ПОСТАНОВА

Іменем України

07 березня 2019 року м. Кропивницький

справа № 403/326/18

провадження № 22-ц/4809/430/19

Кропивницький апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:

головуючого судді: Черненка В.В.

суддів: Авраменко Т.М., Суровицької Л.В.

секретар Бодопрост М.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Кропивницький без участі сторін цивільну справу за апеляційною скаргою Устинівського районного відділу Державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Кіровоградській області на ухвалу Устинівського районного суду Кіровоградської області від 26.11.2018 року, суддя Атаманова С.Ю., по цивільній справі за скаргою товариства з обмеженою відповідальністю «Агрофірма «Перлина Степу», заінтересовані особи: ОСОБА_2 та ОСОБА_3 про визнання дій державного виконавця Устинівського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Кіровоградській області Бурі О.В. неправомірними та зобов'язання державного виконавця виконати ухвалу Устинівського районного суду Кіровоградської області від 23.08.2018 року у цивільній справі № 403/326/18,-

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Агрофірма «Перлина Степу» звернулось в суд із скаргою на дії державного виконавця Устинівського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Кіровоградській області Бурі О.В., заінтересовані особи: ОСОБА_2 та ОСОБА_3.

На обґрунтування скарги зазначив, що державний виконавець Устинівського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Кіровоградській області Буря О.В. неправомірно повернув стягувачу без прийняття до виконання виконавчий документ - ухвалу Устинівського районного суду Кіровоградської області від 23.08.2018 року про забезпечення позову шляхом заборони суб'єктам державної реєстрації прав вчиняти реєстраційні дії щодо земельної ділянки, належної ОСОБА_2, постановленої у цивільній справі №403/326/18 за позовом ТОВ «Агрофірма «Перлина степу» до ОСОБА_2 та ОСОБА_3 про визнання договору про право користування земельною ділянкою для сільськогосподарських потреб (договору емфітевзису) недійсним.

Представник заявника зазначає про те, що повідомлення про повернення виконавчого документу стягувачу без прийняття до виконання від 19.09.2018 року, складене державним виконавцем Буря О.В. з посиланням на ч.1 ст.157 ЦПК України, п.3 ч.1, ч.2 ст.4, ч.4 ст.63 Закону України «Про виконавче провадження» є необґрунтованим, оскільки ухвала суду від 23.08.2018 року відповідає вимогам до виконавчого документу, передбаченим ст.4 вказаного Закону, державний виконавець не був позбавлений можливості довести до відома ОСОБА_2 та ОСОБА_3 резолютивну частину даної ухвали суду та відповідно до ст.18 Закону зобов'язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень; неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії, в тому числі здійснювати реєстрацію обтяжень майна в процесі та у зв'язку з виконавчим провадженням.

Крім того, в порушення вимог ст.ст.42, 43 Закону державним виконавцем при винесенні повідомлення про повернення стягувачу виконавчого документа останньому не було повернуто сплачений ним авансовий внесок за організацію та проведення виконавчих дій по примусовому виконанню ухвали суду про забезпечення позову від 23.08.2018 року, а саме повідомлення було отримане представником ТОВ «Агрофірма «Перлина степу» лише 03.10.2018 року, що свідчить про порушення державним виконавцем Буря О.В. строків прийняття рішення та повернення виконавчого документу стягувачу.

Товариство з обмеженою відповідальністю «Агрофірма «Перлина Степу» просило суд визнати неправомірними дії державного виконавця Устинівського районного відділу ДВС ГТУЮ у Кіровоградській області Бурі О.В., що полягають у неправомірному поверненні стягувачу без прийняття до виконання ухвали Устинівського районного суду Кіровоградської області про забезпечення позову від 23.08.2018 року у цивільній справі №403/326/18, як виконавчого документа; скасувати повідомлення державного виконавця Бурі О.В. від 19.09.2018 року за №3692 про повернення виконавчого документу стягувачу без прийняття до виконання та зобов'язати державного виконавця Бурю О.В. виконати дане судове рішення.

Ухвалою Устинівського районного суду Кіровоградської області від 26.11.2018 року скаргу задоволено.

В апеляційній скарзі ставиться питання про скасування ухвали суду першої інстанції в зв'язку з порушенням норм процесуального права та неправильним застосуванням норм матеріального права. Зазначено, що суд першої інстанції не взяв до уваги, що поданий на виконання виконавчий документ - ухвала Устинівського районного суду Кіровоградської області від 23.06.2018 року не відповідає вимогам ЗУ «Про виконавче провадження».

Ухвалою Кропивницького апеляційного суду від 28.01.2019 року по справі відкрито апеляційне провадження.

До суду надано відзив на апеляційну скаргу від ТОВ «Агрофірма «Перлина Степу», в якому заперечується проти задоволення апеляційної скарги. Зазначається, що виконавчий документ відповідає вимогам статті 4 ЗУ «Про виконавче провадження» та статті 157 ЦПК України.

Відмова державного виконавця у прийнятті до виконання ухвали суду про забезпечення позову, грубо порушує закон та права стягувача.

07.02.2019 року по справі визначено склад колегії суддів.

Ухвалою Кропивницького апеляційного суду від 08.02.2019 року справу призначено на 07.03.2019 року на 11 год. 00 хв.

Ухвалою Кропивницького апеляційного суду від 07.03.2019 року продовжено строк розгляду справи.

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції відповідно ст.367 ЦПК України, апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення з наступних підстав.

Задовольняючи скаргу, суд першої інстанції встановив, що ухвалою Устинівського районного суду Кіровоградської області від 23.08.2018 року, поданий під час підготовчого провадження у цивільній справі №403/326/18 позов ТОВ «Агрофірма «Перлина степу» до ОСОБА_2 та ОСОБА_3 про визнання договору про право користування земельною ділянкою для сільськогосподарських потреб (договору емфітевзису) недійсним, був забезпечений шляхом вжиття судом передбаченого п.2 ч.1 ст.150 ЦПК України, з урахуванням положень п.17 Порядку державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, заходу його забезпечення, а саме: забороною суб'єктам державної реєстрації прав вчиняти реєстраційні дії щодо земельної ділянки площею 7,3822 га, кадастровий номер НОМЕР_3, цільове призначення: для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташованої на території Степанівської сільської ради Устинівського району Кіровоградської області, яка належить ОСОБА_2 на підставі державного акта на право власності на земельну ділянку НОМЕР_4, виданого 10.12.2001 року Степанівською сільською радою Устинівського району Кіровоградської області.

В даній ухвалі суду було зазначено: найменування (для юридичних осіб), прізвище, ім'я та по батькові (для фізичних осіб) сторін - позивача ТОВ «Агрофірма «Перлина степу», відповідачів: ОСОБА_2 та ОСОБА_3, їх місцезнаходження (для юридичних осіб) та місце проживання (для фізичних осіб); ідентифікаційні коди юридичних осіб; дати народження та реєстраційні номери облікової картки платника податків відповідачів ОСОБА_2 та ОСОБА_3; порядок набрання ухвалою законної сили та строк пред'явлення ухвали, як виконавчого документа, до виконання (а.с.8-10).

19.09.2018 року за вих. №3692 старшим державним виконавцем Устинівського районного відділу ДВС ГТУЮ у Кіровоградській області Буря О.В. за результатами розгляду заяви ТОВ «Агрофірма «Перлина степу» щодо примусового виконання ухвали Устинівського районного суду Кіровоградської області №2-з/403/17/18 від 23.08.2018 року, на підставі п.6 ч.4 ст.4 Закону України «Про виконавче провадження» було складено повідомлення про повернення виконавчого документу стягувачу без прийняття до виконання, в якому зазначено про те, що: 1) однією з вимог до виконавчого документа, передбаченою п.3 ч.1 ст.4 Закону України «Про виконавче провадження», є повне найменування (для юридичних осіб) або прізвище, ім'я та, за наявності, по батькові (для фізичних осіб) стягувача та боржника, їх місцезнаходження (для юридичних осіб) або адреса місця проживання чи перебування (для фізичних осіб), дата народження боржника - фізичної особи, однак в ухвалі заходи примусового виконання рішення необхідно застосувати до суб'єктів державної реєстрації прав, оскільки боржником є визначена виконавчим документом фізична або юридична особа, держава, на яких покладається обов'язок щодо виконання рішення; 2) відповідно до резолютивної частини ухвали відповідачами зазначені ОСОБА_2 та ОСОБА_3, що суперечить вимогам ч.2 ст.4 Закону України «Про виконавче провадження», де зазначено, що у разі, якщо рішення ухвалено на користь кількох позивачів або проти кількох відповідачів, у виконавчому документі зазначаються один боржник та один стягувач, а також визначається, в якій частині необхідно виконати таке рішення, або зазначається, що обов'язок чи право стягнення є солідарним, але у даному випадку рішення ухвалено проти кількох відповідачів; 3) згідно ч.4 ст.63 Закону України «Про виконавче провадження» державний виконавець під час виконання рішення про заборону вчиняти певні дії або про утримання від вчинення певних дій доводить до відома боржника резолютивну частину рішення, про що складає відповідний акт, а тому у випадку відкриття виконавчого провадження, державний виконавець буде позбавлений можливості довести до відома боржника резолютивну частину рішення, так як чітко не визначено особу, якій необхідно довести текст рішення, що унеможливлює його виконання (а.с.12).

Зазначене повідомлення про повернення виконавчого документа стягувачу без прийняття до виконання від 19.09.2018 року було отримано особисто представником ТОВ «Агрофірма «Перлина степу» 03.10.2018 року в приміщенні Устинівського районного відділу ДВС ГТУЮ у Кіровоградській області, що підтверджується відміткою про його отримання на супровідному листі до вказаного повідомлення за підписом представника заявника та посадової особи Устинівського районного відділу ДВС Баранець Є.В. (а.с.11).

Суд першої інстанції зазначив, що відповідно до ст.1 Закону України «Про виконавче провадження» (далі - Закону) виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

За змістом п.2 ч.1 ст. 3, ч.1 ст. 5 Закону примусовому виконанню підлягають рішення на підставі ухвал судів у цивільних справах у випадках, передбачених законом.

Відповідно до ст.1 Закону України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів» примусове виконання судових рішень і рішень інших органів (посадових осіб) покладається на органи державної виконавчої служби та у визначених Законом України «Про виконавче провадження» випадках - на приватних виконавців.

Відповідно до ст. 7 вказаного Закону державними виконавцями є керівники органів державної виконавчої служби, їхні заступники, головні державні виконавці, старші державні виконавці, державні виконавці органів державної виконавчої служби. Державний виконавець є представником влади, діє від імені держави і перебуває під її захистом та уповноважений державою здійснювати діяльність з примусового виконання рішень у порядку, передбаченому законом. Згідно положень ч.1, п.1 ч.2 ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець зобов'язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії. Виконавець зобов'язаний здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом.

За змістом ч.1 ст. 4 Закону України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів» діяльність органів державної виконавчої служби та приватних виконавців здійснюється з дотриманням принципів: верховенства права; законності; незалежності; справедливості, неупередженості та об'єктивності; обов'язковості виконання рішень; диспозитивності; гласності та відкритості виконавчого провадження та його фіксування технічними засобами; розумності строків виконавчого провадження; співмірності заходів примусового виконання рішень та обсягу вимог за рішеннями.

Відповідно до ч.1 ст. 157 ЦПК України ухвала суду про забезпечення позову має відповідати вимогам до виконавчого документа, встановленим законом, та підлягає негайному виконанню з дня її постановлення незалежно від її оскарження і відкриття виконавчого провадження.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 4 Закону України «Про виконавче провадження» у виконавчому документі зазначаються: 1) назва і дата видачі документа, найменування органу, прізвище, ім'я, по батькові та посада посадової особи, яка його видала; 2) дата прийняття і номер рішення, згідно з яким видано документ; 3) повне найменування (для юридичних осіб) або прізвище, ім'я та, за наявності, по батькові (для фізичних осіб) стягувача та боржника, їх місцезнаходження (для юридичних осіб) або адреса місця проживання чи перебування (для фізичних осіб), дата народження боржника - фізичної особи; 4) ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань стягувача та боржника (для юридичних осіб - за наявності); реєстраційний номер облікової картки платника податків або серія та номер паспорта (для фізичних осіб, які через свої релігійні переконання в установленому порядку відмовилися від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків та повідомили про це відповідний контролюючий орган і мають відмітку в паспорті) боржника (для фізичних осіб - платників податків); 5) резолютивна частина рішення, що передбачає заходи примусового виконання рішень; 6) дата набрання рішенням законної сили (крім рішень, що підлягають негайному виконанню); 7) строк пред'явлення рішення до виконання.

У разі якщо рішення ухвалено на користь кількох позивачів або проти кількох відповідачів, а також якщо належить передати майно, що перебуває в кількох місцях, чи резолютивною частиною рішення передбачено вчинення кількох дій, у виконавчому документі зазначаються один боржник та один стягувач, а також визначається, в якій частині необхідно виконати таке рішення, або зазначається, що обов'язок чи право стягнення є солідарним.

Під час здійснення виконавчого провадження виконавець вчиняє виконавчі дії та приймає рішення шляхом винесення постанов, попереджень, внесення подань, складення актів та протоколів, надання доручень, розпоряджень, вимог, подання запитів, заяв, повідомлень або інших процесуальних документів у випадках, передбачених цим Законом та іншими нормативно-правовими актами (ч.1 ст.13 Закону).

Таким чином, одним із видів рішень, що приймаються державним виконавцем під час здійснення виконавчого провадження є повідомлення.

Відповідно до п.6 ч.4 ст. 4 Закону України виконавчий документ повертається стягувачу органом державної виконавчої служби, приватним виконавцем без прийняття до виконання протягом трьох робочих днів з дня його пред'явлення, якщо виконавчий документ не відповідає вимогам, передбаченим цією статтею, або якщо стягувач не подав заяву про примусове виконання рішення відповідно до статті 26 цього Закону.

Зі змісту даної правової норми слідує, що повернення виконавчого документа стягувачу без виконання з підстави, передбаченої п.6 ч.4 ст.4 Закону України «Про виконавче провадження» допускається виключно у двох випадках: невідповідності виконавчого документа вимогам даної статті щодо зазначення в ньому обов'язкових відомостей та не подання стягувачем заяви про примусове виконання рішення відповідно до ст. 26 Закону.

Суд першої інстанції зазначив, що згідно повідомлення про повернення виконавчого документу стягувачу без прийняття до виконання від 19.09.2018 року, складеного державним виконавцем Буря О.В., останнім зазначені вище вимоги Закону не були дотримані, а ухвала суду про забезпечення позову від 23.08.2018 року була безпідставно повернута стягувачу без виконання всупереч покладеному на державного виконавця обов'язку виконати судове рішення у визначений у ньому спосіб.

Суд першої інстанції встановив, що ухвала суду про забезпечення позову від 23.08.2018 року відповідає всім вимогам, передбаченим ст. .4 Закону України «Про виконавче провадження», оскільки в ній зазначені: 1) назва і дата видачі документа, найменування органу, прізвище, ім'я, по батькові та посада посадової особи, яка його видала - ухвала від 23 серпня 2018 року, Устинівський районний суд Кіровоградської області, суддя Атаманова С.Ю.; 2) дата прийняття і номер рішення, згідно з яким видано документ - 23 серпня 2018 року, справа №403/326/18, провадження №2-з/403/17/18; 3) повне найменування (для юридичних осіб) або прізвище, ім'я та, за наявності, по батькові (для фізичних осіб) стягувача та боржника, їх місцезнаходження (для юридичних осіб) або адреса місця проживання чи перебування (для фізичних осіб), дата народження боржника - фізичної особи, а саме: позивач (стягувач) Товариство з обмеженою відповідальністю «Агрофірма «Перлина степу», місцезнаходження: вул.Суворова, буд.№23 с. Степанівка Устинівського району Кіровоградської області; відповідачі (боржники) ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, місце проживання: АДРЕСА_1; ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_3, місце проживання: АДРЕСА_2; 4) ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань стягувача та боржника (для юридичних осіб - за наявності); реєстраційний номер облікової картки платника податків боржника (для фізичних осіб - платників податків), а саме: ідентифікаційний код ТОВ «Агрофірма «Перлина степу» в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України 36390157, реєстраційні номери облікової картки платника податків ОСОБА_2 - НОМЕР_1 та ОСОБА_3 - НОМЕР_2; 5) резолютивна частина рішення, що передбачає заходи примусового виконання рішень - заборонити суб'єктам державної реєстрації прав вчиняти реєстраційні дії щодо земельної ділянки площею 7,3822 га, кадастровий номер НОМЕР_3, цільове призначення: для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташованої на території Степанівської сільської ради Устинівського району Кіровоградської області, яка належить ОСОБА_2 на підставі державного акта на право приватної власності на земельну ділянку НОМЕР_4, виданого 10.12.2001 року Степанівською сільською радою Устинівського району Кіровоградської області; 6) дата набрання рішенням законної сили (крім рішень, що підлягають негайному виконанню) - зазначено, що ухвала підлягає негайному виконанню з дня її постановлення незалежно від оскарження і відкриття виконавчого провадження; 7) строк пред'явлення рішення до виконання - протягом трьох років відповідно до ч.1 ст.12 Закону України «Про виконавче провадження».

Суд першої інстанції зазначив, що ухвала суду від 23.08.2018 року про забезпечення позову була постановлена на користь одного позивача (стягувача), однак не була постановлена проти кількох відповідачів, оскільки вжитий судом захід забезпечення позову - заборона суб'єктам державної реєстрації прав вчиняти реєстраційні дії щодо належної ОСОБА_2 земельної ділянки, не передбачав обов'язку відповідачів ОСОБА_2 та ОСОБА_3 виконати дане судове рішення шляхом заборони вчинення саме ними певних дій або шляхом передачі ними майна чи сплати грошових коштів на користь позивача ТОВ «Агрофірма «Перлина степу».

Таким чином, в ухвалі суду про забезпечення позову від 23.08.2018 року дійсно зазначені два відповідачі, однак ухвала суду постановлена на користь одного позивача і в ній не зазначено про солідарний обов'язок відповідачів, оскільки вжитий судом захід забезпечення позову, передбачений п.2 ч.1 ст.150 ЦПК України, не пов'язаний із покладенням на відповідачів обов'язку вчинення на користь позивача будь-яких дій.

Крім того, висновок старшого державного виконавця про те, що в ухвалі суду боржником визначено суб'єктів державної реєстрації прав з посиланням на п.3 ч.1 ст.4 Закону України "Про виконавче провадження", суперечить його ж висновку про те, що рішення ухвалено проти кількох відповідачів, якими він зазначає ОСОБА_2 та ОСОБА_3, а не суб'єктів державної реєстрації прав.

Відповідно до п.3 ч.1 ст.6 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» до організаційної системи державної реєстрації прав належать суб'єкти державної реєстрації прав - державні реєстратори прав на нерухоме майно.

Згідно положень ч.1 ст. 10 Закону державним реєстратором є: громадянин України, який має вищу освіту за спеціальністю правознавство, відповідає кваліфікаційним вимогам, встановленим Міністерством юстиції України, та перебуває у трудових відносинах з суб'єктом державної реєстрації прав; нотаріус; державний виконавець, приватний виконавець - у разі державної реєстрації обтяжень, накладених під час примусового виконання рішень відповідно до закону.

За змістом п.17 Порядку державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 25.12.2015 року №1127 (з наступними змінами), у разі надходження до суб'єкта державної реєстрації прав або нотаріуса рішення суду про заборону вчинення реєстраційних дій, що набрало законної сили, державний реєстратор, уповноважена особа невідкладно реєструє таке рішення чи заяву в базі даних заяв, що в подальшому під час розгляду державним реєстратором відповідної заяви про державну реєстрацію прав є підставою для зупинення ним за допомогою програмних засобів ведення Державного реєстру прав проведення державної реєстрації такого права з обов'язковим посиланням на зареєстроване у базі даних заяв рішення суду.

Суд першої інстанції дійшов висновку, що дії державного виконавця Бурі О.В. під час повернення виконавчого документу стягувачу без прийняття до виконання шляхом складення відповідного повідомлення від 19.09.2018 року, не відповідали вимогам закону щодо обов'язку державного виконавця вжити заходів з примусового виконання судового рішення на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Законом України «Про виконавче провадження», іншими законами та нормативно-правовими актами, а також ухвалою Устинівського районного суду Кіровоградської області від 23.08.2018 року, яка підлягає примусовому виконанню, а тому є неправомірними.

Суд апеляційної інстанції погодився з висновком суду першої інстанції, що скарга підлягає задоволенню.

Справа розглядалась судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження з викликом учасників справи.

Згідно ч.1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до ч.1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим кодексом.

З матеріалів справи вбачається, що ухвалою Устинівського районного суду Кіровоградської області від 23.08.2018 року, поданий під час підготовчого провадження у цивільній справі №403/326/18 позов ТОВ «Агрофірма «Перлина степу» до ОСОБА_2 та ОСОБА_3 про визнання договору про право користування земельною ділянкою для сільськогосподарських потреб (договору емфітевзису) недійсним, був забезпечений шляхом вжиття судом передбаченого п.2 ч.1 ст.150 ЦПК України, з урахуванням положень п.17 Порядку державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, заходу його забезпечення, а саме: забороною суб'єктам державної реєстрації прав вчиняти реєстраційні дії щодо земельної ділянки площею 7,3822 га, кадастровий номер НОМЕР_3, цільове призначення: для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташованої на території Степанівської сільської ради Устинівського району Кіровоградської області, яка належить ОСОБА_2 на підставі державного акта на право приватної власності на землю НОМЕР_4, виданого 10.12.2001 року Степанівською сільською радою Устинівського району Кіровоградської області.

Відповідно до ч.1 ст. 157 ЦПК України ухвала суду про забезпечення позову має відповідати вимогам до виконавчого документа, встановленим законом, та підлягає негайному виконанню з дня її постановлення незалежно від її оскарження і відкриття виконавчого провадження.

Колегія суддів дійшла висновку, що ухвала суду про забезпечення позову від 23.08.2018 року відповідає всім вимогам, передбаченим ст.4 Закону України «Про виконавче провадження».

Апеляційний суд, приймаючи до уваги встановлені обставини, дійшов висновку, що суд першої інстанції розглянув справу в межах доводів заяви та наданих сторонами доказів.

Доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції не спростовують, оскільки не підтверджуються належними доказами, суперечать фактичним обставинам справи та вимогам закону.

Підстави для скасування або зміни рішення суду першої інстанції відсутні.

Апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, рішення суду першої інстанції відповідно до ч.1 ст. 375 ЦПК України залишається без змін.

Керуючись ст. ст. 367, 374, 375, 382, 383, 384 ЦПК України, Кропивницький апеляційний суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Устинівського районного відділу Державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Кіровоградській області - залишити без задоволення.

Ухвалу Устинівського районного суду Кіровоградської області від 26.11.2018 року - залишити без змін.

Текст постанови складено 14.03.2019 року.

Постанова суду набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів у випадках передбачених ст..389 ЦПК України.

Головуючий:

Судді: