання апелянта на те, що судові повістки за нього отримувала стороння особа не підтверджується належними та допустимими доказами. Відповідні доводи є сумнівними, враховуючи, що 27 грудня 2017 року від ОСОБА_2, який отримав повістку у судове засідання, надійшла власноруч написана та підписана заява про відкладення розгляду справи (а.с. 85).

Про час та місце судового засіданні від 21 грудня 2018 року, коли було ухвалене оскаржуване судове рішення, відповідач був повідомленим належним чином, що підтверджується поштовим повідомленням, згудно якої ОСОБА_2 отримав судову повістку 06 грудня 2018 року (а.с. 136)

Окрім того, чинний ЦПК України не передбачає обовязок місцевого суду з постановлення ухвали про прийняття справи до свого провадження після зміни складу суду, на необхідність постановленні якої зазначає апелянт. Яким чином відсутність такої ухвали могла вплинути на правильність розгляду справи ОСОБА_2 не зазначає. В діях місцевого суду не вбачається порушення вимог ст. 187 ЦПК України, оскільки ухвалою Карлівського районного суду Полтавської області від 16 серпня 2016 року було відкрито провадження у справі, як того вимагає ст. 187 ЦПК України.

Доводи апелянта про необхідність застосування до вимог банку строків позовної давності не заслуговують на увагу.

Відповідно до ч. 3 ст. 267 ЦК України позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення.

Відповідної заяви ОСОБА_2 до суду першої інстанції не подавав. Враховуючи, що справа розглядалася в судах першої інстанції з 16 серпня 2016 року по 21 грудня 2018 року, а відповідач належним чином повідомлявся про судові засідання, останній мав можливість для подання заяви про застосування строків позовної давності. В апеляційній скарзі не зазначено про існування обставин, що обєктивно перешкоджали відповідачеві подати таку заяву.

За таких обставин, колегія суддів не вбачає підстав для застосування строків позовної давності судом апеляційної інстанції.

Однак, визначаючи розмір заборгованості за кредитним договором місцевим судом було допущено порушення норм матеріального права.

Відповідно до частини другої статті 1054 ЦК України до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 («Позика») глави 71 («Позика. Кредит. Банківський вклад»), якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то у разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього кодексу.

Згідно з частиною першою статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

За умовами договору сторони погодили щомісячну сплату відсотків за кредитом на суму залишку заборгованості за кредитом, який наданий до 26 липня 2012 року включно.

Відтак, у межах строку кредитування до 26 липня 2012 року відповідач мав, зокрема, повертати позивачеві кредит і сплачувати проценти періодичними (щомісячними) платежами. Починаючи з 27 липня 2012 року, відповідач мав обов'язок незалежно від пред'явлення вимоги позивачем повернути всю заборгованість за договором, а не вносити її періодичними платежами, оскільки останні були розраховані у межах строку кредитування.

Отже, припис абзацу 2 частини першої статті 1048 ЦК України про щомісячну виплату процентів до дня повернення позики у разі відсутності іншої домовленості сторін може бути застосований лише у межах погодженого сторонами строку кредитування.

Враховуючи викладене, право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред'явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України. В охоронних правовідносинах права та інтереси позивача забезпечені частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов'язання.

Вищевказані положення законодавства були залишені поза увагою місцевого суду.

За таких обставин, стягненню з відповідача підлягає тіло кредиту у розмірі 143 183 грн. та нараховані до 26 липня 2012 року проценти у розмірі 107 490,90 грн., а всього 250 673,90 грн.

Виходячи з викладеного, внаслідок порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, ним було ухвалено помилкове рішення в частині визначення розміру заборгованості, що підлягає стягненню з ОСОБА_2 на користь ПАТ «Дельта Банк», що відповідно до ст. 376 ЦПК України є підставою для його зміни у відповідній частині.

Відповідно до ч.ч. 1, 13 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Враховуючи, що позовні вимоги банку підлягають задоволенню на 60,39 % від заявлених вимог, то судовий збір, що підлягає стягненню з відповідача становить 3760,10 грн. Останньому за рахунок позивача має бути відшкодовано 39,61 % сплаченого судового збору за подання апеляційної скарги.

За таких обставин, згідно правилами взаємного зарахування, визначеними ч. 10 ст. 141 ЦПК України, з ОСОБА_2 підлягають стягненню на користь ПАТ «Дельта Банк» судові витрати у розмірі 2 967,90 грн.

Керуючись ст. 367, ст. 374 ч. 1 п. 1, ст. 375, ст. 382 ЦПК України, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити частково.

Рішення Машівського районного суду Полтавської області від 21 грудня 2018 року змінити в частині визначення розміру заборгованості за кредитним договором № 0 від 26 липня 2007 року, що підлягає стягненню з ОСОБА_2 на користь Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк».

Стягнути з ОСОБА_2 на користь Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» заборгованість за кредитним договором №0 від 26 липня 2007 року у розмірі 250 673,90 грн.

Змінити розподіл судових витрат.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» судові витрати у розмірі 2 967,90 грн.

В іншій частині рішення Машівського районного суду Полтавської області від 21 грудня 2018 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку протягом тридцяти днів шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Головуючий: О.Ю. Кузнєцова

Судді С.М. Бондаревська

ОСОБА_3