ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Справа № 638/5227/18 Головуючий суддя І інстанції Хайкін В. М.
Провадження № 22-ц/818/1712/19 Суддя доповідач Яцина В.Б.
Категорія: Спори, що виникають із договорів позики, кредиту, банківського вкладу
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 березня 2019 року м. Харків.

Харківський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:

головуючого судді Яцини В.Б.,

суддів колегії: Бровченка І.О., Бурлака І.В.,

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Українська металургійна компанія» на ухвалу Дзержинського районного суду м. Харкова від 28 січня 2019 року, постановлену у складі судді Хайкіна В.М., по цивільній справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Українська металургійна компанія» до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості,

В С Т А Н О В И В :

Товариство з обмеженою відповідальністю «Українська металургійна компанія» (ТОВ «УМК») в особі представника Перепелиці В.М. 17.04.2018 звернулось до Дзержинського районного суду м. Харкова з позовом до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості по процентам за користування простроченим кредитом по договору №2982 про відкриття картрахунку та видачу платіжної картки від 04.04.2006 в розмірі 27012, 59 доларів США, що в еквіваленті становить 705568, 86 грн. та заборгованість по процентам за користування простроченим кредитом по договору анкеті №5006746 про відкриття банківського карткового рахунку та обслуговування платіжної картки від 11.04.2008 26965, 50 євро, що в еквіваленті на гривню становить 867480, 14 грн.

28 січня 2019 року, під час підготовчого судового засідання, представник відповідача ОСОБА_3 - Харченко К.С. подав клопотання про зупинення розгляду справи.

На обґрунтування клопотання посилався на те, що Червонозаводським районним судом м. Харкова розглядається справа № 646/672/18 за позовом ОСОБА_6 та ОСОБА_3 до ТОВ «УМК» та ПрАТ «УкрСиббанк» про визнання договору факторингу № 85/FAA від 20 листопада 2017 року, укладеного між ТОВ «УМК» та ПрАТ «УкрСиббанк», недійсним.

Оскільки до розгляду по суті зазначеної справи №646/672/18, що перебуває у провадженні Червонозаводського районного суду м. Харкова та набрання чинності рішенням суду існує об'єктивна неможливість розгляду цієї справи про стягнення заборгованості, просив зупинити провадження у справі.

Представник відповідача в судовому засіданні підтримав клопотання, просив суд його задовольнити.

Представник позивача в судовому засіданні заперечувала проти задоволення клопотання, просила суд відмовити у його задоволенні.

Ухвалою Дзержинського районного суду м. Харкова від 28 січня 2019 року клопотання представника відповідача ОСОБА_3 - Харченка К.С. про зупинення провадження у справі - задоволено.

Провадження у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Українська металургійна компанія» до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості зупинено до набрання законної сили судовим рішенням у іншій справі за позовом ОСОБА_6 до Публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк», Товариства з обмеженою відповідальністю «Українська металургійна компанія», третя особа ОСОБА_3, про визнання договору факторингу недійсним та зустрічним позовом третьої особи ОСОБА_3 до ПАТ «УкрСиббанк», ТОВ «Українська металургійна компанія», третя особа ОСОБА_6 про визнання договору факторингу недійсним (справа № 646/672/18).

В апеляційній скарзі ТОВ «УМК» просить зазначену ухвалу суду скасувати та направити справу до суду першої інстанції для продовження розгляду.

В обґрунтування скарги зазначено, що оскаржувана ухвала постановлена з порушенням норм процесуального права, висновки суду про неможливість розгляду цієї справи до розгляду іншої справи не ґрунтуються на належних та допустимих доказах.

Зазначено, що судом було порушено строки проведення підготовчого провадження. Вказано, що відповідач зловживає своїми процесуальними правами, оскільки про розгляд справи № 646/672/18 про визнання договору факторингу недійсним їй було відомо заздалегідь, так як провадження у цій справі було відкрито 19.02.2018.

Зауважено, що ОСОБА_3 заявила клопотання про зупинення провадження по цій справі № 638/5227/18 у судовому засіданні 28.01.2019, коли вже 25.01.2019 в іншій справі № 646/672/18 було ухвалено рішення про відмову у задоволенні її позовних вимог, тобто її розгляд було закінчено. Зазначено, що ОСОБА_3 клопотання про зупинення провадження у справі було заявлено поза межами встановленого для його падання цивільним процесуальним законом строку, а тому воно підлягало залишенню без розгляду відповідно до вимог ч. 2 ст. 222 ЦПК України.

Вказано, що підстави заявленого в іншій справі № 646/672/18 позову є аналогічними заявленим підставам позовів у господарських справах №910/7747/18, №910/9021/18, №910/9022/18, які були залишені без задоволення із посиланням на правову позицію, викладену у постанові Вищого господарського суду України від 09.03.2017 у справі №910/16263/16 та постанові Верховного Суду від 14.05.2018 у справі №522/19477/16-ц. Послались на те, що це свідчить про недоцільність зупинення провадження у справі №638/5227/18 за метою недопущення порушення розумних строків розгляду справи, що входить до змісту права кожного на справедливий суд, захищеного п. 1 ст. 6 Конвенції «Про захист прав людини і основоположних свобод» 1950р.

Представником ОСОБА_3 - адвокатом Харченком К.С. до суду було надано відзив на апеляційну скаргу, в якому він просить останню залишити без задоволення, а оскаржувану ухвалу - без змін.

Обґрунтовуючи відзив, представник відповідача зазначив, що заява про зупинення провадження у справі була вчасно заявлена під час підготовчого провадження. Вказав, що на час постановлення оскаржуваної ухвали результати розгляду справи №646/672/18 ще не були відомі, рішення у цій справі не набуло законної сили та буде оскаржене в апеляційному порядку.

Частина третя статті 3 ЦПК України передбачає, що провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Згідно статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, лише якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов'язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права. Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об'єктивно не залежали від нього.

Відповідно до ст. 368 ЦПК України суд апеляційної інстанції розглянув справу за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими для апеляційного провадження, які передбачені у ч. 2 ст. 369 ЦПК України, з огляду на те, що у даному випадку оскаржується ухвала про зупинення провадження у справі, що передбачено п. 14 ч. 1 ст. 353 ЦПК України, без повідомленням учасників справи.

Згідно ч. 13 ст. 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Відповідно до вказаних норм ЦПК України, вислухавши доповідь судді-доповідача, дослідивши матеріали справи, суд апеляційної інстанції дійшов висновку про те, що апеляційна скарга підлягає задоволенню.

Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 379 ЦПК України підставами для скасування ухвали суду, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є порушення норм процесуального права чи неправильне застосування норм матеріального права, які призвели до постановлення помилкової ухвали.

У статті 263 ЦПК України визначені наступні вимоги до законності і обґрунтованість судового рішення:

1. Судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

2. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

3. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.

4. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

5. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Наведеній нормі цивільного процесуального права оскаржена ухвала у повній мірі не відповідає.

Відповідно до статті 12 ЦПК України:

1. Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін.

2. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов'язків, передбачених законом.

3. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

4. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов'язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

5. Суд, зберігаючи об'єктивність і неупередженість:

1) керує ходом судового процесу;

2) сприяє врегулюванню спору шляхом досягнення угоди між сторонами;

3) роз'яснює у випадку необхідності учасникам судового процесу їхні процесуальні права та обов'язки, наслідки вчинення або невчинення процесуальних дій;

4) сприяє учасникам судового процесу в реалізації ними прав, передбачених цим Кодексом;

5) запобігає зловживанню учасниками судового процесу їхніми правами та вживає заходів для виконання ними їхніх обов'язків.

У статті 121 ЦПК України зазначено про розумність процесуальних строків:

1. Суд має встановлювати розумні строки для вчинення процесуальних дій.

2. Строк є розумним, якщо він передбачає час, достатній, з урахуванням обставин справи, для вчинення процесуальної дії, та відповідає завданню цивільного судочинства.

Відповідно до статті 189 ЦПК України:

1. Завданнями підготовчого провадження є:

1) остаточне визначення предмета спору та характеру спірних правовідносин, позовних вимог та складу учасників судового процесу;

2) з'ясування заперечень проти позовних вимог;

3) визначення обставин справи, які підлягають встановленню, та зібрання відповідних доказів;

4) вирішення відводів;

5) визначення порядку розгляду справи;

6) вчинення інших дій з метою забезпечення правильного, своєчасного і безперешкодного розгляду справи по суті.

2. Підготовче провадження починається відкриттям провадження у справі і закінчується закриттям підготовчого засідання.

3. Підготовче провадження має бути проведене протягом шістдесяти днів з дня відкриття провадження у справі. У виняткових випадках для належної підготовки справи для розгляду по суті цей строк може бути продовжений не більше ніж на тридцять днів за клопотанням однієї із сторін або з ініціативи суду.

У статті 193 ЦПК України передбачено:

1. Відповідач має право пред'явити зустрічний позов у строк для подання відзиву.

2. Зустрічний позов приймається до спільного розгляду з первісним позовом, якщо обидва позови взаємопов'язані і спільний їх розгляд є доцільним, зокрема, коли вони виникають з одних правовідносин або коли задоволення зустрічного позову може виключити повністю або частково задоволення первісного позову.

3. Вимоги за зустрічним позовом ухвалою суду об'єднуються в одне провадження з первісним позовом.

4. У випадку подання зустрічного позову у справі, яка розглядається за правилами спрощеного позовного провадження, суд постановляє ухвалу про перехід до розгляду справи за правилами загального позовного провадження.

Згідно пункту 6 частини 1 статті 251 ЦПК України, суд зобов'язаний зупинити провадження у справі у разі об'єктивної неможливості розгляду цієї справи до вирішення іншої справи, що розглядається в порядку конституційного провадження, адміністративного, цивільного, господарського чи кримінального, чи судочинства, - до набрання законної сили судовим рішенням в іншій справі.

Відповідно до ст. 222 ЦПК України під час розгляду справи у судовому засіданні головуючий з'ясовує, чи мають учасники справи заяви чи клопотання, пов'язані з розглядом справи, які не були заявлені з поважних причин у підготовчому провадженні або в інший строк, визначений судом, та вирішує їх після заслуховування думки інших присутніх у судовому засіданні учасників справи.

Суд залишає без розгляду заяви та клопотання, які без поважних причин не були заявлені в підготовчому провадженні або в інший строк, визначений судом.

У частинах 1, 2 статті 2 ЦПК України передбачено, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Суд та учасники судового процесу зобов'язані керуватися завданням цивільного судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі.

Згідно ч. 3 ст. 2 ЦПК України основними засадами (принципами) цивільного судочинства є, зокрема: верховенство права; змагальність сторін; диспозитивність; пропорційність; розумність строків розгляду справи судом; неприпустимість зловживання процесуальними правами.

У п. 33 постанови Пленуму Верховного Суду України № 2 від 12 червня 2009 року «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» була сформульована правова позиція щодо необхідності зупинення провадження у справі в таких випадках. Так, Пленум Верховного Суду України роз'яснив, що визначаючи наявність підстав, за яких провадження у справі підлягає обов'язковому зупиненню, суд повинен, зокрема, враховувати, що така підстава для зупинення провадження у справі, - неможливість розгляду цивільної справи до вирішення іншої справи, що розглядається в порядку конституційного, цивільного, господарського, кримінального чи адміністративного судочинства, застосовується у тому разі, коли в цій іншій справі можуть бути вирішені питання, що стосуються підстав, заявлених у справі вимог, чи умов, від яких залежить можливість її розгляду.

Згідно матеріалів справи ухвалою Дзержинського районного суду м. Харкова від 11.06.2018 було відкрито провадження у цій справі. Розгляд справи було призначено у спрощеному позовному провадженні у судовому засіданні на 25.06.2018. В ухвалі суду було зазначено про право відповідача у п'ятнадцятиденний строк з дня вручення даної ухвали подати відзив на позовну заяву та відповідно до частини 1 статті 193 ЦПК України у цей же строк - пред'явити зустрічний позов.

Після ознайомлення з матеріалами справи та вищевказаною ухвалою суду про відкриття провадження, 09 липня 2018 року до суду надійшла заява представника ОСОБА_3 - Харченка К.С. про розгляд справи у загальному провадженні.

На підставі ухвали Дзержинського районного суду м. Харкова від 04.09.2018 суд перейшов від спрощеного до загального позовного провадження по цій справі, зважаючи на ціну позову 1573049,00 грн. Суд призначив підготовче засідання на 23.10.2018. Встановлено відповідачу 15-денний строк з дня вручення даної ухвали для подання відзиву на позовну заяву та право у цей же строк пред'явити зустрічний позов (т. 1 а. с. 116-117).

Відзив на позовну заяву від представника відповідача ОСОБА_3 - адвоката Харченко К.С. надійшов до суду першої інстанції 05.10.2018 (т. 1 а. с. 123-125).

Дзержинський районний суд м. Харкова 23.10.2018 розпочав підготовче засідання, в якому за клопотанням представника позивача було оголошено перерву для ознайомлення з відзивом відповідача на позов до 27.11.2018 (т. 1 а. с. 148-149).

До суду першої інстанції 29.10.2018 надійшла відповідь представника позивача на відзив позивача (т. 1 а. с. 151-153).

Суд першої інстанції 27.11.2018 за клопотанням представника відповідача оголосив перерву для ознайомлення з відповіддю позивача на заперечення проти позову відповідача (т. 1 а. с. 168-169).

28 січня 2019 року, під час підготовчого судового засідання, представник відповідача ОСОБА_3 - Харченко К.С. подав клопотання про зупинення розгляду справи.

Задовольняючи заяву ОСОБА_3 про зупинення провадження у справі до вирішення по суті іншої справи № 646/672/18 суд першої інстанції з посиланням на п. 6 ч. 1 ст. 251 ЦПК України виходив з того, що предметом позову ОСОБА_6 та ОСОБА_3, який розглядається в іншій справі № 646/672/18, є визнання недійсним договору факторингу, який є підставою позову ТОВ «УМК» до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за договорами, що розглядається по цій справі. Суд вважав, що ці дві справи про стягнення заборгованості та про визнання недійсним договору факторингу між собою взаємопов'язані, а факти, що будуть встановлені у цивільній справі № 646/672/18 будуть мати значення у справі № 638/5227/18.

Колегія суддів не погоджується з такими висновками суду першої інстанції.

Суд інстанції всупереч вказаній нормі ст. 263 ЦПК України не дотримався наведених у ст. 2 ЦПК України завдань та основних засад (принципів) цивільного судочинства, внаслідок чого не з'ясував, які об'єктивні перешкоди заважають розглянути цю справу до вирішення іншої справи, та не перевірив, на якій стадії провадження перебуває розгляд позову ОСОБА_3 у справі № 646/672/18.

Відповідно до ст. 11 ЦПК України суд визначає в межах, встановлених цим Кодексом, порядок здійснення провадження у справі відповідно до принципу пропорційності, враховуючи: завдання цивільного судочинства; забезпечення розумного балансу між приватними й публічними інтересами; особливості предмета спору; ціну позову; складність справи; значення розгляду справи для сторін, час, необхідний для вчинення тих чи інших дій, розмір судових витрат, пов'язаних із відповідними процесуальними діями, тощо.

У Рішенні від 25 січня 2012 року № 3-рп/2012 (справа № 1-11/2012) Конституційний Суд України зазначив, що одним із елементів верховенства права є принцип пропорційності, який у сфері соціального захисту означає, зокрема, що заходи, передбачені в нормативно-правових актах, повинні спрямовуватися на досягнення легітимної мети та мають бути співмірними з нею.

Відповідно до ст.ст. 12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

У частині 4 ст. 82 ЦПК України передбачено, що обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Дійсно, відповідно до вказаної норми ч. 4 ст. 82 ЦПК України рішення суду по іншій справі № 646/672/18 за позовом ОСОБА_3 про визнання договору факторингу може мати значення для розгляду цієї справи у разі задоволення цього позову.

Однак для наявності передбачених у п. 6 ч. 1 ст. 251 ЦПК України підстав для зупинення провадження у справі суду відповідно до визначених у ст. 2 ЦПК України завдання та основних засад (принципів) цивільного судочинства, в контексті положень ст.ст. 11, 12 ЦПК України щодо пропорційності та змагальності, для запобігання зловживанню учасниками судового процесу їхніми правами, вживання заходів для виконання ними їхніх обов'язків, - суду при розгляду заяви про зупинення провадження у справі слід було з'ясувати процесуальну можливість ОСОБА_3 заявити позов про визнання договору факторингу недійсним в якості зустрічного в цій справі.

Згідно ст. 44 ЦПК України:

1. Учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається.

2. Залежно від конкретних обставин суд може визнати зловживанням процесуальними правами дії, що суперечать завданню цивільного судочинства, зокрема: 1) подання скарги на судове рішення, яке не підлягає оскарженню, не є чинним або дія якого закінчилася (вичерпана), подання клопотання (заяви) для вирішення питання, яке вже вирішено судом, за відсутності інших підстав або нових обставин, заявлення завідомо безпідставного відводу або вчинення інших аналогічних дій, що спрямовані на безпідставне затягування чи перешкоджання розгляду справи чи виконання судового рішення.

У пункті першому статті 6 Конвенції Про захист прав людини і основоположних свобод 1950р. зазначено, що кожен має право на справедливий ... розгляд його справи упродовж розумного строку ... судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов'язків цивільного характеру.

Наведене свідчить, що відповідач ОСОБА_3, яка діє в особі представника - адвоката Харченко К.С., мала процесуальну можливість вчасно, на протязі 15-днів після ознайомлення її представника з матеріалами справи та отримання названих ухвал суду першої інстанції від 11.06.2018 та від 04.09.2018 подати зустрічний позов про визнання недійсним договору факторингу, на підставі якого був заявлений позов по цій справі. Така процесуальна можливість у неї виникла після отримання копії позову та доданих до нього документів. Про наявність такої можливості свідчить той факт, що 05.10.2018 вона подала по цій справі відзив, в якому заперечувала проти позову, але передбаченим у ст. 193 ЦПК України правом на подання зустрічного позову відповідач ОСОБА_3 не скористалася.

При цьому суд не звернув уваги, що згідно доданої до заяви про зупинення провадження по справі копії її позовної заяви, поданої по справі №646/672/18 про визнання недійсним договору факторингу, - ОСОБА_3 її подала до Червонозаводського районного суду м. Харкова 23.08.2018 (т. 1 а. с. 173). Тобто вже після того, як їй 09 липня 2018 року стало відомо про відкриття провадження у цій справі та ознайомлення з матеріалами цієї справи її представником.

Також суд першої інстанції при ухваленні оскарженого судового рішення про зупинення провадження у справі не з'ясував, що рішенням Червонозаводського районного суду м. Харкова від 25.01.2019 по справі № 646/672/18 вже був розглянутий позов ОСОБА_3 про визнання недійсним договору факторингу.

Як вбачається зі вступної та резолютивної частини рішення Червонозаводського районного суду м. Харкова від 25.01.2019 по справі № 646/672/18 про відмову у задоволенні позову ОСОБА_3 про визнання договору факторингу недійсним, її представник ОСОБА_7 брав участь у розгляді цієї справи. Через три дні інший її представник, адвокат Харченко К.С., подав заяву про зупинення провадження у цій справі з тих мотивів, що її позов ще розглядається іншим судом, приховавши від Дзержинського районного суду факт закінчення розгляду по суті зазначеного позову ОСОБА_3 по іншій справі.

При таких обставинах звернення до суду по цій справі із заявою про зупинення провадження у справі об'єктивно спрямоване на штучне затягування її розгляду, що порушує право інших учасників справи на її розгляд впродовж розумного строку, і свідчить про порушення передбаченого у ч. 1 ст. 44 ЦПК України обов'язку представника відповідача ОСОБА_3 добросовісно користуватися процесуальними правами.

Тому, відповідно до наведених положень ст. 2 ЦПК України, п. 1 ст. 6 Конвенції Про захист прав людини і основоположних свобод 1950р., слід визнати, що у даному випадку зупинення судом першої інстанції провадження у справі є непропорційним втручанням у право кожного на розгляд справи впродовж розумного строку, та не відповідає завданню цивільного судочинства щодо справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб.

З цих підстав, з урахуванням положень ч. 4 ст. 44 ЦПК України, яка передбачає, що суд зобов'язаний вживати заходів для запобігання зловживанню процесуальними правами, суд апеляційної інстанції для усунення вказаного порушення права на справедливий суд вважає за необхідне скасувати оскаржену ухвалу.

За таких обставин, оскільки судом першої інстанції постановлено ухвалу із порушенням наведених норм цивільного процесуального права, доводи апеляційної скарги висновки суду спростовують, - суд апеляційної інстанції на підставі п. 4 ч. 1 ст. 379 ЦПК України задовольняє апеляційну скаргу, скасовує оскаржувану ухвалу та направляє справу для подальшого розгляду.

Керуючись ст.ст. 259, п. 6 ч. 1 ст. 374, ст.ст. 379, 381-384, 389-392 ЦПК України, суд апеляційної інстанції

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Українська металургійна компанія» - задовольнити.

Ухвалу Дзержинського районного суду м. Харкова від 28 січня 2019 року - скасувати.

Справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Українська металургійна компанія» до ОСОБА_3 повернути до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня прийняття, і відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 389 ЦПК України касаційному оскарженню не підлягає.

Повний текст судового рішення виготовлений 13 березня 2019 року.

Головуючий В.Б. Яцина.

Судді І.О. Бровченко.

І.В. Бурлака.