Справа № 204/8415/18
Провадження № 4-с/204/3/19 р.
КРАСНОГВАРДІЙСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД м. ДНІПРОПЕТРОВСЬКА
_______________________________________________________________________________________________________________________________________________________________
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15 березня 2019 року Красногвардійський районний суд м. Дніпропетровська в складі:

головуючого судді Самсонової В.В.

за участю секретаря Зайченко О.В.

за участю представника скаржника ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпрі скаргу ОСОБА_2, заінтересовані особи: ОСОБА_3, Шевченківський відділ державної виконавчої служби міста Дніпра Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області, на дії і бездіяльність державного виконавця в рамках виконавчого провадження,-

В С Т А Н О В И В:

До суду звернувся ОСОБА_4 з даною скаргою, в якій просив: поновити йому строк на подання скарги на дії і бездіяльність державного виконавця Шевченківського відділу державної виконавчої служби міста Дніпра Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області в рамках виконавчого провадження; визнати протиправними дії Бабушкінського відділу державної виконавчої служби Дніпропетровського міського управління юстиції щодо відкриття виконавчого провадження за виконавчим листом 2-3636/11, виданим Красногвардійським районним судом м. Дніпропетровська; визнати протиправними дії Бабушкінського відділу державної виконавчої служби Дніпропетровського міського управління юстиції щодо накладання на ОСОБА_4 обтяження № 13257929 від 16.11.2012 року у Єдиному реєстрі заборон відчуження об'єктів нерухомого майна; визнати протиправними дії Шевченківського відділу державної виконавчої служби міста Дніпра Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області, які полягають у не знятті з ОСОБА_4 обтяження № 13257929 від 16.11.2012 року у Єдиному реєстрі заборон відчуження об'єктів нерухомого майна; зобов'язати Шевченківський відділ державної виконавчої служби м. Дніпра Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області скасувати обтяження № 13257929 від 16.11.2012 року, накладене постановою про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження ВП № 34453420 від 01.10.2012 року, Бабушкінський ВДВС Дніпропетровського МУЮ, Головний державний виконавець ОСОБА_5 В обґрунтування скарги зазначив, що 24 жовтня 2018 року з відомостей Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна він дізнався про наявність у відношенні нього обтяження (арешт нерухомого майна), реєстраційний номер обтяження - 13257929 від 16.11.2012 року, об'єкт обтяження: невизначене майно, все нерухоме майно ОСОБА_4, обтяжувач - Бабушкінський відділ державної виконавчої служби Дніпропетровського міського управління юстиції, підстава обтяження: постанова про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження, ВП №34453420, 01.10.2012, Бабушкінський ВДВС Дніпропетровського МУЮ, Головний державний виконавець Пасова О.О. У звязку з вищевказаним 26 жовтня 2018 року до Шевченківського відділу державної виконавчої служби міста Дніпра Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області (до перейменування Бабушкінський ВДВС Дніпропетровського міського управління юстиції) було подано заяву про скасування обтяження № 13257929 від 16.11.2012 року. Відповідь на це не отримано. 08 листопада 2018 року у виконавчій службі йому було усно повідомлено, що виконавче провадження було відкрито на підставі виконавчого листа у справі № 2-3636/11, виданого Красногвардійським районним судом м. Дніпропетровська. Виконавче провадження помилково відкрито саме у Бабушкінському ВДВС Дніпропетровського МУЮ, оскільки після відкриття державним виконавцем встановлено, що боржник на момент відкриття не проживав і не був зареєстрований у їхньому районі, тому виконавче провадження будо завершено у 2012 році. Надати для ознайомлення матеріали виконавчого провадження у ДВС не можуть, оскільки воно знищено у 2016 року зі спливом трирічного строку зберігання після закінчення. Про вищевказане виконавче провадження, прийняті постанови та накладене обтяження боржнику нічого не відомо, жодної постанови з виконавчої служби за вказаним виконавчим провадженням він не отримував. На момент відкриття виконавчого провадження він не проживав та не був зареєстрований у Бабушкінському районні м. Дніпропетровська, тому відкриття відбулось з порушенням територіальності проведення виконавчих дій, що в подальшому було також підтверджено закриттям виконавчого провадження. Державний виконавець не мав права вчиняти виконавчі дії, тому що ОСОБА_4 так і не одержав постанову про відкриття виконавчого провадження. При цьому, перед тим, як застосовувати засоби і способи примусу, державний виконавець повинен пересвідчитися, чи отримав боржник копію постанови про відкриття виконавчого провадження, яка має бути направлена на зазначену у виконавчому документі адресу боржника та встановити факт отримання боржником копії цієї постанови, якою встановлено строк для добровільного виконання рішення. У даному випадку відсутній факт отримання скаржником копії постанови про відкриття виконавчого провадження. Тому, державний виконавець не вправі був вчиняти виконавчі дії. Щодо строку подання скарги, то жодної постанови або іншого документу з виконавчої служби він не отримував і вже після того, як дізнався про наявний арешт ДВС, він намагався оскаржити дії ДВС в позасудовому порядку, подавши 26.10.2018 року до Шевченківського ВДВС м. Дніпра ГТУЮ у Дніпропетровській області заяву про скасування обтяження, для захисту своїх прав, на сьогодні відповідь так і не отримано.

Представник скаржника в судовому засіданні підтримав дану скаргу і просив задовольнити її в повному обсязі.

Інші сторони в судове засідання не зявилися, про час і місце розгляду справи були повідомлені належним чином, про причини своєї неявки суду не повідомили.

Вислухавши представника скаржника, вивчивши матеріали справи, суд вважає, що скарга задоволенню не підлягає з огляду на наступне.

В судовому засіданні було встановлено, що 14 березня 2012 року Красногвардійським районним судом м. Дніпропетровська була розглянута цивільна справа № 2-3636/2011 за позовом ОСОБА_6 до ОСОБА_4 про стягнення заборгованості, - та ухвалено відповідне рішення, яким стягнуто з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_6 суму заборгованості у розмірі 89344,99 грн.

На підставі вищевказаного рішення, Красногвардійським районним судом м. Дніпропетровська 21.05.2012 року був виданий відповідний виконавчий лист № 2-3636/2011.

Зазначений виконавчий лист знаходився на виконанні в Бабушкінському відділі державної виконавчої служби Дніпропетровського міського управління юстиції (нині Шевченківський відділ державної виконавчої служби міста Дніпра Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області) за номером виконавчого провадження - ВП 34453420.

При цьому, в рамках вказаного виконавчого провадження постановою державного виконавця Бабушкінського відділу державної виконавчої служби Дніпропетровського міського управління юстиції ОСОБА_5 від 01 жовтня 2012 року було накладено арешт майна боржника та оголошено заборону на його відчуження. Вказане обтяження на ОСОБА_4 було зареєстроване у Єдиному реєстрі заборон відчуження об'єктів нерухомого майна за № 13257929 від 16.11.2012 року.

Скаржник вважає зазначену постанову протиправною, а відкриття виконавчого провадження саме Бабушкінським відділом державної виконавчої служби Дніпропетровського міського управління юстиції незаконним, оскільки він у вказаному районі не проживає.

Згідно з положеннями ст. 447 ЦПК України, сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

Враховуючи обставини, зазначені скаржником, суд вважає можливим поновити йому строк на подання скарги на дії і бездіяльність державного виконавця Шевченківського відділу державної виконавчої служби міста Дніпра Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області в рамках виконавчого провадження.

Щодо самої скарги суд прийшов до наступних висновків.

Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Скарга ОСОБА_4 обґрунтована тим, що він не проживає і не зареєстрований в Шевченківському (раніше Бабушкінському) районі м. Дніпра, а відтак відкриття виконавчого провадження відбулось з порушенням територіальності проведення виконавчих дій.

При цьому, відповідно до ч. 2 ст. 78 ЦПК України, обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Згідно з ч. 6 ст. 81 ЦПК України, доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Разом з тим, доказування скаржника ґрунтується на самих лише припущеннях, а належних доказів, в порядку § 1 Глави 5 Розділу 1 чинного ЦПК України, суду на їх підтвердження не надано.

Так, судом було оглянуто в судовому засіданні паспорт громадянина України - ОСОБА_4, з якого випливає, що жовтня 2014 року він дійсно не має зареєстрованого місця проживання.

В той же час, Закон не повязує місце виконання рішення суду виключно за зареєстрованим місцем проживання божника.

Зокрема, як нормами ст. 20 Закону України «Про виконавче провадження» (в редакції на листопада 2012 року), так і нормами ст. 24 Закону України «Про виконавче провадження» (в редакції чинній на час розгляду скарги), встановлено, що виконавчі дії провадяться державним виконавцем за місцем проживання, перебування, роботи боржника або за місцезнаходженням його майна. Право вибору місця виконання між кількома органами державної виконавчої служби, що можуть вчиняти виконавчі дії з виконання рішення на території, на яку поширюються їх функції, належить стягувачу.

При цьому, самим скаржником надано до його скарги Інформаційну довідку з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження обєктів нерухомого майна щодо субєкта від 02.11.2018 року за № 143850738 (а.с.5-11), з якої випливає, що з 2007 року йому належить на праві власності 1/2 частина квартири АДРЕСА_1 (а.с.8).

Більш того, самим же скаржником вищевказана адреса зазначена, як місце його проживання і в самій скарзі на дії і бездіяльність державного виконавця в рамках виконавчого провадження (а.с.1).

Вулиця Гопнера в м. Дніпрі відноситься саме до територіальної юрисдикції Шевченківського (раніше Бабушкінського) району м. Дніпра.

А відтак, відкриття виконавчого провадження ВП 34453420 з виконання виконавчого листа № 2-3636/11, виданого Красногвардійським районним судом м. Дніпропетровська у цивільній справі № 2-3636/11 за позовом ОСОБА_6 до ОСОБА_4, про стягнення заборгованості у розмірі 89344,99 грн. - відбулося без порушення територіальності виконання.

Щодо накладеного арешту на майно скаржника, то з цього приводу суд прийшов до наступних висновків.

Згідно листа Шевченківського відділу державної виконавчої служби міста Дніпра Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області від 01.03.2019 року за № 03-2/6, у виконавчому провадженні ВП 34453420 з виконання виконавчого листа № 2-3636/11, виданого Красногвардійським районним судом м. Дніпропетровська у цивільній справі № 2-3636/11 за позовом ОСОБА_6 до ОСОБА_4, про стягнення заборгованості у розмірі 89344,99 грн., було винесено постанову про закінчення виконавчого провадження на підставі п.10 ч.1 ст. 49 Закону України «Про виконавче провадження» (21 квітня 1999 року № 606-XIV) (направлення виконавчого документа за належністю до іншого відділу ДВС - Жовтневого району м. Дніпропетровська).

Проте, Закон не повязує направлення виконавчого документа за належністю до іншого відділу ДВС з обовязковим скасуванням арешту, а на якій стадії виконання перебуває виконавче провадження у іншому відділі ДВС суду не відомо. Сам скаржник або його представник про витребування такої інформації/доказів не заявляв.

Положеннями же ч. ч. 1-3 ст. 13 ЦПК України встановлено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обовязком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд має право збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи лише у випадках, коли це необхідно для захисту малолітніх чи неповнолітніх осіб або осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності.

Так само, відповідно до ч. 7 ст. 81 ЦПК України, суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обовязків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом.

Таким чином, враховуючи чинну на момент розгляду справи норму закону щодо диспозитивності цивільного судочинства, судом було вжито всіх допустимих способів захисту прав скаржника, а скаржник, в свою чергу, розпорядився своїми правами на власний розсуд.

При цьому, твердження скаржника про те, що державний виконавець не мав права накладати арешт, оскільки він не отримав постанову про відкриття виконавчого провадження, не заслуговують на увагу з огляду на наступне.

Нормами ст. 25 Закону України «Про виконавче провадження» (в редакції на момент накладання арешту) встановлено, що за заявою стягувача державний виконавець одночасно з винесенням постанови про відкриття виконавчого провадження може накласти арешт на майно та кошти боржника, про що виноситься відповідна постанова.

Таким чином, твердження скаржника не ґрунтуються на нормах і положеннях чинного законодавства.

Тому, судом не встановлено ознак протиправності в діях державного виконавця під час виконання виконавчого листа № 2-3636/11, виданого Красногвардійським районним судом м. Дніпропетровська у цивільній справі № 2-3636/11 за позовом ОСОБА_6 до ОСОБА_4, про стягнення заборгованості у розмірі 89344,99 грн.

Відповідно до ч. 3 ст. 451 ЦПК України, якщо оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність були прийняті або вчинені відповідно до закону, в межах повноважень державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця і право заявника не було порушено, суд постановляє ухвалу про відмову в задоволенні скарги.

За таких обставин, з урахуванням всього вищевказаного, дослідивши наявні в матеріалах справи докази, суд вважає необхідним відмовити ОСОБА_4 в задоволенні його скарги.

На підставі викладеного, керуючись Законом України «Про виконавче провадження» (в редакції на час виникнення правовідношень), ст. ст. 12, 13, 76-82, 89, 247, 258-261, 352-354, 447, 449, 450, 451 ЦПК України, суд,-

П О С Т А Н О В И В:

Поновити ОСОБА_2 строк на подання скарги на дії і бездіяльність державного виконавця Шевченківського відділу державної виконавчої служби міста Дніпра Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області в рамках виконавчого провадження.

В задоволенні скарги ОСОБА_2, заінтересовані особи: ОСОБА_3, Шевченківський відділ державної виконавчої служби міста Дніпра Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області, на дії і бездіяльність державного виконавця в рамках виконавчого провадження - відмовити повністю.

Апеляційна скарга на ухвалу суду може бути подана до Дніпровського апеляційного суду протягом пятнадцяти днів з дня її проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Ухвала суду, якщо вона не була оскаржена в апеляційному порядку, набирає законної сили після закінчення строку на апеляційне оскарження. У разі подання апеляційної скарги ухвала суду набирає законної сили після розгляду справи судом апеляційної інстанції.

Суддя В.В. Самсонова