Справа № 307/2005/19
П О С Т А Н О В А

Іменем України

15 жовтня 2019 року м. Ужгород

Закарпатський апеляційний суд у складі:

головуючої - судді Кожух О.А.,

суддів - Джуги С.Д., Куштана Б.П.,

за участі секретаря - Балаж Н.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Тячівського районного суду від 25 липня 2019 року (головуючий суддя Бобрушко В.І.) у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зміну розміру стягнення аліментів,-

в с т а н о в и в :

У липні 2017 року ОСОБА_1 звернулася в суд із позовом до ОСОБА_2 про зміну розміру стягнення аліментів.

Позов мотивовано тим, що рішенням Тячівського районного суду від 14.08.2009 стягнуто на її користь з ОСОБА_2 аліменти на утримання сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 350 гривень щомісячно до досягнення ним повноліття.

Іншим рішенням Тячівського районного суду від 07.11.2017 було збільшено розмір стягуваних аліментів до суми 1000 гривень щомісячно.

Зазначала, що даних коштів не вистачає для необхідного забезпечення сина, розмір аліментів не достатній для забезпечення гармонійного розвитку дитини, яка росте та потребує більшого забезпечення. При цьому вказувала на інфляцію та знецінення гривні.

Просила суд збільшити розмір аліментів до розміру 3000 гривень щомісячно і до досягнення сином повноліття.

Рішенням Тячівського районного суду від 25 липня 2019 року позов задоволено частково. Змінено розмір аліментів та стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 1200 гривень, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, і до його повноліття. .

На це рішення подала апеляційну скаргу ОСОБА_1 , в інтересах якої діє ОСОБА_4 . Посилаючись на неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків обставинам справи, порушення норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права, просить рішення Тячівського районного суду від 25.07.2019 скасувати та ухвалити нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги ОСОБА_1 у повному обсязі.

Доводи апеляційної скарги зводяться до того, що позивачка не може утримувати дитину самостійно, вважає несуттєвим збільшення розміру аліментів на 200 грн., змінений судом розмір аліментів є недостатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Вказує, що місцевий суд помилково зазначив у рішенні, що сторони перебувають в зареєстрованому шлюбі, оскільки шлюб між ними розірвано.

В суді апеляційної інстанції ОСОБА_2 заперечив проти задоволення апеляційної скарги, просив рішення місцевого суду залишити без змін.

ОСОБА_1 повідомлена належним чином про дату, час і місце розгляду справи, а її представником ОСОБА_4 подано заяву про розгляд справи без його участі.

Заслухавши позицію відповідача, дослідивши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що така задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Статтею 180 СК України встановлено обов`язок батьків утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Відповідно до ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

Суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі (ч. 1 ст. 184 СК України).

Згідно ч. 1 ст. 192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Згідно з п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них.

Встановлено та з матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1 та ОСОБА_2 із 25.11.2006 перебували в зареєстровано шлюбі, який розірвано рішенням Тячівського районного суду від 25.01.2010.

Від цього шлюбу у сторін народився син ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що стверджується свідоцтвом про народження серія НОМЕР_1 від 21.11.2007 (а.с. 6).

Згідно довідки Вільховецької сільської ради №1508 від 25.06.2019 ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживає разом із матір`ю у АДРЕСА_1 та перебуває на її утриманні (а.с. 7).

Згідно акту обстеження житлового дворогосподарства, складеного депутатом Вільховецької ОТГ, ОСОБА_1 проживає у АДРЕСА_1 , у сім`ї із мамою, братом інвалідом 2-ї групи та двома дітьми: ОСОБА_3 2007 р.н. та ОСОБА_5 2014 р.н., які потребують фінансової підтримки (а.с. 8)

ОСОБА_2 проживає окремо від дитини.

Рішенням Тячівського районного суду від 14.08.2009 стягнуто на користь ОСОБА_1 із ОСОБА_2 аліменти на утримання сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 у розмірі 350 гривень щомісячно до досягнення ним повноліття.

Іншим рішенням Тячівського районного суду від 07.11.2017 було змінено розмір стягуваних аліментів за рішенням Тячівського районного суду від 14.08.2009 та стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 на утримання сина ОСОБА_6 аліменти в розмірі 1000 гривень, щомісячно до його повноліття (а.с. 9).

З моменту ухвалення такого рішення суду минув час, дитина підросла і потребує для утримання більших матеріальних коштів, збільшилися витрати на навчання, розвиток, одяг, оздоровлення, має місце значний ріст споживчих цін на продукти харчування. Внаслідок цих обставин розмір аліментів, які сплачує відповідач не достатній для забезпечення гармонійного розвитку дитини.

Такі обставини свідчать про те, що витрати позивача збільшуються, а матеріальне становище ОСОБА_1 погіршується.

Погіршення матеріального стану отримувача аліментів є підставою, передбаченою ч. 1 ст. 192 СК України, для збільшення розміру аліментів, визначених за рішенням суду.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України N 789-XII від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Відповідно до ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення.

Згідно ч. 2 ст. 182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини.

Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів.

Прожитковий мінімум - вартісна величина достатнього для забезпечення нормального функціонування організму людини, збереження його здоров`я набору продуктів харчування, а також мінімального набору непродовольчих товарів та мінімального набору послуг, необхідних для задоволення основних соціальних і культурних потреб особистості, та застосовується, зокрема, для загальної оцінки рівня життя в Україні, що є основою для реалізації соціальної політики та розроблення окремих державних соціальних програм (ч. 1 ст. 1, ч. 1 ст. 2 Закону України «Про прожитковий мінімум»).

Згідно Закону України «Про Державний бюджет України на 2019 рік» установлено у 2019 році прожитковий мінімум для дітей віком від 6 до 18 років: з 1 січня 2019 року - 2027 гривень, з 1 липня - 2118 гривень, з 1 грудня - 2218 гривень.

Таким чином, державою щорічно встановлюється прожитковий мінімум для основних соціальних і демографічних груп населення для загальної оцінки рівня життя в Україні. Зважаючи на щорічне зростання прожиткового мінімуму, не потребує доведення той факт, що вартість життя щорічно зростає, що впливає на матеріальний стан позивача.

В той же час, сторони визнають ту обставину, що ОСОБА_2 не має постійного місця роботи, а його доходи мають мінливий характер.

10.03.2013 зареєстровано шлюб між ОСОБА_2 та ОСОБА_7 .

Позивач не довела належними й допустимими доказами достатності заробітку (доходу) відповідача, у зв`язку з чим при збільшенні розміру аліментів відсутні підстави визначати розмір аліментів як у сумі прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, так і більший за мінімальний рекомендований, який просила позивач (у сумі 3000,00 грн.).

При цьому, визначений місцевий судом розмір аліментів є більшим ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Зважаючи на викладене, колегія суддів вважає, що розмір аліментів на утримання дитини збільшено місцевим судом, виходячи із засад розумності, виваженості та справедливості.

Посилання скаржника на те, що місцевий суд помилково зазначив у рішенні, що сторони перебувають в зареєстрованому шлюбі, але насправді шлюб між ними розірвано - не спростовує висновків суду першої інстанції в частині збільшеного розміру аліментів. Аліменти стягуються не залежно від того, чи перебуває подружжя в шлюбі.

За таких обставин, доводи апеляційної скарги висновків місцевого суду не спростовують. Судове рішення ухвалено судом першої інстанції з додержанням норм матеріального і процесуального права, тому, у відповідності до ст. 375 ЦПК України, апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а судове рішення - залишити без змін.

Керуючись ст. 368, п. 1 ч. 1 ст. 374, ст. 375, ст. ст. 381, 382-384 ЦПК України, апеляційний суд, -

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Рішення Тячівського районного суду від 25 липня 2019 року - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття. Касаційну скаргу на постанову апеляційного суду може бути подано безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 21 жовтня 2019 року.

Головуюча:

Судді: