Справа № 426/7200/19
09 жовтня 2019 року , м.Сватове
Сватівський районний суд Луганської області у складі:
головуючого судді Осіпенко Л.М.,
за участю секретарів судового засідання Вєдєрникової Т.А., Вітер І.П.,
представника позивача ОСОБА_1 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Сватове цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням,
Позивач ОСОБА_2 звернувся до суду з вказаним позовом, в обґрунтування якого зазначив, що він є власником житлового будинку, який розташований за адресою: АДРЕСА_1 . В зазначеному будинку зареєстрована його колишня невістка ОСОБА_3 , яка фактично не проживає за вказаною адресою більше чотирьох років, а саме з 2015 року. Відповідач ОСОБА_3 була колишньою дружиною його сина ОСОБА_4 . 17 червня 2016 року, рішенням Сватівського районного суду Луганської області шлюб між ОСОБА_3 та ОСОБА_4 було розірвано. При зверненні до Ковалівської сільської ради з питання зняття з реєстрації ОСОБА_3 йому були надані роз`яснення про необхідність особистої присутності особи, що знімається з обліку та її паспорту для відмітки про зняття з реєстрації. Також зазначає, що реєстрація відповідача у зазначеному будинку, перешкоджає йому в повній мірі користуватися і розпоряджатися своїм майном, зокрема він не може укладати комунальні договори виходячи з фактичної кількості зареєстрованих осіб, користуватися пільгами та житловою субсидією на оплату комунальних послуг, що порушує право приватної власності. Крім того, відповідач на час знаходження на реєстраційному обліку в належному йому будинку оплату комунальних послуг не здійснювала, в утриманні будинку участі не приймає, особистих речей в будинку не має і будинком не цікавиться. Просить визнати відповідача ОСОБА_3 такою, що втратила право користування житловим будинком розташованого за адресою АДРЕСА_1 .
В судовому засіданні 26 вересня 2019 року позивач ОСОБА_2 позов підтримав з підстав зазначених у ньому та суду пояснив, що відповідач ОСОБА_3 є його колишньою невісткою, у вищезазначеному будинку з 2015 року не проживає, оплату комунальних послуг не здійснює, в утриманні будинку участі не приймає, особистих речей в будинку не має і будинком не цікавиться. 27.09.2019 року надав до суду клопотання в подальшому проводити судовий розгляд у його відсутність за участю його представника, на задоволенні позовних вимог наполягає, проти винесення заочного рішення не заперечує (а.с.52).
Представник позивача ОСОБА_1 у судовому засіданні позовні вимоги ОСОБА_2 підтримала у повному обсязі та просила суд визнати ОСОБА_3 такою, що втратила право на користування житловим приміщенням.
В судове засідання відповідач ОСОБА_3 повторно не з`явилась, про дату, час та місце розгляду справи була повідомлена належним чином шляхом розміщення оголошення на офіційному веб-сайті Сватівського районного суду Луганської області, що відповідає ч.11 ст.128 ЦПК України (а.с.39-40, 53-54).
Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає вимогам ст. 280 ЦПК України.
Суд, дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення позивача, його представника та свідків ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 прийшов до висновку, що позов обґрунтований та підлягає задоволенню з наступних підстав:
Судом встановлено, що позивач ОСОБА_2 є власником житлового будинку, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 , що підтверджується копією інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на не рухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного Реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта від 25.08.2016 року №66633852 (а.с. 10).
Як вбачається із довідки №387 від 29.05.2019 року, виданої Ковалівською сільською радою, позивач ОСОБА_2 зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 також у вказаному будинку зареєстровані: ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , яка є колишньою дружиною сина позивача ОСОБА_4 , що підтверджується копією рішення Сватівського районного суду Луганської області від 17 червня 2016 року №426/4374/16-ц про розірвання шлюбу (а.с. 14, 16).
Згідно акту від 30 травня 2019 року засвідченого сусідами ОСОБА_7 та ОСОБА_8 , ОСОБА_3 за адресою: АДРЕСА_1 , не проживає приблизно чотири роки, з 2015 року її речей у будинку не має, місце її проживання їм не відоме (а.с. 15).
В судовому засіданні свідок ОСОБА_4 пояснив, що він проживає за адресою: АДРЕСА_1 та є рідним сином позивача ОСОБА_2 та колишнім чоловіком відповідача ОСОБА_3 Відповідач не проживає в вищезазначеному житловому будинку з 2015 року, в будинку її речей не має, ні він, ні позивач ОСОБА_2 не чинили перешкоди у користуванні житловим будинком відповідачу ОСОБА_3 .
В судовому засіданні свідок ОСОБА_5 суду пояснила, що вона проживає за адресою: АДРЕСА_2 , та є сводною сестрою сина позивача ОСОБА_4 Відповідач ОСОБА_9 не проживає у вказаному будинку майже 10 років, чи чиняться їй перешкоди у користуванні приміщенням він не може відповісти, оскільки не бачив відповідача протягом багатьох років.
В судовому засіданні свідок ОСОБА_7 суду пояснив, що він проживає за адресою АДРЕСА_1 та є сусідом позивача ОСОБА_2 Відповідача ОСОБА_3 він не бачив на території вищевказаного будинку з 2015 року, перешкод в користуванні будинком відповідачу не чинили, по господарству справляється син позивача ОСОБА_4 .
В судовому засіданні свідок ОСОБА_6 суду пояснила, що вона проживає за адресою АДРЕСА_1 , та є сусідкою позивача ОСОБА_2 Відповідач ОСОБА_3 проживала разом з ОСОБА_4 по АДРЕСА_1 до 2015 року. З 2015 року відповідач не проживає за вищевказаною адресою, місце її знаходження їй не відомо, по господарству порається син позивача ОСОБА_4 . Перешкод у користуванні будинком відповідачу не чинили.
Відповідно до ст. 41 Конституції України, кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.
Відповідно до ч. 1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.
В ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном на власний розсуд, вчиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.
Згідно ст. 317 ЦК України, власникові належить право володіння, користування та розпорядження своїм майном.
Згідно до положень ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.
Згідно з ч. 1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.
Відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядженням своїм майном.
Відповідно до ст. 150 ЖК України громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди.
Згідно положень ст. 405 ЦК України, члени сім`ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником. Член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.
Відповідно до ст. 72 ЖК України, визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку.
Усунення перешкод у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном, зокрема жилим приміщенням, залежить від вирішення питання про право користування такої особи жилим приміщенням відповідно до норм житлового та цивільного законодавства.
У разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, у тому числі шляхом звернення до суду за захистом свого майнового права.
Згідно абз. 2 ч.1 ст.7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою.
Постановою Верховного Суду України від 16.01.2012 року встановлено, що у разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном, власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, зокрема, шляхом зняття особи з реєстрації місця проживання, пред`явивши разом з тим одну із таких вимог: 1) про позбавлення права власності на житлове приміщення; 2) про позбавлення права користування житловим приміщенням; 3) про визнання особи безвісно відсутньою; 4) про оголошення фізичної особи померлою.
Судом встановлено, що реєстрація відповідача ОСОБА_3 у житловому будинку, який розташований за адресою: АДРЕСА_1 , порушує права позивача як власника, оскільки обмежує право вільно ним користуватися та розпоряджатися.
У суду немає підстав для відмови ОСОБА_2 у задоволенні його позовних вимог щодо визнання відповідача ОСОБА_3 такою, що втратила право користування житловим будинком, який розташований за адресою: АДРЕСА_1 , оскільки у судовому засіданні встановлено, що зазначена особа за цією адресою не проживає більше чотирьох років.
На підставі ст.ст. 319, 321, 346, 391, 405 ЦК України, ст. 150 ЖК України, керуючись ст.ст. 12, 13, 78-80, 258, 268, 352 ЦПК України, суд,-
Позов ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням - задовольнити.
Визнати ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , зареєстровану за адресою: АДРЕСА_1 , такою, що втратила право користування житловим приміщенням - будинком АДРЕСА_1 .
Копію заочного рішення надіслати відповідачу.
Заочне рішення може бути переглянуте Сватівським районним судом Луганської області за письмовою заявою відповідача, яка може бути подана протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Позивач має право оскаржити заочне рішення в загальному порядку.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційну скаргу на рішення може бути подано до Луганського апеляційного суду через Сватівський районний суд Луганської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

Повний текст рішення складено 18 жовтня 2019 року.

Суддя: Л. М. Осіпенко