№ провадження 2/495/1039/2019
р і ш е н н я

ІМЕНЕМ УКрАЇНи

11 жовтня 2019 рокум. Білгород-Дністровський

Білгород-Дністровський міськрайонний суд Одеської області в складі:

головуючого одноособово - судді Прийомової О.Ю.,

за участю секретаря Іванченко А.С.,

справа №495/10052/18,

за участю учасників справи:

від позивача особисто позивач ОСОБА_1 ,

розглянув у відкритому судовому засіданні у м. Білгород Дністровському Одеської області у порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Одеської обласної державної адміністрації, Департаменту охорони здоров`я Одеської обласної державної адміністрації, Комунального некомерційного підприємства «Обласна психіатрична лікарня №4» Одеської обласної ради», Одеської обласної ради, Управління обласної ради з майнових відносин, треті особи - Одеська обласна рада, ОСОБА_2 , про визнання незаконними рішень, дій органу державної влади, їхніх посадових і службових осіб, визнання права на працю, поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу та відшкодування моральної шкоди,

від позивача адвокат Кузьменко М.Б. на підставі ордеру серії ОД № 116784,

В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_1 , звернулась до Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області з позовом до Одеської обласної державної адміністрації, Департаменту охорони здоров`я Одеської обласної державної адміністрації, Комунального некомерційного підприємства «Обласна психіатрична лікарня №4» Одеської обласної ради», Одеської обласної ради, Управління обласної ради з майнових відносин, треті особи - Одеська обласна рада, ОСОБА_2 , про визнання незаконними рішень, дій органу державної влади, їхніх посадових і службових осіб, визнання права на працю, поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу та відшкодування моральної шкоди, у відповідності до ст. ст. 4,5,19, 43, 49, 76, 81, 83, 84, 95, 175, 177, 184, 187 ЦПК України, змінивши 27.02.2019 року предмет позову остаточно просить суд: визнати контракт з головним лікарем Комунальної установи «Обласна психіатрична лікарня № 4», укладений Одеською обласною державною адміністрацією, в особі голови державної адміністрації Степанова М.В., на підставі відповідного рішення Одеської обласної ради від 21.03.2017 року № 370-VII, з громадянкою ОСОБА_1 після припинення Комунальної установи «Обласна психіатрична лікарня № 4» (Ідентифікаційний код в ) шляхом перетворення у Комунальне некомерційне підприємство «Обласна психіатрична лікарня № 4» Одеської обласної ради» (Ідентифікаційний код в ) продовженим на строк дії вказаного контракту, тобто до 21.03.2020 року; визнати незаконними дії посадових осіб Департаменту охорони здоров`я Одеської обласної держаної адміністрації, Одеської обласної державної адміністрації по не допущенню до свого робочого місця, відібрання ключів від службового кабінету у ОСОБА_1 ; поновити ОСОБА_1 на посаді головного лікаря Комунального некомерційного підприємства «Обласна психіатрична лікарня № 4» Одеської обласної ради» (Ідентифікаційний код в ); стягнути середній заробіток за час вимушеного прогулу з Комунального некомерційного підприємства «Обласна психіатрична лікарня № 4» Одеської обласної ради» (Ідентифікаційний код в ) на користь ОСОБА_1 (ідентифікаційний код НОМЕР_1 ); стягнути моральну шкоду з Комунального некомерційного підприємства «Обласна психіатрична лікарня № 4» Одеської обласної ради» (Ідентифікаційний код в ) на користь ОСОБА_1 (ідентифікаційний код НОМЕР_1 ) у сумі 10 тис. грн; звернути рішення в частині поновлення на посаді ОСОБА_1 (ідентифікаційний код НОМЕР_1 ) та стягнення середнього заробітку з Комунального некомерційного підприємства «Обласна психіатрична лікарня № 4» Одеської обласної ради» (Ідентифікаційний код в ) в межах суми стягнення за один місяць до негайного виконання.

Свої вимоги обґрунтовує тим, що на 30.12.2005 року розпорядженням голови Одеської обласної державної адміністрації № 380/к-2005 на умовах згідно з контрактом, її було призначено на посаду головного лікаря Одеської обласної психіатричної лікарні №4 строком до 30.12.2006 року.

В подальшому контракт було продовжено до 04.04.2008 року.

04.04.2008 року контракт з нею як головним лікарем Одеської обласної психіатричної лікарні №4 був укладений з Одеською обласною державною адміністрацією до 23.02.2010 року.

Строк дії вказаного контракту на підставі відповідних рішень Одеської обласної ради від 24.02.2010 року № 1053-V, від 14.02.2013 року № 742- VІ, від 25.02.2014 року № 1007- VІ неодноразово продовжувався до 25.02.2017 року.

Останній раз контракт з нею як головним лікарем КУ «Одеська обласна психіатрична лікарня №4» був укладений Одеською обласною державною адміністрацією на підставі рішення Одеської обласної ради від 21.03.2017 року № 370-VІІ.

Строк дії вказаного контракту встановлений до 21.03.2020 року.

Рішенням Одеської обласної ради від 16.06.2017 року № 438-VІІ припинено Комунальну установу «Одеська обласна психіатрична лікарня №4» шляхом її перетворення на Комунальне некомерційне підприємство «Обласна психіатрична лікарня №4» Одеської обласної ради», яке визнано правонаступником всього майна та обов`язків комунальної установи.

23.01.2018 року КУ «Одеська обласна психіатрична лікарня №4» перетворено у КНП «Обласна психіатрична лікарня №4» Одеської обласної ради».

Основні завдання та функції, які покладались на юридичну особу залишились ті ж самі, що у КУ «Одеська обласна психіатрична лікарня №4» .

У п.2.3.2 Контракту визначено, що наймач /Одеська обласна державна адміністрація/ має право звільнити керівника /Бурлак Н.М./ у разі закінчення строку дії контракту, достроково за вимогою керівника / ОСОБА_3 М./, а також на підставі відповідного рішення власника /Одеська обласна рада/ у випадку порушень керівником /Бурлак ОСОБА_4 ./ вимог законодавства, статуту, умов контракту. Відтак, стверджує позивач, дія трудового договору ОСОБА_1 продовжилась, а трудові відносини між сторонами є такими, що не припинилися у відповідності до вимог ч.ч.3 та 4 ст. 36 КЗпП України, і ці зміни жодним чином не впливають на чинність трудових договорів працівників юридичної особи.

Власником комунального некомерційного підприємства «Обласна психіатрична лікарня №4» Одеської обласної ради» - Одеською обласною радою рішень щодо звільнення позивача у відповідності до п.20 ч.1 ст. 43 ЗУ «Про місцеве самоврядування» не приймалось.

Будь-які правові акти індивідуальної дії /розпорядження, накази тощо/ про дострокове припинення контракту та звільнення з роботи /посади/ позивачу не доводились, записи до трудової книжки не вносились, заробітна плата нараховувалась та виплачувалась.

За таких обставин, вона продовжувала виконувати обов`язки головного лікаря КНП «Обласна психіатрична лікарня №4» Одеської обласної ради» обґрунтовано, вважаючи, що дія укладеного контракту 21.03.2017 року продовжена та вона є головним лікарем.

Водночас, 11.10.2018 року вона не була допущена до свого робочого місця посадовими особами Департаменту охорони здоров`я Одеської обласної державної адміністрації.

Вказаними особами у ОСОБА_1 були відібрані ключі від службового кабінету.

На підтвердження правомірності своїх дій ними було пред`явлено наказ виконувача обов`язків директора Департаменту від 12.09.2018 року № 949-к «Про тимчасове покладання виконання обов`язків головного лікаря Комунального некомерційного підприємства Обласна психіатрична лікарня №4» Одеської обласної ради» на заступника головного лікаря з організаційно-методичної роботи ОСОБА_2

Їй же запропоновано написати заяву про звільнення «заднім числом», з 23.01.2018 року.

Вважає вказані дії посадових осіб державної влади неправомірними та вказує, що до теперішнього часу на умовах невизначеності щодо свого правового статусу на підприємстві вона вимушена щоденно з`являтись на роботу з метою запобігання звільнення у зв`язку з прогулами, не має можливості працевлаштуватись, постійно перебуває у стресовому стані.

При цьому її трудова книжка перебуває на підприємстві, а заробітну плату вона не отримує.

З урахуванням усього вищевикладеного, вона і звернулась до суду за захистом свої порушених трудових прав.

02 листопада 2018 року по вказаній справі було відкрите загальне позовне провадження та витребуванні докази по справі, справа призначена до підготовчого судового розгляду. /т. 1 л.с. 85-91/

27 грудня 2018 року відповідач Одеська обласна державна адміністрація надала відзив на позовні вимоги позивача, відповідно до яких вказав, що будь-яких протиправних дій обласною державною адміністрацією стосовно позивача не вчинено, а позовні вимоги є безпідставними та такими, що не підлягають задоволенню, посилаючись на процедуру реорганізації КНП «Обласна психіатрична лікарня №4» Одеської обласної ради», написання позивачем заяви про покладення на неї обов`язків головного лікаря КНП «Обласна психіатрична лікарня №4» Одеської обласної ради», погодженої управлінням Одеської обласної ради з майнових відносин, закінчення строку дії наказу, яким було покладено на ОСОБА_1 тимчасове виконання обов`язків головного лікаря та видання розпорядження від 24.09.2018 року, яким покладено виконання обов`язків головного лікаря КНП «Обласна психіатрична лікарня №4» Одеської обласної ради» на ОСОБА_2 , вказував на правомірності вчинення своїх дій та обґрунтованості припинення трудових відносин з позивачем.

Окрім того, також наполягав на тому, що позивач відмовилась від запропонованої їй т.в.о. КНП «Обласна психіатрична лікарня №4» Одеської обласної ради» посади заступника головного лікаря з медичної частини. Більш того, зазначив, що позивачем не надано суду жодного доказу у підтвердження начебто нанесеної їй моральної шкоди.

Представник Комунального некомерційного підприємства "Обласна психіатрична лікарня № 4 Одеської обласної ради" адвокат Карпов І.О. 25.01.2019 року та 02.04.2019 року, надав відзиви, згідно яких стверджує, що ОСОБА_1 ніколи не працювала на посаді головного лікаря КНП «Обласна психіатрична лікарня №4» Одеської обласної ради, тому поновити її на цій посаді неможливо.

Так, зазначив, що дійсно 21.03.2017 року на підставі рішення Одеської обласної ради № 370-VІІ між позивачем та Одеською державною адміністрацією укладено контракт терміном дії до 21.03.2020 року.

Разом з тим, рішенням обласної ради від 16.06.2017 року № 438-VІІ припинено КУ «Обласна психіатрична лікарня №4» шляхом її перетворення на Комунальне некомерційне підприємство «Обласна психіатрична лікарня №4» Одеської обласної ради», яке визнано правонаступником всього майна та обов`язків комунальної установи.

Затверджено склад комісії з припинення установи, головою якої призначено позивача.

23.01.2018 року внесено запис до відповідного реєстру про припинення КУ «Одеська обласна психіатрична лікарня №4» .

На підставі особистої заяви позивача від 10.11.2017 року, розпорядженням голови обласної адміністрації № 56-к-2018, погодженим управлінням обласної ради з майнових відносин від 23.03.2018 на ОСОБА_1 покладено обов`язки головного лікаря КНП «Обласна психіатрична лікарня №4» Одеської обласної ради».

Тож, ОСОБА_1 тимчасово виконувала обов`язки головного лікаря КНП «Обласна психіатрична лікарня №4» Одеської обласної ради» з 04.06.2018 року по 10.09.2018 року.

У зв`язку із закінчення дії наказу Департаменту був виданий наказ від 10.09.2018 року № 939-к «По припинення дії наказу Департаменту охорони здоров`я обласної державної адміністрації «Про тимчасове покладення обов`язків КНП «Обласна психіатрична лікарня №4» Одеської обласної ради» та 12.09.2018 року припинила виконувати обов`язки.

Натомість, перебуваючи на посаді голови ліквідаційної комісії, позивач з середини 2017 року не вчинила будь-яких дій щодо обрання для себе існуючих посад у лікарні під час її перетворення у некомерційне підприємство.

Наказом Департаменту охорони здоров`я від 12.09.2018 року № 949-к «Про тимчасове покладення виконання обов`язків головного лікаря комунального некомерційного підприємства «Обласна психіатрична лікарня №4» Одеської обласної ради», тимчасові обов`язки головного лікаря вказаної установи покладено на заступника головного лікаря з організаційно-методичної роботи ОСОБА_2 .

11.10.2018 року т.в.о. Комунального некомерційного підприємства «Обласна психіатрична лікарня №4» Одеської обласної ради» Качалка А.В. запропонувала ОСОБА_1 посаду заступника головного лікаря з медичної частини.

Цієї ж дати позивач письмово відмовилась від запропонованої їй посади.

Вказаний факт, на думку відповідача, висвітлює поведінку позивача ОСОБА_1 , її небажання працювати на підприємстві, наявність можливості працевлаштуватись та безпідставність вимог про стягнення моральної шкоди та середнього заробітку нібито за час вимушеного прогулу з огляду на те, що виключно від самої ОСОБА_1 залежало її подальше працевлаштування на протязі тривалого часу, оскільки вона виконувала обов`язки голови ліквідаційної комісії.

Факт додержання вимог законодавства про працю щодо ОСОБА_1 перевірений Головним управлінням Держпраці в Одеській області, в результаті чого складено акт № ОД 1031/131/АВ.

В результаті перевірки порушень законодавства про працю у даному випадку не встановлено.

Крім того, постановою КМУ № 1094 від 27.12.2017 року затверджено порядок проведення конкурсу на зайняття посади керівника державного комунального закладу охорони здоров`я.

Рішенням Одеської обласної ради № 880-VІІ від 21.12.2018 року Одеську державну адміністрацію уповноважено оголошувати та проводити конкурси.

Таким чином, призначення на посаду директора КНП «Обласна психіатрична лікарня №4» Одеської обласної ради» можливо лише за умови оголошення та проведення відповідного конкурсу Одеською обласною державною адміністрацією.

За таких обставин, позивачкою заявлено вимоги, які не можуть бути задоволені судом, оскільки вирішення наведеного питання належить до дискреційних повноважень виключно Одеської обласної державної адміністрації.

02 квітня 2019 року ухвалою Білгород - Дністровського міськрайонного суду, на місці, задоволено клопотання позивача про виклик та допит свідків.

02 квітня 2019 року Ухвалою Білгород - Дністровського міськрайонного суду Одеської області підготовчий судовий розгляд був закритий та справа призначена до судового розгляду по сутті.

Позивач та її представник в судовому засіданні позовні вимоги підтримали та просили їх задовольнити з підстав, наведених в позові.

Представники відповідачів в судовому засіданні з позовними вимогами не погодилися, просили суд в їх задоволені відмовити.

Після оголошеної в судовому засіданні перерви не з`явилися, були повідомлені належним чином в судовому засіданні.

Зі згоди представника позивача, позивача, суд закінчує розгляд справи за відсутність відповідачів та третьої особи.

Вислухавши представника позивача, позивача, представників відповідачів, допитавши в якості свідків ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , вивчивши матеріали справи, ретельно дослідивши докази, судом установлені такі факти та відповідні їм правовідносини.

Матеріалами справи встановлено, що дійсно 30.12.2005 року між Одеською обласною державною адміністрацією та ОСОБА_1 було укладено контракт терміном дії до 30.12.2006 року./т.1 л.с.18-20/.

Розпорядженням Одеської обласної державної адміністрації № 380-к-2005, призначено ОСОБА_1 на посаду головного лікаря психіатричної лікарні №4 /м. Білгород - Дністровський/ на умовах згідно з контрактом від 30.12.2005 року. /т.1л.с.17/.

Строк дії вказаного вище контракту було продовжено сторонами до 04.04.2008 року.

04.04.2008 року між Одеською обласною державною адміністрацією та ОСОБА_1 як головним лікарем Обласної психіатричної лікарні № 4 був укладений новий контракт терміном до 23.02.2010 року. /т.1 л.с.21-24/.

На підставі рішення Одеської обласної ради № 370-VІІ від 21.03.2017 року «Про укладання контракту та продовження строку дії контракту з керівниками обласних установ медичної сфери, що перебувають у спільній власності територіальних громад сіл, селищ, міст області, повноваження з управління якими делеговано обласній державній адміністрації», укладено контракт від 04.04.2008 року з ОСОБА_1 на посаді головного лікаря Комунальної установи «Обласна психіатрична лікарня № 4» строком на 3 роки. /т.1 л.с.72/.

Додатковими угодами до контракту від 04.04.2008 року термін його дії неодноразово продовжувався до 25.02.2017 року. /т.1 л.с.25-27/.

Як вбачається з матеріалів справи, 21.03.2017 року між Одеською обласною державною адміністрацією та ОСОБА_1 /головним лікарем КУ «Обласна психіатрична лікарня №4» було укладено новий контракт терміном дії до 21.03.2020 року. /т.1 л.с.28-31/

Строковий трудовий договір укладається у випадках, коли трудові відносини не можуть бути встановлені на невизначений строк з урахуванням характеру наступної роботи, або умов її виконання, або інтересів працівника та в інших випадках, передбачених законодавчими актами.

П. 2 частини першої ст. 23 КЗпП відокремлює трудові договори, що укладаються на строк, визначений за погодженням сторін.

Такі договори називають строковими. Вони можуть укладатися як при прийнятті на роботу, так і згодом, якщо є підстави для укладення (переукладення) строкового трудового договору.

Строковий трудовий договір може укладатися на будь-який строк, визначений за погодженням сторін. При цьому закон ніяк не обмежує права сторін трудового договору на визначення строку його дії (якщо взагалі не заборонено в даному випадку укладати трудовий договір на строк).

Випадками, коли трудові відносини не можуть бути встановлені на невизначений строк, є такі, які обумовлені характером майбутньої роботи, умовами її виконання, а також інтересами працівника.

"Характер майбутньої роботи" - це означає, що за своїм характером робота є такою, яка не виконується постійно (сезонні роботи, хоча б вони і не були включені до списків (переліків) сезонних робіт, а також ті, які виконуються протягом певного строку тощо).

"Умови виконуваної роботи" - це таке формулювання, що визначає роботу як постійну, але у зв`язку з конкретними умовами її виконання трудові відносини не можуть бути встановлені на невизначений строк. Насамперед це може бути пов`язано з тим, що для виконання даної роботи вже прийнятий на роботу працівник, який, однак, протягом певного періоду не може виконувати свої трудові обов`язки. Для заміщення тимчасово відсутнього працівника і здійснюється прийняття на роботу іншого працівника за строковим трудовим договором.

Правове становище працівників, що уклали строкові трудові договори, переважно не відрізняється від правового становища працівників, що уклали трудові договори на невизначений строк.

Водночас працівник, що уклав строковий трудовий договір, після закінчення обумовленого строку підлягає звільненню.

Звільнення здійснюється без його заяви за наказом власника.

Наказ про звільнення може бути виданий в останній день дії строкового трудового договору або до цього із зазначенням дати звільнення, що обумовлена строком трудового договору.

Але днем звільнення в будь-якому випадку повинен бути останній день роботи, як він визначений трудовим договором (під ним тут розуміється також останній день відпустки у випадках, коли вона надається з наступним звільненням).

Крім того, належить звернути увагу на те, що законодавство не встановлює обов`язку власника попереджати працівника про майбутнє звільнення у зв`язку з закінченням строку трудового договору. Підставою для звільнення працівника є п. 2 ст. 36 КЗпП.

Відповідно до ч. 3 ст. 21 КЗпП контракт це особлива форма трудового договору, в якому строк його чинності, права, обов`язки і відповідальність сторін (у тому числі матеріальна), умови матеріального забезпечення й організації праці працівника, умови розірвання договору, в тому числі дострокового, можуть установлюватися угодою сторін.

Мета укладання контракту максимальне використання індивідуальних здібностей працівника, надання додаткових стимулів для максимальної віддачі, підвищення взаємної відповідальності його сторін тощо.

Сторонами контракту є:

працівник, який повинен особисто виконувати покладені на нього трудові обов`язки; такі обов`язки не можна здійснювати через представника;

власник або уповноважений ним орган.

Таким чином, контракт це особливий вид трудового договору, який укладається в письмовій формі на строк, визначений угодою сторін, у якому права, обов`язки і відповідальність сторін, умови матеріального забезпечення й організації праці працівника, умови розірвання договору, в тому числі дострокового, можуть установлюватися угодою сторін.

Відмінність контракту від звичайного трудового договору полягає в наступному:

контракт обов`язково укладається в письмовій формі;

у контракті можуть установлюватися додаткові (крім зазначених законодавством) підстави щодо його розірвання;

контракт має строковий характер;

у разі дострокового розірвання контракт має передбачати, зобов`язання власника або уповноваженого ним органу щодо компенсації моральної та матеріальної шкоди, заподіяної працівникові;

сфера застосування контракту визначається законами України.

Відповідно до ч. 2 ст. 23 КЗпП, контракт укладається у випадках, коли трудові відносини не можуть бути встановлені на невизначений строк з урахуванням характеру майбутньої роботи, або умов її виконання, або інтересів працівника та в інших випадках, передбачених законодавчими актами.

Порядок укладання контрактів під час прийняття (наймання) на роботу працівників на підприємство, в установу, організацію незалежно від форми власності, виду діяльності та галузевої належності, а також щодо громадян визначено Положенням про порядок укладання контрактів при прийнятті на роботу працівників, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 19.03.1994 р. № 170 (із змінами, далі Положення № 170).

Відповідно до п. 3 Положення № 170 прийняття (наймання) на роботу працівників через укладання з ними контракту власником або уповноваженим ним органом може відбуватися у випадках, прямо передбачених законами.

Чинним законодавством передбачено, що контракт підлягає розірванню достроково на вимогу працівника: в разі його хвороби або інвалідності, які перешкоджають виконанню роботи за контрактом; порушення роботодавцем законодавства про працю; невиконання чи неналежного виконання роботодавцем зобов`язань, передбачених контрактом, та з інших поважних причин.

Звільнення працівника у цьому разі проводиться відповідно до статті 39 КЗпП.

Контракт може бути розірвано достроково також з ініціативи роботодавця до закінчення строку дії контракту у випадках, передбачених законодавством (статті 40, 41 КЗпП) та контрактом.

Відповідно до п. 1 ст. 40 КЗпП трудовий договір, укладений на невизначений строк, а також строковий трудовий договір до закінчення строку його чинності можуть бути розірвані власником або уповноваженим ним органом у випадку змін в організації виробництва і праці, в тому числі ліквідації, реорганізації, банкрутства або перепрофілювання підприємства, установи, організації, скорочення чисельності або штату працівників.

Матеріалами справи встановлено, що 16.06.2017 року Одеською обласною радою було винесено рішення № 438-VІІ «Про припинення комунальної установи «Обласна психіатрична лікарня №4» шляхом її перетворення у комунальне некомерційне підприємство «Обласна психіатрична лікарня №4» Одеської обласної ради». /т.1 л.с.73-75/.

Рішенням Одеської обласної ради від 22.09.2017 року № 541- VІІ, внесені зміни до рішення обласної ради від 16.06.2017 року № 438-VІІ «Про припинення Комунальної установи «Обласна психіатрична лікарня №4» шляхом її перетворення у Комунальне некомерційне підприємство «Обласна психіатрична лікарня №4» Одеської обласної ради», виклавши додаток до рішення «Склад комісії з припинення комунальної установи «Обласна психіатрична лікарня № 4» у новій редакції. /т.1 л.с.76-77/

З матеріалів справи вбачається, що головою комісії з припинення КУ «Обласна психіатрична лікарня №4» було визначено Бурлак ОСОБА_9 М. /т.1 л.с.77/.

21.12.2017 року Одеською обласною радою винесено рішення № 612- VІІ «Про затвердження передавального акта Комунальної установи «Обласна психіатрична лікарня №4». /т.1 л.с.78-83/.

За приписами ст. 36 КЗпП України, підставами припинення трудового договору є: 1) угода сторін; 2) закінчення строку крім випадків, коли трудові відносини фактично тривають і жодна з сторін не поставила вимогу про їх припинення; 3) призов або вступ працівника або власника - фізичної особи на військову службу, направлення на альтернативну (невійськову) службу, крім випадків, коли за працівником зберігаються місце роботи, посада відповідно до частин третьої та четвертої ст. 119 цього Кодексу; 4) розірвання трудового договору з ініціативи працівника (статті 38, 39), з ініціативи власника або уповноваженого ним органу (статті 40, 41) або на вимогу профспілкового чи іншого уповноваженого на представництво трудовим колективом органу (стаття 45); 5) переведення працівника, за його згодою, на інше підприємство, в установу, організацію або перехід на виборну посаду; 6) відмова працівника від переведення на роботу в іншу місцевість разом з підприємством, установою, організацією, а також відмова від продовження роботи у зв`язку із зміною істотних умов праці; 7) набрання законної сили вироком суду, яким працівника засуджено (крім випадків звільнення від відбування покарання з випробуванням) до позбавлення волі або до іншого покарання, яке виключає можливість продовження даної роботи; 7-1) укладення трудового договору (контракту), всупереч вимогам Закону України «Про запобігання корупції», встановленим для осіб, які звільнилися або іншим чином припинили діяльність, пов`язану з виконанням функцій держави або місцевого самоврядування, протягом року з дня її припинення; 7-2) з підстав, передбачених Законом України «Про очищення влади»; 8) підстави, передбачені контрактом; 9) підстави, передбачені іншими законами. У випадках, передбачених пунктами 7 і 71 частини першої цієї статті, особа підлягає звільненню з посади у триденний строк з дня отримання органом державної влади, органом місцевого самоврядування, підприємством, установою, організацією копії відповідного судового рішення, яке набрало законної сили, а у випадку, передбаченому пунктом 72, особа підлягає звільненню з посади у порядку, визначеному Законом України "Про очищення влади".

Зміна підпорядкованості підприємства, установи, організації не припиняє дії трудового договору.

У разі зміни власника підприємства, а також у разі його реорганізації (злиття, приєднання, поділу, виділення, перетворення) дія трудового договору працівника продовжується. Припинення трудового договору з ініціативи власника або уповноваженого ним органу можливе лише у разі скорочення чисельності або штату працівників (пункт 1 частини першої статті 40).

У відповідності до ст. 40 КЗпП України, трудовий договір, укладений на невизначений строк, а також строковий трудовий договір до закінчення строку його чинності можуть бути розірвані власником або уповноваженим ним органом лише у випадках: 1) змін в організації виробництва і праці, в тому числі ліквідації, реорганізації, банкрутства або перепрофілювання підприємства, установи, організації, скорочення чисельності або штату працівників; 2) виявленої невідповідності працівника займаній посаді або виконуваній роботі внаслідок недостатньої кваліфікації або стану здоров`я, які перешкоджають продовженню даної роботи, а так само в разі відмови у наданні допуску до державної таємниці або скасування допуску до державної таємниці, якщо виконання покладених на нього обов`язків вимагає доступу до державної таємниці; 3) систематичного невиконання працівником без поважних причин обов`язків, покладених на нього трудовим договором або правилами внутрішнього трудового розпорядку, якщо до працівника раніше застосовувалися заходи дисциплінарного чи громадського стягнення; 4) прогулу (в тому числі відсутності на роботі більше трьох годин протягом робочого дня) без поважних причин; 5) нез`явлення на роботу протягом більш як чотирьох місяців підряд внаслідок тимчасової непрацездатності, не рахуючи відпустки по вагітності і родах, якщо законодавством не встановлений триваліший строк збереження місця роботи (посади) при певному захворюванні.

За працівниками, які втратили працездатність у зв`язку з трудовим каліцтвом або професійним захворюванням, місце роботи (посада) зберігається до відновлення працездатності або встановлення інвалідності; 6) поновлення на роботі працівника, який раніше виконував цю роботу; 7) появи на роботі в нетверезому стані, у стані наркотичного або токсичного сп`яніння; 8) вчинення за місцем роботи розкрадання (в тому числі дрібного) майна власника, встановленого вироком суду, що набрав законної сили, чи постановою органу, до компетенції якого входить накладення адміністративного стягнення або застосування заходів громадського впливу; 10) призову або мобілізації власника - фізичної особи під час особливого періоду; 11) встановлення невідповідності працівника займаній посаді, на яку його прийнято, або виконуваній роботі протягом строку випробування.

Статтею 41 КЗпП України передбачені додаткові підстави розірвання трудового договору з ініціативи власника або уповноваженого ним органу з окремими категоріями працівників за певних умов, зокрема у випадках: 1) одноразового грубого порушення трудових обов`язків керівником підприємства, установи, організації всіх форм власності (філіалу, представництва, відділення та іншого відокремленого підрозділу), його заступниками, головним бухгалтером підприємства, установи, організації, його заступниками, а також службовими особами органів доходів і зборів, яким присвоєно спеціальні звання, і службовими особами центральних органів виконавчої влади, що реалізують державну політику у сферах державного фінансового контролю та контролю за цінами; 1-1) винних дій керівника підприємства, установи, організації, внаслідок чого заробітна плата виплачувалася несвоєчасно або в розмірах, нижчих від установленого законом розміру мінімальної заробітної плати; 2) винних дій працівника, який безпосередньо обслуговує грошові, товарні або культурні цінності, якщо ці дії дають підстави для втрати довір`я до нього з боку власника або уповноваженого ним органу; 3) вчинення працівником, який виконує виховні функції, аморального проступку, не сумісного з продовженням даної роботи; 4) перебування всупереч вимогам Закону України «Про запобігання корупції» у прямому підпорядкуванні у близької особи; 5) припинення повноважень посадових осіб.

У відповідності до п. 18 Постанови Пленуму Верховного Суду України "Про практику розгляду судами трудових спорів" при розгляді справ про поновлення на роботі судам необхідно з`ясувати, з яких підстав проведено звільнення працівника згідно з наказом (розпорядженням) і перевіряти їх відповідність законові. Суд не в праві визнати звільнення правильним, виходячи з обставин, з якими власник або уповноважений ним орган не пов`язували звільнення.

Отже, статтями 40 та 41 КЗпП України закріплено вичерпний перелік підстав, з яких власник або уповноважений ним орган може достроково розірвати трудовий договір із працівником, а в п. 18 Постанови Пленуму Верховного Суду України Про практику розгляду судами трудових спорів передбачено, що судам необхідно з`ясувати, з яких підстав проведено звільнення працівника згідно з наказом (розпорядженням) і перевіряти їх відповідність законові.

Задля повного, всебічного та об`єктивного розгляду справи, 02.11.2018 року Білгород-Дністровським міскрайонним судом Одеської області винесено ухвалу від 02.11.2018 року, згідно якої витребувано з Комунального некомерційного підприємства «Обласна психіатрична лікарня №4» Одеської обласної ради», код в , адреса: 67701, Одеська область, м. Білгород-Дністровський, вул. Шабська, 67, завірені встановленим чином наступні документи:

- правові акти індивідуальної, дії (рішення Одеської обласної ради, розпорядження голови державної обласної адміністрації, накази тощо) на підставі яких ОСОБА_1 звільнено з посади головного лікаря комунальної установи «Обласна психіатрична лікарня №4» або Комунального некомерційного підприємства «Обласна психіатрична лікарня №4» Одеської обласної ради» (в разі наявності);

- акти та матеріали службових розслідувань, інших документів, в разі, якщо звільнення відбулося в дисциплінарному порядку;

- копію трудової книжки ОСОБА_1 ;

- копію особової справи ОСОБА_1 ;

- копію статуту комунальної установи «Обласна психіатрична лікарня № 4»;

- копію статуту комунального некомерційного підприємства «Обласна психіатрична лікарня № 4» Одеської обласної ради»;

- копію штатного розкладу на 23.01.2018 року комунального некомерційного підприємства «Обласна психіатрична лікарня № 4» Одеської обласної ради»;

- копію штатного розкладу комунальної установи «Обласна психіатрична лікарня № 4» станом на момент припинення юридичної особи.

Витребувано із Департаменту охорони здоров`я Одеської обласної державної адміністрації, код в , адреса: 65107, м. Одеса, вул. Канатна, 83, завірені встановленим чином наступні документи:

- правові акти індивідуальної дії (рішення Одеської обласної ради, розпорядження голови державної обласної адміністрації, накази тощо) на підставі яких ОСОБА_1 звільнено з посади головного лікаря комунальної установи «Обласна психіатрична лікарня №4» або Комунального некомерційного підприємства «Обласна психіатрична лікарня №4» Одеської обласної ради» (в разі наявності);

- акти та матеріали службових розслідувань, інших документів, в разі, якщо звільнення відбулося в дисциплінарному порядку;

- наказу Департаменту охорони здоров`я Одеської обласної державної адміністрації від 12.09.2018 року № 949-к.

Витребувано з Одеської обласної державної адміністрації, код в , адреса:

65032, м. Одеса, пр-т. Шевченка, 4, завірені встановленим чином наступні документи:

- правові акти індивідуальної дії (рішення Одеської обласної ради, розпорядження голови державної обласної адміністрації, накази тощо) на підставі яких ОСОБА_1 звільнено з посади головного лікаря комунальної установи «Обласна психіатрична лікарня №4» або Комунального некомерційного підприємства «Обласна психіатрична лікарня №4» Одеської обласної ради» (в разі наявності);

- акти та матеріали службових розслідувань, інших документів, в разі, якщо звільнення відбулося в дисциплінарному порядку;

- розпорядження голови Одеської обласної державної адміністрації від 24.09.2018 року № 139/к-2018.

Витребувано з Одеської обласної ради, код в , адреса: 65000, м. Одеса, пр-т. Шевченка, 4, завірені встановленим чином наступні документи:

- рішення Одеської обласної ради від 21 березня 2017 року № 370-VII «Про укладання контракту та продовження строку дії контракту з керівниками обласних установ медичної сфери, що перебувають у спільній власності територіальних громад сіл, селищ, міст області, повноваження з управління якими делеговано обласній державній адміністрації»;

- рішення Одеської обласної ради від 16 червня 2017 року № 438-VII «Про припинення комунальної установи «Обласна психіатрична лікарня № 4» шляхом її перетворення у комунальне некомерційне підприємство «Обласна психіатрична лікарня № 4» Одеської обласної ради» з додатком;

- рішення Одеської обласної ради від 22 вересня 2017 року № 541-VII «Про внесення змін до рішення обласної ради від 16 червня 2017 року № 438-VII «Про припинення комунальної установи «Обласна психіатрична лікарня № 4» шляхом її перетворення у комунальне некомерційне підприємство «Обласна психіатрична лікарня № 4» Одеської обласної ради» з дотиком;

- рішення Одеської обласної ради від 21 грудня 2017 року № 612-VII «Про затвердження передавального акта комунальної установи «Обласна психіатрична лікарня №4» з додатком;

- рішення обласної ради від 22 вересня 2006 року № 73-V «Про майно спільної власності територіальних громад сіл, селищ, міст області, управління яким здійснює обласна рада» із змінами станом на 29.10.2018 року;

- рішення (в разі наявності) про звільнення ОСОБА_1 з посади головного лікаря комунальної установи «Обласна психіатрична лікарня №4» або Комунального некомерційного підприємства «Обласна психіатрична лікарня №4» Одеської обласної ради» в разі порушень нею положень законодавства України, умов контракту та статуту установи, підприємства.

Зобов`язано Комунальне некомерційне підприємство «Обласна психіатрична лікарня №4» Одеської обласної ради», код в , адреса: 67701, Одеська область, м. Білгород-Дністровський, вул. Шабська, 67, надати на адресу суду завірені встановленим чином наступні документи:

- правові акти індивідуальної, дії (рішення Одеської обласної ради, розпорядження голови державної обласної адміністрації, накази тощо) на підставі яких ОСОБА_1 звільнено з посади головного лікаря комунальної установи «Обласна психіатрична лікарня №4» або Комунального некомерційного підприємства «Обласна психіатрична лікарня №4» Одеської обласної ради» (в разі наявності);

- акти та матеріали службових розслідувань, інших документів, в разі, якщо звільнення відбулося в дисциплінарному порядку;

- копію трудової книжки ОСОБА_1 ;

- копію особової справи ОСОБА_1 ;

- копію статуту Комунальної установи «Обласна психіатрична лікарня № 4»;

- копію статуту Комунального некомерційного підприємства «Обласна психіатрична лікарня № 4» Одеської обласної ради»;

- копію штатного розкладу на 23.01.2018 року комунального некомерційного підприємства «Обласна психіатрична лікарня № 4» Одеської обласної ради»;

- копію штатного розкладу комунальної установи «Обласна психіатрична лікарня № 4» станом на момент припинення юридичної особи.

Зобов`язано Департамент охорони здоров`я Одеської обласної державної адміністрації, код в , адреса: 65107, м. Одеса, вул. Канатна, 83, надати на адресу суду завірені встановленим чином наступні документи:

- правові акти індивідуальної дії (рішення Одеської обласної ради, розпорядження голови державної обласної адміністрації, накази тощо) на підставі яких ОСОБА_1 звільнено з посади головного лікаря комунальної установи «Обласна психіатрична лікарня №4» або Комунального некомерційного підприємства «Обласна психіатрична лікарня №4» Одеської обласної ради» (в разі наявності);

- акти та матеріали службових розслідувань, інших документів, в разі, якщо звільнення відбулося в дисциплінарному порядку;

- наказу Департаменту охорони здоров`я Одеської обласної державної адміністрації від 12.09.2018 року № 949-к.

Зобов`язано Одеську обласну державну адміністрацію, код в , адреса:

65032, м. Одеса, пр-т. Шевченка, 4, надати на адресу суду завірені встановленим чином наступні документи:

- правові акти індивідуальної дії (рішення Одеської обласної ради, розпорядження голови державної обласної адміністрації, накази тощо) на підставі яких ОСОБА_1 звільнено з посади головного лікаря комунальної установи «Обласна психіатрична лікарня №4» або Комунального некомерційного підприємства «Обласна психіатрична лікарня №4» Одеської обласної ради» (в разі наявності);

- акти та матеріали службових розслідувань, інших документів, в разі, якщо звільнення відбулося в дисциплінарному порядку;

- розпорядження голови Одеської обласної державної адміністрації від 24.09.2018 року № 139/к-2018.

Зобов`язано Одеську обласну раду, код в , адреса: 65000, м. Одеса, пр-т. Шевченка, 4, надати на адресу суду завірені встановленим чином наступні документи:

- рішення Одеської обласної ради від 21 березня 2017 року № 370-VII «Про укладання контракту та продовження строку дії контракту з керівниками обласних установ медичної сфери, що перебувають у спільній власності територіальних громад сіл, селищ, міст області, повноваження з управління якими делеговано обласній державній адміністрації»;

- рішення Одеської обласної ради від 16 червня 2017 року № 438-VII «Про припинення комунальної установи «Обласна психіатрична лікарня № 4» шляхом її перетворення у комунальне некомерційне підприємство «Обласна психіатрична лікарня № 4» Одеської обласної ради» з додатком;

- рішення Одеської обласної ради від 22 вересня 2017 року № 541-VII «Про внесення змін до рішення обласної ради від 16 червня 2017 року № 438-VII «Про припинення комунальної установи «Обласна психіатрична лікарня № 4» шляхом її перетворення у комунальне некомерційне підприємство «Обласна психіатрична лікарня № 4» Одеської обласної ради» з дотиком;

- рішення Одеської обласної ради від 21 грудня 2017 року № 612-VII «Про затвердження передавального акта комунальної установи «Обласна психіатрична лікарня №4» з додатком;

- рішення обласної ради від 22 вересня 2006 року № 73-V «Про майно спільної власності територіальних громад сіл, селищ, міст області, управління яким здійснює обласна рада» із змінами станом на 29.10.2018 року;

- рішення (в разі наявності) про звільнення ОСОБА_1 з посади головного лікаря комунальної установи «Обласна психіатрична лікарня №4» або Комунального некомерційного підприємства «Обласна психіатрична лікарня №4» Одеської обласної ради» в разі порушень нею положень законодавства України, умов контракту та статуту установи, підприємства.

На виконання ухвали суду від 02.11.2018 року про витребування доказів, від представника КНП «Обласна психіатрична лікарня №4» Одеської обласної ради» надійшли витребувані документи.

Як вбачається з копії трудової книжки та особової картки працівника ОСОБА_1 , на підставі розпорядження Одеської обласної державної адміністрації від 30.12.2005 року, та винесеного наказу № 4-ос від 27.01.2006 року по ОПЛ, ОСОБА_1 призначено на посаду головного лікаря обласної психіатричної лікарні № 4, з 27.01.2006 року.

16.05.2011 року назву установи перейменовано /наказ № 77від 16.05.2011/.

Запис у трудовій книжці серії НОМЕР_2 № НОМЕР_3 щодо перетворення КУ «Обласна психіатрична лікарня №4» в КНП «Обласна психіатрична лікарня № 4» Одеської обласної ради», а також запис від 23.01.2018 року про призначення ОСОБА_1 тимчасово виконуючою обов`язки головного лікаря КНП «Обласна психіатрична лікарня № 4» Одеської обласної ради» згідно наказу ДОЗООД № 25-к від 22.01.2018 року вважається недійсним.

Натоміть наявний запис, що на підставі рішення Одеської обласної ради № 438-VІІ від 16.06.2017 року та наказу від 24.01.2018 року Комунальна установа Обласна психіатрична лікарня № 4 припинена шляхом її перетворення Комунальне некомерційне підприємство «Обласна психіатрична лікарня №4» Одеської обласної ради», яка є правонаступником всього майна, прав та обов`язків комунальної установи. /т.1.л.с.104-106/.

Інші послідуючі записи в трудовій книжці ОСОБА_1 серії НОМЕР_4 відсутні.

Як вбачається з копії штатного розкладу на 23.01.2018 року Комунального некомерційного підприємства «Обласна психіатрична лікарня № 4» Одеської обласної ради», у ньому наявна посада головного лікаря, її не було скорочено під час реорганізації. /т1 л.с.118-125/

Судом встановлено, що на підставі заяви ОСОБА_1 від 12.03.2018 року, подання Департаменту охорони здоров`я Одеської обласної державної адміністрації, погодженого управлінням обласної ради з майнових відносин, Одеською обласною державною адміністрацією винесено розпорядження «Про тимчасове покладання виконання обов`язків головного лікаря комунального некомерційного підприємства «Обласна психіатрична лікарня №4» Одеської обласної ради». /т.1 л.с.98-99/.

Наказами Департаменту охорони здоров`я від 22.01.2018 року № 25-к,від 03.03.2018 року № 14-к, від 23.05.2018 року на ОСОБА_1 покладалось виконання обов`язків головного лікаря КНП ««Обласна психіатрична лікарня №4» Одеської обласної ради» тимчасово, до вирішення питання щодо призначення головного лікаря цього підприємства в установленому порядку, але не більше ніж на 2 місяці з правом підпису на банківських документах. /т.1 л.с.96,97,100,101/.

Наказом Департаменту охорони здоров`я від 11.06.2018 року № 238-к, було покладено виконання обов`язків головного лікаря КНП «Обласна психіатрична лікарня №4» Одеської обласної ради» на ОСОБА_1 строком на 3 місяці з 11.06.2018 року, з правом підпису на банківських документах. /т.1 л.с.103/.

10.09.2018 року Департаментом охорони здоров`я Одеської обласної державної адміністрації винесено наказ № 939-к «Про припинення дії наказу Департаменту охорони здоров`я Одеської обласної державної адміністрації «Про тимчасове покладання виконання обов`язків головного лікаря комунального некомерційного підприємства «Обласна психіатрична лікарня №4» Одеської обласної ради» у зв`язку з закінченням терміну дії. /т.1 л.с.102/.

Надалі, на підставі заяви ОСОБА_2 , подання Департаменту охорони здоров`я, погодженого Управлінням обласної ради з майнових відносин згідно листа № 0300/2116 від 11.09.2018 року, 12.09.2018 року Департаментом охорони здоров`я Одеської обласної державної адміністрації винесено наказ № 949-к, яким покладено тимчасове виконання обов`язків головного лікаря Комунального некомерційного підприємства «Обласна психіатрична лікарня № 4» Одеської обласної ради» на заступника головного лікаря з організаційно-методичної роботи ОСОБА_2 з 12.09.2018 року до призначення керівника, в порядку передбаченого чинним законодавством, з правом підпису на банківських документах.

24.09.2018 року Одеською обласною державною адміністрацією винесено розпорядження «Про тимчасове покладання виконання обов`язків головного лікаря комунального некомерційного підприємства «Обласна психіатрична лікарня № 4» Одеської обласної ради» /т.1 л.с.235/.

11.10.2018 року т.в.о. головного лікаря Комунального некомерційного підприємства «Обласна психіатрична лікарня № 4» Одеської обласної ради» запропоновано ОСОБА_1 посаду заступника головного лікаря з медичної частини, яка введена до штатного розпису 11.06.2018 року, але позивач відмовилась від неї, що підтверджується її заявою від 11.10.2018 року.

Згідно листа з Департаменту охорони здоров`я Одеської обласної державної адміністрації повідомлено ОСОБА_1 , що Департаментом охорони здоров`я Одеської обласної державної адміністрації 24.07.2017 року було направлено лист до управління обласної ради з майнових відносин щодо погодження кандидатури ОСОБА_1 на посаду головного лікаря КНП «Обласна психіатрична лікарня № 4» Одеської обласної ради», однак управління обласної ради з майнових відносин листом від 03.08.2017 року № 0300/1432 не підтвердило вказану кандидатуру на призначення головного лікаря КНП «Обласна психіатрична лікарня № 4» Одеської обласної ради».

Тому, на підставі заяви ОСОБА_1 від 10.11.2017 року та погодження управлінням обласної ради з майнових відносин на останню було покладено виконання обов`язків головного лікаря КНП «Обласна психіатрична лікарня №4» Одеської обласної ради», що виконувались ОСОБА_1 до 10.09.2018 року.

Також зазначено, що будучи головою комісії з припинення КУ «Обласна психіатрична лікарня №4» вона мала запропонувати собі посаду заступника головного лікаря або будь-яку вакантну посаду згідно з штатним розписом КНП «Обласна психіатрична лікарня № 4» Одеської обласної ради».

Разом з тим, в матеріалах справи відступний лист управління обласної ради з майнових відносин щодо не погодження кандидатури ОСОБА_1 на посаду головного лікаря КНП Обласна психіатрична лікарня № 4» Одеської обласної ради».

Варто зауважити й те, що жодними нормами трудового законодавство не зобов`язано голову ліквідаційної комісії обирати собі вакантні посади.

Напроти, як висловлено в правовій позиції ВСУ, у Постанові від 11.04.2018 року по справі № 591/3104/16-ц, встановлена законодавством можливість припинення в результаті реорганізації /перетворення/ установи з одночасним створенням іншої, яка буде виконувати повноваження /завдання/ особи, що припиняється, не виключає, а включає зобов`язання роботодавця /органу державної влади, місцевого самоврядування/ по працевлаштуванню працівників реорганізованої установи.

Натомість, позивач вказує, що 11.10.2018 року вона не була допущеною до свого робочого місця посадовими особами Департаменту охорони здоров`я Одеської обласної державної адміністрації, що підтверджує актами від 12.10.2018 року, від 16.10.2018 року, від 17.10.2018, від 18.10.2018, від 19.10.2018, від 22.10.2018, від 23.10.2018, від 24.10.2018року, від 25.10.2018 року, від 26.10,18 року, від 29.10.2018 року, від 30.10.2018 року, складених в присутності та за підписами старшого інспектора з кадрів ОСОБА_10 , юрисконсульта Бобко О.М ОСОБА_11 , головного бухгалтера ОСОБА_12 /т.1 л.с.60-71/.

В судовому засіданні, також були заслухані свідки ОСОБА_8 , ОСОБА_10 та ОСОБА_12 , які підтвердили факт не допуску 11.10.2018 року до виконання ОСОБА_1 своїх посадових обов`язків та до її робочого місця.

Як вбачається з листа № 131 від 09.10.2018 року з професійної спілки працівників охорони здоров`я України, сам по собі факт реорганізації КУ не є підставою для звільнення працівників, якщо це не буде супроводжуватись скороченням їх чисельності або штату /ч.3 ст. 36 КУпАп/.

Відповідно до Методичних рекомендацій з питань перетворення закладів охорони здоров`я з бюджетних установ у комунальні некомерційні підприємства, факт реорганізації закладу охорони здоров`я бюджетної установи не є підставою для звільнення керівника та припинення укладеного з ним контракту, якщо сторони не домовлялись про його дострокове припинення за угодою сторін, або він не був звільнений на підставах, визначених контрактом.

Матеріалами справи не встановлено скорочення посади головного лікаря, що підтверджується штатними розписами.

Разом з тим, згідно п.5.2. Контракту від 21.03.2017 року, контракт припиняється: а) після закінчення терміну дії контракту; б) за згодою сторін; в) до закінчення дії контракту у випадках, передбачених п. 5.3 і 5.4 цього контракту.

У п.5.3 контракту вказано, що керівник достроково звільняється з посади, а цей контакт розривається відповідно до рішення власника з наступних підстав: а) у разі систематично невиконання керівником без поважних причин обов`язків, покладених на нього цим контрактом, статутом чи законодавством; б) у разі одноразового грубого порушення керівником законодавства чи обов`язків, передбачених контрактом чи статутом установи, в результаті чого для установи настали значні негативні наслідки; в) у разі невиконання установою зобов`язань перед бюджетом та Пенсійним фондом щодо сплати обов`язкових платежів, страхових внесків, також невиконання установою зобов`язань щодо виплати заробітної плати працівникам чи недотримання графіка погашення заборгованості із заробітної плати; г) у разі неподання на узгодження орган управління річного фінансового плану установи; д) за поданням службових осіб органів державного нагляду за охороною праці у разі систематичних порушень вимог чинного законодавства з питань охорони праці; е) у разі порушення порядку здійснення розрахунків в іноземній валюті; ж) у разі невиконання рішень Власника, розпоряджень обласної державної адміністрації, наказів галузевого управління та інших нормативно-правових актів; з) у разі непогодження відповідним органом планів роботи, кошторисів, калькуляцій, договорів, які відповідно до законодавства, статуту установи та цього контракту повинні бути узгодженими; і) у разі виявлення Державною фінансовою інспекцією в Одеській області суттєвих порушень, про що складено відповідний акт; ї) у разі порушення законодавства з питань державних закупівель та бюджетного законодавства, що призвело до порушення порядку використання коштів.

5.4 Керівник може за своєю ініціативою розірвати контракт до закінчення терміну його дії у випадках та у порядку, передбачених законодавством. /т.1 л.с.28-31/.

Як вбачається з матеріалів справи, згідно відповіді з КНП «Обласна психіатрична лікарня № 4» Одеської обласної ради № 1101 від 12.11.2018 року повідомлено, що актів та матеріалів службових розслідувань відповідно до яких ОСОБА_1 була звільнена в дисциплінарному порядку в адміністрації КНП «ОПЛ № 4 ООР» відсутні. /т.2 л.с.33/.

Відповідно до ст. 43 Конституції України, кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає, або на яку він вільно погоджується. Використання примусової праці забороняється. Громадянам гарантується захист від незаконного звільнення.

Згідно із частиною першою статті 21 КЗпП України, трудовий договір є угода між працівником і власником підприємства, установи, організації або уповноваженим ним органом чи фізичною особою, за якою працівник зобов`язується виконувати роботу, визначену цією угодою, з підляганням внутрішньому трудовому розпорядкові, а власник підприємства, установи, організації або уповноважений ним орган чи фізична особа зобов`язується виплачувати працівникові заробітну плату і забезпечувати умови праці, необхідні для виконання роботи, передбачені законодавством про працю, колективним договором і угодою сторін.

Підстави припинення трудового договору передбачені статтею 36 КЗпП України.

Відповідно до частини третьої та четвертої статті 36 КЗпП України, зміна підпорядкованості підприємства, установи, організації не припиняє дії трудового договору.

У разі зміни власника підприємства, а також у разі його реорганізації (злиття, приєднання, поділу, виділення, перетворення) дія трудового договору працівника продовжується.

Припинення трудового договору з ініціативи власника або уповноваженого ним органу можливе лише у разі скорочення чисельності або штату працівників (пункт 1 частини першої статті 40).

До аналогічного правового висновку прийшов ВСУ у Постанові від 16.01.2018 року по справі №335/4163/16-ц та Постанові від 11.04.2018 у справі № 152/984/17.

Відповідно до статті 233 КЗпП України, працівник може звернутися з заявою про вирішення трудового спору безпосередньо до районного, районного у місті, міського чи міськрайонного суду в тримісячний строк з дня, коли він дізнався або повинен був дізнатися про порушення свого права, а у справах про звільнення - в місячний строк з дня вручення копії наказу про звільнення або з дня видачі трудової книжки.

У п. 19 Постанови Пленуму ВСУ від 06.11.1992 № 9 «Про практику розгляду судами трудових спорів» судам роз`яснено, що, розглядаючи трудові спори, пов`язані зі звільненням за п. 1 ст. 40 КЗпП України, суди зобов`язані з`ясувати, чи дійсно у відповідача мали місце зміни в організації виробництва і праці, зокрема ліквідація, реорганізація або перепрофілювання підприємства, установи, організації, скорочення чисельності або штату працівників, чи додержано власником або уповноваженим ним органом норм законодавства, що регулюють вивільнення працівника, які є докази щодо змін в організації виробництва і праці, про те, що працівник відмовився від переведення на іншу роботу або що власник або уповноважений ним орган не мав можливості перевести працівника з його згоди на іншу роботу на тому ж підприємстві, в установі, організації, чи не користувався вивільнюваний працівник переважним правом на залишення на роботі та чи попереджувався він за два місяці про наступне вивільнення.

З урахуванням усього вищевикладеного, слід дійти висновку, що є закон, який регулює трудові відносини у випадку реорганізації, а саме до даних правовідносини поширюється дія ч.4 ст. 36,ч.1 п.1 ст. 40 КЗпП України.

Ствердження відповідачів, що позивач посилається на загальні норми трудового законодавства, що в даному випадку не підлягають до застосування є невірним, оскільки контракт є видом строкового трудового договору, в якому строк його чинності, права, обов`язки і відповідальність сторін (у тому числі матеріальна), умови матеріального забезпечення й організації праці працівника, умови розірвання договору, в тому числі дострокового, можуть установлюватися угодою сторін.

Водночас, згідно п. 2.3.2 Контракту визначено, що наймач /Одеська обласна державна адміністрація/ має право звільнити керівника /Бурлак Н.М./ у разі закінчення строку дії контракту, достроково за вимогою керівника / ОСОБА_3 М./, а також на підставі відповідного рішення власника /Одеська обласна рада/ у випадку порушень керівником / ОСОБА_1 ./ вимог законодавства, статуту, умов контракту.

Натомість, власником Комунального некомерційного підприємства «Обласна психіатрична лікарня №4» Одеської обласної ради» - Одеською обласною радою» рішень щодо звільнення позивача не приймалось.

Будь-які правові акти індивідуальної дії /розпорядження, накази тощо/ про дострокове припинення контракту та звільнення з роботи /посади/ позивачу не доводились, записи до трудової книжки не вносились, заробітна плата нараховувалась та виплачувалась.

Вказане порушує право позивача на працю, оскільки є чинним контракт, який достроково не припинений жодною із сторін, проте позивач позбавлена можливості працювати на даному підприємстві, оскільки їй чиняться перешкоди, що підтверджується актами, показаннями свідків та не заперечується і самим відповідачем.

Посилання відповідачів на статут реорганізованої установи, у якому зазначено, що з моменту призначення ліквідаційної комісії до неї переходять усі повноваження з управління справами підприємства, а повноваження керівника припиняються не є правовим підґрунтям для того, щоб вважати, що відбулось звільнення керівника, тобто головного лікаря ОСОБА_1 , оскільки по-перше він втратив чинність з моменту введення в дію статуту КНП «Обласна психіатрична лікарня № 4» Одеської обласної ради», а юридична особа КУ «Обласна психіатрична лікарня №4» припинилась внаслідок реорганізації, по-друге, не обумовлено угодою сторін, як підстава для припинення трудових відносин, визначеною у контракті.

Більш того, звільнення позивача мало оформлюватись відповідними актами індивідуальної дії /наказами, розпорядженнями/, та повинен бути внесений запис у трудову книжку ОСОБА_1 за наявності визначених чинним законодавством підстав для звільнення.

Судом звертається увага і на те, що відповідачі посилаючись на правомірності своїх дій вказали, що факт додержання вимог законодавства про працю щодо ОСОБА_1 перевірений Головним управлінням Держпраці в Одеській області, в результаті чого складено акт № ОД 1031/131/АВ.

У відповідності до ч.1,6 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Всупереч наведених норм чинного законодавства, відповідачами не приєднано до матеріалів справи доказів проведення перевірки.

Більш того, в матеріалах справи відсутній лист Обласної ради про непогодження кандидатури ОСОБА_1 на посаду головного лікаря КНП «Обласна психіатрична лікарня №4» Одеської обласної ради», лише наявний наказ Департаменту охорони здоров`я від 10.09.2018 року, яким припинено дію наказу № 238-к від 11.06.2018 року та заявлено іншу кандидатуру на виконання обов`язків головного лікаря, яку погоджено управлінням Одеської обласної ради з майнових відносин.

Проте, вказане не свідчить про звільнення позивача ОСОБА_1 у встановленому законом порядку.

Посилання відповідачів на те, що оскільки позивач погодилась на посаду тимчасово виконуючої обов`язки головного лікаря, тому автоматично втратила посаду головного лікаря не є правомірним, оскільки контракт, укладений між Одеською обласною держадміністрацією та ОСОБА_1 21.03.2017 року є чинним, а при реорганізації згідно штатного розпису посаду головного лікаря не скорочено.

Письмова відмова позивача від переведення її на посаду заступника головного лікаря з медичної частини не свідчить про припинення її повноважень головного лікаря та автоматичного звільнення з посади, оскільки як вірно зазначив відповідач лише до дискреційних повноважень Одеської обласної ради входить повноваження щодо прийняття на роботу та звільнення з посади керівників закладів охорони здоров`я тощо, що також передбачено статутом.

Звільнення головного лікаря ОСОБА_13 , оформленого належним чином не відбулось. Затвердження рішенням Одеської обласної ради «Про деякі питання щодо призначення на посаду керівників закладів охорони здоров`я, що належать до спільної власності територіальних громад сіл,селищ, міст Одеської області» конкурсної основи для прийняття на посади керівників закладів охорони здоров`я не позбавляє права позивача на продовження її трудових відносин з реорганізованим підприємством «Обласна психіатрична лікарня №4» Одеської обласної ради» на період дії контракту.

Оскільки загалом звільнення належним чином головного лікаря КУ «Обласна психіатрична лікарня №4» Бурлак Н. ОСОБА_14 не відбулось, достроково контракт не був припинений жодною із сторін, тому суд погоджується з ствердження позивача, що правові відносини продовжують тривати вже з реорганізованим Комунальним некомерційним підприємством «Обласна психіатрична лікарня №4» Одеської обласної ради, а тому дії посадових осіб Департаменту охорони здоров`я Одеської обласної державної адміністрації, Одеської обласної державної адміністрації з недопущення позивача до робочого місця, відібрання ключів від службового кабінету є неправомірними, а тому позовні вимоги ОСОБА_1 в частині визнання контракту з головним лікарем Комунальної установи «Обласна психіатрична лікарня № 4», укладений Одеською обласною державною адміністрацією, в особі голови державної адміністрації Степанова М.В., на підставі відповідного рішення Одеської обласної ради від 21.03.2017 року № 370-VII, з громадянкою ОСОБА_1 після припинення Комунальної установи «Обласна психіатрична лікарня № 4» (Ідентифікаційний код в ) шляхом перетворення у Комунальне некомерційне підприємство «Обласна психіатрична лікарня № 4» Одеської обласної ради» (Ідентифікаційний код в ) продовженим на строк дії вказаного контракту, тобто до 21.03.2020 року та в частині визнання незаконними дії посадових осіб Департаменту охорони здоров`я Одеської обласної держаної адміністрації, Одеської обласної державної адміністрації по не допущенню до свого робочого місця, відібрання ключів від службового кабінету у ОСОБА_1 є обґрунтованими, доведеними та підлягаючими задоволенню.

Згідно з ч.1 ст.235 КЗпП України, у разі звільнення без законної підстави або незаконного переведення на іншу роботу працівник повинен бути поновлений на попередній роботі органом, який розглядає трудовий спір.

Виходячи зі змісту ст.ст. 24, 31, ч. 5 ст. 235 КЗпП України, ст. 77 Закону України «Про виконавче провадження» негайне виконання рішення суду означає обов`язок, а не право власника не пізніше наступного дня після проголошення судового рішення видати наказ (розпорядження) про поновлення працівника на роботі і фактично допустити його до виконання попередніх обов`язків.

Так, згідно п. 34 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 06.11.1992 року за №9 «Про практику розгляду судами трудових спорів» відповідно до ст. 24 КЗпП України рішення про поновлення на роботі вважається виконаним з дня видання власником або уповноваженим ним органом про це наказу.

Таким чином, та на підставі вищенаведених норм закону, з урахуванням незаконного недопущення на роботу головного лікаря КНП «Обласна психіатрична лікарня №4» Одеської обласної ради» Бурлак Н ОСОБА_15 , її необхідно поновити на роботі, а тому позовні вимоги і в частині поновлення ОСОБА_1 на посаді головного лікаря КНП «Обласна психіатрична лікарня №4» Одеської обласної ради» є обґрунтованими.

Що стосується позовних вимог про стягнення на користь ОСОБА_1 середнього заробітку за час вимушеного прогулу, суд приходить до наступного.

Так, при винесенні рішення про поновлення на роботі орган, який розглядає трудовий спір, одночасно приймає рішення про виплату працівникові середнього заробітку за час вимушеного прогулу або різниці в заробітку за час виконання нижчеоплачуваної роботи, але не більш як за один рік. Якщо заява про поновлення на роботі розглядається більше одного року, не з вини працівника, орган, який розглядає трудовий спір, виносить рішення про виплату середнього заробітку за весь час вимушеного прогулу (ст. 235 ч.2 КЗпП України).

Порядок обчислення середньої заробітної плати працівника у випадках, передбачених законодавством, встановлюється Кабінетом Міністрів України (ч.1 ст. 27 Закону України Про оплату праці»).

У випадках стягнення на користь працівника середнього заробітку за час вимушеного прогулу в зв`язку з незаконним звільненням або переведенням, відстороненням від роботи - невиконанням рішення про поновлення на роботі, затримкою видачі трудової книжки або розрахунку він визначається за загальними правилами обчислення середнього заробітку, виходячи з заробітку за останні два календарні місяці роботи. Для працівників, які пропрацювали на даному підприємстві (в установі, організації) менш двох місяців, обчислення проводиться з розрахунку середнього заробітку за фактично пропрацьований час.

При цьому враховуються положення Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 8 лютого 1995 року N 100( 100-95-п ) (зі змінами, внесеними постановою Кабінету Міністрів України від 16 травня 1995 року N 348).

Таким чином, нарахування виплат, що обчислюються із середньої заробітної плати за останні два місяці роботи, провадяться шляхом множення середньоденного (годинного) заробітку на число робочих днів /годин, а у випадках, передбачених чинним законодавством, календарних днів, які мають бути оплачені за середнім заробітком. Середньоденна (годинна) заробітна плата визначається діленням заробітної плати за фактично відпрацьовані протягом двох місяців робочі (календарні) дні на число відпрацьованих робочих днів (годин), а у випадках, передбачених чинним законодавством, - на число календарних днів за цей період.

У разі коли середня місячна заробітна плата визначена законодавством як розрахункова величина для нарахування виплат і допомоги, вона обчислюється шляхом множення середньоденної заробітної плати, розрахованої згідно з абзацом першим цього пункту, на середньомісячне число робочих днів у розрахунковому періоді. Середньомісячне число робочих днів розраховується діленням на 2 сумарного числа робочих днів за останні два календарні місяці згідно з графіком роботи підприємства, установи, організації, встановленим з дотриманням вимог законодавства. (п. 8 Постанови №100).

Враховуючи те, що з 11.10.2018 року позивач не була допущена до роботи, то нарахування середньомісячної заробітної плати слід вираховувати саме з цієї дати по день винесення судом рішення, тобто по 11.10.2019 року.

За основу має бути взяті два попередні місяці, що передували моменту звільнення, тобто вересень та серпень місяць.

Таким чином: 6289,44+11189,80=17479,24 грн.:2/місяці/=8739,62 грн.- середньомісячна заробітна плата.

З моменту звільнення ОСОБА_1 минуло 12 повних місяців, а отже 8739, 62 грн х 12 =104875, 44 грн - середній заробіток, що має бути виплачений ОСОБА_1 за час вимушеного прогулу.

Стосовно вимог позивача про стягнення моральної шкоди, суд приходить до наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 237-1 КЗпП України, відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику провадиться у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв`язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя.

Відповідно до п.4 Постанови Пленуму Верховного суду України №4 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» у позовній заяві про відшкодування моральної шкоди має бути зазначено, в чому полягає ця шкода, якими неправомірними діями чи бездіяльністю її заподіяно позивачеві, з яких міркувань він виходив, визначаючи розмір шкоди, та якими доказами це підтверджується.

Згідно п. 9 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 року №4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин.

Зокрема, враховуються стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану, добровільне - за власною ініціативою чи за зверненням потерпілого - спростування інформації редакцією засобу масової інформації. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості.

В своєму позові, ОСОБА_1 вказала, що порушення її законних прав призвело до моральних страждань, до теперішнього часу на умовах невизначеності щодо свого правового статусу на підприємстві вона вимушена щоденно з`являтись на роботу з метою запобігання звільнення у зв`язку з прогулами, не має можливості працевлаштуватись, постійно перебуває у стресовому стані. Пережиту моральну шкоду позивач оцінює у 10000 грн.

Суд погоджується з тим, що безсумнівно ОСОБА_1 пережила моральні страждання, оскільки незаконним не допуском її до виконання безпосередніх її посадових обов`язків, вона була позбавлена можливості працювати на даному підприємстві та отримувати заробітну плату, у зв`язку із чим у неї суттєво погіршилось матеріальне становище, а не винесення органами місцевого самоврядування жодних актів індивідуальної дій щодо її звільнення, не віддання ОСОБА_1 трудової книжки, позбавило її права на працевлаштування загалом.

Враховуючи усе вищевикладене, виходячи із засад розумності, виваженості та справедливості,суд прийшов до висновку про необхідність часткового задоволення позовних вимог ОСОБА_1 в частині стягнення на її користь моральної шкоди, а саме з урахуванням рівня моральних та душевних страждань доцільним буде відшкодування їй моральної шкоди у розмірі 3 000 грн.

З урахування усього вищевикладеного, на основі повно та всебічно досліджених доказів, із урахуванням вимог чинного законодавства, та фактичних правовідносин, що виникли між сторонами, суд приходить до висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1 до Одеської обласної державної адміністрації, Департаменту охорони здоров`я Одеської обласної державної адміністрації, Комунального некомерційного підприємства «Обласна психіатрична лікарня №4» Одеської обласної ради», Одеської обласної ради, Управління обласної ради з майнових відносин, третя особа, ОСОБА_2 , про визнання незаконними рішень, дій органу державної влади, їхніх посадових і службових осіб, визнання права на працю, поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу та відшкодування моральної шкоди підлягають частковому задоволенню, а саме в частині визнання контракту з головним лікарем Комунальної установи «Обласна психіатрична лікарня № 4», укладений Одеською обласною державною адміністрацією, в особі голови державної адміністрації Степанова М.В., на підставі відповідного рішення Одеської обласної ради від 21.03.2017 року № 370-VII, з громадянкою ОСОБА_1 після припинення Комунальної установи «Обласна психіатрична лікарня № 4» (Ідентифікаційний код в ) шляхом перетворення у Комунальне некомерційне підприємство «Обласна психіатрична лікарня № 4» Одеської обласної ради» (Ідентифікаційний код в ) продовженим на строк дії вказаного контракту, тобто до 21.03.2020 року; визнання незаконними дії посадових осіб Департаменту охорони здоров`я Одеської обласної держаної адміністрації, Одеської обласної державної адміністрації по не допущенню її до робочого місця, відібрання ключів від службового кабінету у ОСОБА_1 ; в частині поновлення ОСОБА_1 на посаді головного лікаря Комунального некомерційного підприємства «Обласна психіатрична лікарня № 4» Одеської обласної ради» (Ідентифікаційний код в ) та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу з Комунального некомерційного підприємства «Обласна психіатрична лікарня № 4» Одеської обласної ради» (Ідентифікаційний код в ) на користь ОСОБА_1 (ідентифікаційний код НОМЕР_1 ); стягнення моральної шкоди з Комунального некомерційного підприємства «Обласна психіатрична лікарня № 4» Одеської обласної ради» (Ідентифікаційний код в ) на користь ОСОБА_1 (ідентифікаційний код НОМЕР_1 ) у сумі 3 тис грн; звернення рішення в частині поновлення на посаді ОСОБА_1 (ідентифікаційний код НОМЕР_1 ) та стягнення середнього заробітку з Комунального некомерційного підприємства «Обласна психіатрична лікарня № 4» Одеської обласної ради» (Ідентифікаційний код в ) в межах суми стягнення за один місяць до негайного виконання.

В задоволенні решти позовних вимог ОСОБА_1 слід відмовити.

Керуючись ст. ст. 36,40, 235, 237-1 КЗпП України, ст. ст. 12, 13, 83, 263, 264, 265, 279, 354, 430 ЦПК України , суд,-

УХВАЛИВ :

Позовні вимоги ОСОБА_1 до Одеської обласної державної адміністрації, Департаменту охорони здоров`я Одеської обласної державної адміністрації, Комунального некомерційного підприємства «Обласна психіатрична лікарня №4» Одеської обласної ради», Одеської обласної ради, Управління обласної ради з майнових відносин, треті особи - Одеська обласна рада, ОСОБА_2 , про визнання незаконними рішень, дій органу державної влади, їхніх посадових і службових осіб, визнання права на працю, поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу та відшкодування моральної шкоди задовольнити частково.

Визнати контракт з головним лікарем комунальної установи «Обласна психіатрична лікарня № 4», укладений Одеською обласною державною адміністрацією, в особі голови державної адміністрації Степанова М.В., на підставі відповідного рішення Одеської обласної ради від 21.03.2017 року № 370-VII, з громадянкою ОСОБА_1 після припинення Комунальної установи «Обласна психіатрична лікарня № 4» (Ідентифікаційний код в ) шляхом перетворення у Комунальне некомерційне підприємство «Обласна психіатрична лікарня № 4» Одеської обласної ради» (Ідентифікаційний код в ) продовженим на строк дії вказаного контракту, тобто до 21.03.2020 року.

Визнати незаконними дії посадових осіб Департаменту охорони здоров`я Одеської обласної держаної адміністрації, Одеської обласної державної адміністрації по не допущенню до свого робочого місця, відібрання ключів від службового кабінету у ОСОБА_1 .

Поновити ОСОБА_1 на посаді головного лікаря Комунального некомерційного підприємства «Обласна психіатрична лікарня № 4» Одеської обласної ради» (Ідентифікаційний код в ).

Стягнути середній заробіток за час вимушеного прогулу з Комунального некомерційного підприємства «Обласна психіатрична лікарня № 4» Одеської обласної ради» (Ідентифікаційний код в ) на користь ОСОБА_1 (ідентифікаційний код НОМЕР_1 ) у розмірі 78654,42 грн.

Стягнути моральну шкоду з Комунального некомерційного підприємства «Обласна психіатрична лікарня № 4» Одеської обласної ради» (Ідентифікаційний код в ) на користь ОСОБА_1 (ідентифікаційний код НОМЕР_1 ) у сумі 3000 грн.

Рішення суду в частині поновлення ОСОБА_1 на посаді та стягнення середнього заробітку з комунального некомерційного підприємства «Обласна психіатрична лікарня № 4» Одеської обласної ради» (Ідентифікаційний код в ) в межах суми стягнення за один місяць підлягає негайному виконанню відповідно до п. п. 2, 4 ст. 430 ЦПК України.

В задоволенні іншої частини позовних вимог ОСОБА_1 відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було проголошено лише вступну та резолютивну частину судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення, (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складання повного тексту рішення.

У відповідності до п.п. 15.5 п.1 Розділу ХШ Перехідних Положень ЦПК України в новій редакції, апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди.

Рішення може бути оскаржено до Одеського апеляційного суду через Білгород-Дністровський міськрайонний суд шляхом подачі апеляційної скарги.

Позивач: ОСОБА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_1 , адреса: АДРЕСА_1 .

Відповідач: Одеська обласна державна адміністрація, код в , адреса: 65032, м. Одеса, пр-т. Шевченка, 4.

Відповідач: Департамент охорони здоров`я Одеської обласної державної адміністрації, код в , адреса: 65107, м. Одеса, вул. Канатна, 83.

Відповідач: Комунальне некомерційне підприємство «Обласна психіатрична лікарня №4» Одеської обласної ради», код в , адреса: 67701, Одеська область, м. Білгород-Дністровський, вул. Шабська, 67.

Відповідач: Одеська обласна рада, адреса: м. Одеса, пр-т. Шевченка, 4, .

Відповідач: Управління обласної ради з майнових відносин, адреса: м. Одеса, пр-т. Шевченка, 4, .

Третя особа - Одеська обласна рада, код в , адреса: 65000, м. Одеса, пр-т. Шевченка, 4.

Третя особа - ОСОБА_2 , адреса: АДРЕСА_2 .

Повний текст рішення складений 18 жовтня 2019 року.

Суддя: