ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Постанова

Іменем України

06 березня 2019 року

м. Харків

справа № 626/1570/18

провадження № 22ц/818/1224/19

Харківський апеляційний суд у складі:

головуючого - Пилипчук Н.П.,

суддів - Кругової С.С., Бровченка І.О.

за участю секретаря - Плахотнікової І.О.

учасники справи:

позивач : ОСОБА_1

відповідач: Наталинська сільська рада Красноградського району Харківської області, Красноградська районна державна адміністрація Харківської області

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Харкові цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Наталинської сільської ради Красноградського району Харківської області, Красноградської районної державної адміністрації Харківської області про визнання права на земельну частку пай, з апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Красноградського районного суду Харківської області, постановлене 13 листопада 2018 року, в складі судді Константинова Д.С., в залі суду в місті Красноград,

В С Т А Н О В И В :

У лютому 2018 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до Наталинської сільської ради, Красноградської районної державної адміністрації про визнання права на земельну частку (пай) як члена колективного сільськогосподарського підприємства КСП «Мир» в розмірі умовних кадастрових гектарів.

В обґрунтування своїх позовних вимог посилалася на те, що вона відповідно до даних наданих Архівним відділом Красноградської районної державної адміністрації працювала в КСП «Мир» Попівської сільської ради Красноградського району з 25.05.1995 року по серпень 1996 року. Відповідно до даних наданими Відділом у Красноградському районі Головного управління Держгеокадастру у Харківській області Державний акт на право колективної власності на землю серія НОМЕР_1 виданий КСП «Мир» 13.03.1995 року, внесена до відповідного списку членів КСП «Мир», які мають право на земельну частку (пай), але сертифікат на земельну частку (пай) як члену КСП «Мир» не видавався. У зв'язку із чим вважає, що має право набути право на земельну частку (пай) в судовому порядку. Оскільки на сьогоднішній день видача сертифікатів на право на земельну частку (пай) не відбувається, вимушена була звернутись до суду за захистом своїх прав.

Рішенням Красноградського районного суду Харківської області від 13 листопада 2018 року у задоволенні позову ОСОБА_1 відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове, яким задовольнити її позовні вимоги.

Обґрунтовуючи апеляційну скаргу апелянт вказує на порушення судом норм матеріального права та неправильне застосування норм процесуального права. Вказує, що судом помилково зазначено, що ОСОБА_1 не набула членства в КСП на момент передачі державного акту КСП «Мир», а тому відповідно не набула право на земельну частку пай, з чим не можна погодитись, оскільки за Указом Президента України «Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям» від 08 серпня 1995 року, право на земельний пай отримали всі особи, які входили до складу КСП на момент паювання землі і яких внесено до списку, що його додають до державного акта на право колективної власності на землю. Таким чином право на земельну частку пай виникає у члена КСП з моменту одержання підприємством державного акту на право колективної власності на землю. Відповідно судом не вірно трактовано тезу, що право виникає в члена КСП з моменту одержання державного акту, відповідно право виникає, а не припиняється. Якщо особу прийнято до членів КСП після одержання підприємством державного акту на колективну власність на землю вона має право на отримання земельної ділянки з резервного фонду у розмірі встановленому рішенням органів місцевої влади. Оскільки списки затверджувалися рішенням органів місцевого самоврядування та їх неправомірність не оскаржувалися, відповідно ОСОБА_1 правомірно включена до списку осіб, які мають право на пай.

У відповідності до статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Судова колегія, заслухавши доповідь судді, перевіривши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, вважає, що апеляційна скарга ОСОБА_1 не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Матеріали справи містять дані про те, що відповідно до архівної довідки, наданої Архівним відділом Красноградської районної державної адміністрації ОСОБА_1 працювала в КСП «Мир» Попівської сільської ради Красноградського району з 25.05.1995 року по серпень 1996 року (а.с. 9).

Відповідно до інформації, наданої Відділом у Красноградському районі Головного управління Держгеокадастру у Харківській області ОСОБА_1 внесена до відповідного списку членів КСП «Мир», які мають право на земельну частку (пай), (а.с. 6).

Позивач звертала увагу суду, що сертифікат на земельну частку (пай) як члену КСП «Мир» їй не видавався.

Матеріали справи містять копію Державного акту на право колективної власності на землю 6129,0 га серія НОМЕР_1 виданий КСП «Мир» 18.03.1995 року, який зареєстровано в Книзі записів державних актів на право колективної власності на землю за № 9. До вказаного Державного акту надано списки громадян КСП, де за № 432 вказано ОСОБА_1

Відповідно до постанови Верховної Ради України «Про порядок введення в дію Закону України «Про колективне сільськогосподарське підприємство» від 14.02.1992 року №2115-ХІІ введеного в дію Законом України «Про колективне сільськогосподарське підприємство» від 14.02.1992 року №2114-ХІІ з 1 березня 1992 року.

Після прийняття та введення в дію ЗУ «Про колективне сільськогосподарське підприємство» на базі колишніх колгоспів, радгоспів та інших були створені колективні сільськогосподарські підприємства.

Основним завданням створення КСП було роздержавлення земель: передача земель із державної власності в колективну власність, а потім в результаті розпаювання майна КСП - у приватну.

Згідно статті 4 Закону України «Про колективне сільськогосподарське підприємство» у статуті підприємства вказуються найменування підприємства, його місцезнаходження, предмет і цілі діяльності, порядок вступу до підприємства і припинення членства в ньому, принципи формування спільної власності та права членів щодо неї, порядок розподілу прибутку, отриманого від операцій із цінними паперами, загальні права та обов'язки членів підприємства; передбачаються органи самоврядування, порядок їх формування та компетенція, права та обов'язки підприємства і його членів щодо використання й охорони земель, водних та інших природних ресурсів, виробничо - господарської, фінансової і трудової діяльності, питання оплати та охорони праці, соціальні гарантії, умови і порядок реорганізації та ліквідації підприємства.

Статут підприємства може містити й інші положення, що не суперечать законодавству України.

Відповідно до статті 5 Закону України «Про колективне сільськогосподарське підприємство», членство в підприємстві грунтується на праві добровільного вступу до членів підприємства і безперешкодного виходу із складу його членів. Членами підприємства можуть бути громадяни, які досягли 16-річного віку, визнають і виконують його статут.

Згідно статті 19 Закону України «Про колективне сільськогосподарське підприємство» трудові відносини членів підприємства регулюються цим Законом і статутом підприємства, а громадян, які працюють за трудовим договором або контрактом, - законодавством про працю України.

Відповідно до п. 2 Указу Президента України № 720/95 від 08.08.1995 року "Про порядок розпаювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам" право на земельну частку (пай) мають члени колективного сільськогосподарського підприємства, сільськогосподарського кооперативу, сільськогосподарського акціонерного товариства, в тому числі пенсіонери, які раніше працювали в ньому і залишаються членами зазначеного підприємства, кооперативу, товариства, відповідно до списку, що додається до державного акта на право колективної власності на землю.

Відповідно до постанови Пленуму Верховного суду України від 16 квітня 2004 року № 7 «Про практику застосування судами земельного господарства при розгляді цивільних справ» член колективного сільськогосподарського підприємства, включений до списку, що додається до державного акта про право колективної власності на землю, набуває права на земельну частку (пай) з дня видачі цього акта, і в разі його смерті успадкування права на земельну частку (пай) здійснюється за нормами ЦК України у тому числі й у випадку, коли з різних причин ця особа не отримала сертифікат на право на земельну частку (пай). Невнесення до зазначеного вище списку особи, яка була членом КСП на час передачі у колективну власність землі, не може позбавити її на земельну частку.

Відповідно до вимог статті 3, 5 ЗУ «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)» до повноважень сільських, селищних міських рад та районних державних адміністрацій належить розгляд заяви власників земельних часток (паїв) щодо виділення їм в натурі (на місцевості) земельних ділянок і видачі документів, що посвідчують право власності на земельну ділянку; прийняття рішень щодо виділення земельних часток (паїв) у натурі (на місцевості).

Відповідно до частини 2 статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до статті 19 Земельного Кодексу землі України за основним цільовим призначенням поділяються на такі категорії: а) землі сільськогосподарського призначення; б) землі житлової та громадської забудови; в) землі природно-заповідного та іншого природоохоронного призначення; г) землі оздоровчого призначення; ґ) землі рекреаційного призначення; д) землі історико-культурного призначення; е) землі лісогосподарського призначення; є) землі водного фонду; ж) землі промисловості, транспорту, зв'язку, енергетики, оборони та іншого призначення. Земельні ділянки кожної категорії земель, які не надані у власність або користування громадян чи юридичних осіб, можуть перебувати у запасі.

Згідно пункту 24 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ» від 16.04.2004 року № 7 сертифікати на право на земельну частку (пай) є дійсними до виділення земельної ділянки в натурі (на місцевості) та видачі державного акта про право власності на землю (пункт 17 розд. X "Перехідні положення" ЗК ( 2768-14 ).

Член колективного сільськогосподарського підприємства (далі - КСП), включений до списку, що додається до державного акта на право колективної власності на землю, набуває права на земельну частку (пай) з дня видачі цього акта, і в разі його смерті успадкування права на земельний пай здійснюється за нормами ЦК (435-15), у тому числі й у випадку, коли з різних причин ця особа не отримала сертифікат на право на земельну частку (пай).

Невнесення до зазначеного вище списку особи, яка була членом КСП на час передачі у колективну власність землі, не може позбавити її права на земельну частку.

За змістом статей 22,23 Земельного кодексу України (в редакції 1990 року) та Указу Президента України від 08.08.1995 року №-720/95 «Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям» особа набуває право на земельний пай за наявності трьох умов; перебування в членах КСП на час паювання; включення до списку осіб, доданого до державного акта на право колективної власності на землю; одержання КСП цього акта.

Таким чином, право на отримання земельної частки (паю) законодавець пов'язує зі членством особи у КСП на момент передачі землі у колективну власність, тобто дати видачі Державного акту на право колективної власності на землю. Сам факт роботи у КСП після отримання Державного акта на право колективної власності на землю не є підставою для отримання земельної частки (паю) в новоствореному КСП.

Згідно ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Частиною 1 ст. 81 ЦПК України визначено, що кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом, а обов'язок надання доказів покладається на сторони та інших осіб, які беруть участь у справі.

Як свідчать матеріали справи, ОСОБА_1 працювала в КСП «Мир» з 25.05.1995 року по серпень 1996 року, тобто перебувала у трудових відносинах із колективним сільськогосподарським підприємством. Доказів про перебування позивачки членом КСП «Мир» станом на день видачі Державного акту на право колективної власності, а саме станом на 18.03.1995 року до позовної заяви не надано.

Таким чином, приймаючи до уваги, що Державний акт на право колективної власності на землю ХР №17-00-000376 виданий КСП «Мир» 18.03.1995 року, тобто на момент видачі зазначеного Державного акта на право колективної власності на землю ОСОБА_1 не перебувала ні в трудових відносинах із КСП «Мир» та не була його членом, судова колегія вважає обґрунтованим висновок суду першої інстанції про відмову у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1

Рішення суду ухвалене з додержанням вимог матеріального та процесуального права.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст. ст. 367, 368, 369, 375, 381, 382, 383, 384 ЦПК України суд, -

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Красноградського районного суду Харківської області, постановлене 13 листопада 2018 року залишити без змін.

Постанова апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Головуючий - Н.П. Пилипчук

Судді - С.С. Кругова

І.О. Бровченко