Постанова

Іменем України

16 жовтня 2019 року

м. Київ

справа № 355/205/17

провадження № 61-27901св18

Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду:

головуючого - Висоцької В. С.,

суддів: Грушицького А. І., Литвиненко І. В., Сердюка В. В. (суддя-доповідач), Фаловської І. М.,

учасники справи:

позивач - Приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «Дім страхування»,

відповідач - ОСОБА_2,

розглянув у порядку спрощеного позовного провадження касаційну скаргу ОСОБА_2 , подану його представником ОСОБА_3 , на рішення Баришівського районного суду Київської області від 21 квітня 2017 року в складі судді Литвиненко О. Л. та ухвалу Апеляційного суду Київської області від 31 липня 2017 року в складі колегії суддів: Мережко М. В., Данілова О. М., Суханової Є. М.,

ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст позовних вимог і рішень судів

У лютому 2017 рокуПриватне акціонерне товариство «Страхова компанія «Дім страхування» (далі - ПрАТ «СК «Дім») звернулося до суду з позовом до ОСОБА_2 про відшкодування шкоди в порядку регресу.

В обґрунтування заявлених позовних вимог позивач зазначив, що 23 липня 2016 року в смт. Баришівка сталась дорожньо-транспортна пригода (далі - ДТП) за участю автомобіля «GEELY», реєстраційний номер НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_2 та автомобіля «Chevrolet Aveo», реєстраційний номер НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_4

Вину ОСОБА_2 у скоєнні ДТП встановлено в судовому порядку. На момент ДТП цивільно-правова відповідальність власника транспортного засобу ««GEELY», реєстраційний номер НОМЕР_1 , була застрахована у ПрАТ «Страхова компанія «Дім страхування» (на момент укладення договору - ПрАТ «Страхова компанія «Дніпроінмед»).

Позивач на підставі поданої ОСОБА_5 заяви виплатив останньому страхове відшкодування в розмірі 9 500,00 грн.

ОСОБА_2 у порушення вимог статті 33 Закону України «Про загальнообов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» протягом трьох робочих днів не повідомив позивача про ДТП, а тому відповідно до вимог чинного законодавства до позивача як до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором страхування, перейшло право зворотної вимоги до відповідача як до особи, відповідальної за завдану шкоду.

Враховуючи наведене, позивач просив стягнути з відповідача на свою користь страхове відшкодування в порядку регресу в розмірі 9 500,00 грн.

Рішенням Баришівського районного суду Київської області від 21 квітня 2017 року позов задоволено. Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ПрАТ «СК «Дім Страхування» страхове відшкодування в порядку регресу в розмірі 9 500,00 грн. Вирішено питання про розподіл судових витрат.

Ухвалюючи рішення про задоволення позову, суд першої інстанції виходив із того, що оскільки ПрАТ «СК «Дім страхування» здійснило виплату страхового відшкодування в розмірі 9 500,00 грн власнику пошкодженого в результаті ДТП автомобіля, то до нього у порядку регресу перейшло право на отримання вказаної суми страхового відшкодування від ОСОБА_2 , який не повідомив страховика, з яким укладений договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності, про ДТП.

Ухвалою Апеляційного суду Київської області від 31 липня 2017 року рішення суду першої інстанції залишено без змін.

Залишаючи без змін рішення суду першої інстанції, апеляційний суд виходив із того, що ПрАТ «Страхова компанія «Дім страхування» правомірно заявило до ОСОБА_2 регресну вимогу на суму 9 500,00 грн відповідно до положень статті 993 ЦК України та Закону України «Про загальнообов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів».

Короткий зміст та узагальнені доводи касаційної скарги

У серпні 2017 року ОСОБА_2 , в інтересах якого діє ОСОБА_3 , подав до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ касаційну скаргу нарішення Баришівського районного суду Київської області від 21 квітня 2017 року та ухвалу Апеляційного суду Київської області від 31 липня 2017 року, в якій просить скасувати зазначені судові рішення та ухвалити нове рішення, яким відмовити в задоволенні позову, обґрунтовуючи свої вимоги порушенням судами норм процесуального права та неправильним застосуванням норм матеріального права.

У касаційній скарзі заявник вказує на те, що сам по собі факт неповідомлення страховика про настання страхового випадку не може бути покладений в основу ухвалення рішення про відшкодування шкоди в порядку регресу, оскільки регресні зобов`язання належать до групи позадоговірних, а тому такі спори мають вирішуватися в загальному порядку для відшкодування збитків.

Рух справи в суді касаційної інстанції

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 25 вересня 2017 року відкрито касаційне провадження у зазначеній цивільній справі, витребувано матеріали справи та надано строк для подання заперечень на касаційну скаргу.

15 грудня 2017 року набрав чинності Закон України від 03 жовтня 2017 року «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів»), за яким судом касаційної інстанції у цивільних справах є Верховний Суд (стаття 388 ЦПК України).

Відповідно до підпункту 4 пункту 1 розділу XIII «Перехідні положення» ЦПК України касаційні скарги (подання) на судові рішення у цивільних справах, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, передаються до Касаційного цивільного суду та розглядаються спочатку за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

У травні 2018 року Вищим спеціалізованим судом України з розгляду цивільних і кримінальних справ зазначену справу передано до Верховного Суду.

Відповідно до підпунктів 2.3.2, 2.3.4, 2.3.13, 2.3.49 Положення про автоматизовану систему документообігу суду, затвердженого рішенням Ради суддів України від 26 листопада 2010 року № 30, зі змінами та доповненнями, постанови Пленуму Верховного Суду від 24 травня 2019 року № 8 «Про здійснення правосуддя у Верховному Суді» та рішення зборів суддів Касаційного цивільного суду від 28 травня 2019 року № 7 «Про заходи, спрямовані на своєчасний розгляд справ і їх вирішення у розумні строки» у зазначеній справі призначено повторний автоматизований розподіл.

Справу розподілено судді-доповідачу.

Ухвалою Верховного Суду від 03 жовтня 2019 року справу призначено до розгляду в складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду.

Позиція Верховного Суду

Згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги, Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду дійшов висновку, що касаційна скарга підлягає задоволенню.

Виклад фактичних обставин справи

Судом установлено, що 30 березня 2016 року між ПрАТ «Страхова компанія «Дім страхування» (на момент укладення договору - ПрАТ «Страхова компанія «Дніпроінмед») та ОСОБА_6 укладений договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АЕ/7055509 на автомобіль «GEELY», реєстраційний номер НОМЕР_3 . Відповідно до умов договору застрахованими являються ризики завдання збитків третім особам внаслідок експлуатації транспортного засобу «GEELY», реєстраційний номер НОМЕР_3 .

08 червня 2016 року вказаний автомобіль «GEELY» перереєстровано зі зміною номерного знака з НОМЕР_3 на НОМЕР_1 .

23 липня 2016 року близько 16 години 50 хвилин в смт. Баришівка ОСОБА_2 в порушення пункту 10.9 ПДР України, керуючи автомобілем «GEELY», реєстраційний номер НОМЕР_1 , під час руху заднім ходом не переконався, що не створить небезпеку чи перешкод іншим учасникам руху, здійснив зіткнення із автомобілем «Chevrolet Aveo» реєстраційний номер НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_4 . Внаслідок ДТП автомобілі отримали механічні пошкодження.

Постановою Баришівського районного суду Київської області ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні вказаної ДТП, за статтею 124 КпАП України.

Відповідно до страхового акту від 27 жовтня 2016 року № 905286 вартість страхового відшкодування за ремонт автомобіля «Chevrolet Aveo», реєстраційний номер НОМЕР_2 , становить 9 500,00 грн.

28 жовтня 2016 року позивачем виплачено ОСОБА_5 страхове відшкодування за ремонт автомобіля ««Chevrolet Aveo», реєстраційний номер НОМЕР_2 , у сумі 9 500,00 грн, що підтверджується платіжним дорученням № 4796, призначення платежу - страхове відшкодування за полісом АЕ/7055509, страховим актом від 28 жовтня 2016 року № 905286.

Нормативно-правове обґрунтування

Страхування ? це вид цивільно-правових відносин щодо захисту майнових інтересів фізичних та юридичних осіб у разі настання певних подій (страхових випадків), визначених договором страхування або чинним законодавством, за рахунок грошових фондів, що формуються шляхом сплати фізичними особами та юридичними особами страхових платежів (страхових внесків, страхових премій) та доходів від розміщення коштів цих фондів (стаття 1 Закону України «Про страхування»).

Відповідно до статті 979 ЦК України за договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору.

Відповідно до пункту 22.1 статті 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (далі - Закон) у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок ДТП життю, здоров`ю, майну третьої особи.

Стаття 38 Закону передбачає право страховика подати після виплати страхового відшкодування регресний позов до страхувальника за наявності певних умов.

Так, страховик після виплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до страхувальника або водія забезпеченого транспортного засобу, який спричинив ДТП, якщо він не повідомив страховика у строки і за умов, визначених у підпункті 33.1.2 пункту 33.1 статті 33 цього Закону (підпункт 38.1.1 («ґ») пункту 38.1 статті 38 Закону).

Згідно з підпунктом 33.1.4 пункту 33.1 статті 33 Закону у разі настання ДТП, яка може бути підставою для здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати), водій транспортного засобу, причетний до такої пригоди, зобов`язаний невідкладно, але не пізніше трьох робочих днів з дня настання ДТП, письмово надати страховику, з яким укладено договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону - МТСБУ), повідомлення про ДТП встановленого МТСБУ зразка, а також відомості про знаходження свого транспортного засобу та пошкодженого майна, контактний телефон та свою адресу. Якщо водій транспортного засобу з поважних причин не мав змоги виконати зазначений обов`язок, він має підтвердити це документально.

Висновки за результатами розгляду касаційної скарги

Рішення суду як найважливіший акт правосуддя покликане забезпечити захист гарантованих Конституцією Україниправ і свобод людини та здійснення проголошеного Основним Законом України принципу верховенства права. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Відповідно до статті 400 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Стягуючи з відповідача на користь позивача у порядку регресу 9 500,00 грн, суд першої інстанції, із яким погодився суд апеляційної інстанції, виходив із того, що відповідач у встановлений законом строк не повідомив позивача про настання ДТП, а тому ПрАТ «СК «Дім Страхування», відшкодувавши завдану відповідачем шкоду, згідно з пунктом 38.2 статті 38 Закону набуло права зворотної вимоги.

Верховний Суд не погоджується із таким висновком судів попередніх інстанцій з огляду на таке.

Встановлений підпунктом 33.1.4 пункту 33.1 статті 33 Закону обов`язок водія транспортного засобу, причетного до ДТП, надати страховику повідомлення про ДТП передбачений законодавством із метою надання страховику можливості перевірити обставини ДТП власними силами і запобігти необґрунтованим виплатам.

Однак, зазначена норма вказує на право страховика щодо подання регресної вимоги, а не на необхідність безумовного стягнення сум у порядку регресу.

У цій справі судами встановлено, що факт настання страхового випадку зафіксований правоохоронними органами; відповідач як особа, винна в ДТП, притягнутий до адміністративної відповідальності; страховик сплатив страхове відшкодування. Отже, сам по собі факт неповідомлення відповідачем страховика про настання страхового випадку не може братися за основу ухвалення рішення, яке повинно ґрунтуватись на загальних положеннях про відшкодування збитків у позадоговірних зобов`язаннях, адже регресні зобов`язання належать до групи позадоговірних, тому спори з таких зобов`язань повинні вирішуватись у загальному порядку відшкодування збитків.

Зазначене узгоджується із правовою позицією, викладеною у постановах Верховного Суду України від 16 вересня 2015 року у справі № 6-284цс15 та від 22 березня 2017 року у справі № 6-2011цс16.

Обмеження набуття страховиком завдавача шкоди права зворотної вимоги (регресу) зумовлене тим, що набуття вказаного права щоразу після відшкодування цим страховиком шкоди потерпілому суперечило б меті страхування цивільно-правової відповідальності, об`єктом якого є майнові інтереси завдавача шкоди та яке забезпечує, зокрема, їх захист.

Із урахуванням наведеного, Верховий Суд дійшов висновку про відсутність правових підстав для стягнення із відповідача на користь позивача виплаченого страхового відшкодування у порядку регресу.

У цій справі факт настання страхового випадку встановлений постановою Баришівського районного суду Київської області від 04 серпня 2016 року, а вартість майнового збитку, завданого відповідачем, визначено суб`єктом оціночної діяльності на підставі протоколу огляду транспортного засобу. Сама подія ДТП визнана позивачем страховим випадком, що підтверджується складеним ПрАТ «Дім Страхування» страховим актом від 27 жовтня 2016 року, та ним добровільно сплачено страхове відшкодування, що підтверджується платіжним дорученням, наявним у матеріалах справи.

Таким чином, сам по собі факт неповідомлення у цій справі відповідачем страховика про настання страхового випадку, за умови наявності у останнього фактичної можливості щодо встановлення як самого факту настання страхового випадку, так і його обставин за допомогою інших джерел, не призвела до необґрунтованих виплат зі сторони позивача.

Викладене свідчить про те, що судами встановлено всі обставини справи, проте не застосовано норму матеріального права, яка підлягала застосуванню, що призвело до неправильного вирішення справи. Тому рішення судів підлягають скасуванню із ухваленням нового рішення про відмову в задоволенні позову.

Відповідно до частини першої статті 412 ЦПК України підставами для скасування судових рішень повністю або частково і ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

Розподіл судових витрат

Згідно підпункту «в» пункту 4 частини першої статті 416 ЦПК України суд касаційної інстанції має вирішити питання щодо розподілу судових витрат, понесених у зв`язку із переглядом справи у суді касаційної інстанції.

Відповідно до частини першої статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Враховуючи, що Верховний Суд дійшов висновку про скасування рішень судів першої та апеляційної інстанцій та ухвалення нового рішення про відмову в задоволені позовних вимог, сплачений заявником судовий збір за подання апеляційної та касаційної скарг у розмірі 3 680,00 грн підлягає стягненню з відповідача на його користь.

Керуючись статтями 141, 409, 412, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу ОСОБА_2 , подану його представником ОСОБА_3 , задовольнити.

Рішення Баришівського районного суду Київської області від 21 квітня 2017 року, ухвалу Апеляційного суду Київської області від 31 липня 2017 року скасувати та ухвалити нове рішення.

У задоволенні позовних вимог Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Дім страхування» до ОСОБА_2 про відшкодування шкоди в порядку регресу відмовити.

Стягнути з Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Дім страхування» на користь ОСОБА_2 судовий збір сплачений за подачу апеляційної та касаційної скарг до суду в розмірі 3 680,00 грн.

Постанова суду касаційної інстанції є остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуючий В. С. Висоцька

Судді: А. І. Грушицький

І. В. Литвиненко

В. В. Сердюк

І. М. Фаловська