Справа № 1324/896/12 Головуючий у 1 інстанції: Марчук В.І.
Провадження № 22-ц/811/489/19 Доповідач в 2-й інстанції: Крайник Н. П.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 жовтня 2019 року Львівський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ в складі:

головуючої: Крайник Н. П.

суддів: Шеремети Н. О., Цяцяка Р. П.

при секретарі: Куцику І. Б.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Львові цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 , ОСОБА_2 та представника ОСОБА_1 , ОСОБА_2 - ОСОБА_3 на заочне рішення Трускавецького міського суду Львівської області від 14 березня 2012 року у справі за позовом ОСОБА_4 , ОСОБА_5 до Виконавчого комітету Трускавецької міської ради, третя особа КП ЛОР «Дрогобицьке міжміське бюро технічної інвентаризації та експертної оцінки», про визнання права власності на самочинно збудоване нерухоме майно, -

в с т а н о в и в:

07.03.2012 року ОСОБА_4 та ОСОБА_5 звернулися до суду з позовом до виконавчого комітету Трускавецької міської ради про визнання права власності на самочинно збудоване нерухоме майно. Позовні вимоги обгрунтовували тим, що їм на праві спільної часткової власності належить будинковолодіння АДРЕСА_1 . Зокрема, ОСОБА_4 належить 1/4 частина будинку на підставі свідоцтва про право на спадщину виданого 08.12.1970 р. нотаріусом Першої Дрогобицької державної нотаріальної контори, а ОСОБА_5 належить 3/4 ідеальних частин будинку, з яких: 1/4 ідеальна частина будинку - на підставі свідоцтва про право на спадщину, виданого 08.12.1970 р. нотаріусом Першої Дрогобицької державної нотаріальної контори та 1/2 частина - на підстав рішення Народного суду міста Дрогобича Львівської області від 20.10.1971 р. Право власності на зазначені частки в будинку зареєстровано за ними у Дрогобицькому міжміському бюро технічної інвентаризації відповідно в 1970 та 1971 роках. У 1980 році, з метою покращення побутових умов, ними було перебудовано кухню будинку в жилу кімнату, внаслідок чого збільшилася житлова площа будинку на 12,5 кв. м, а також збудовано веранду та сарай. Таке будівництво здійснювалось ними без відповідного проекту і без дозвільної документації. Однак, самочинне будівництво проведено ними з дотриманням будівельних норм і правил, санітарних та протипожежних вимог, не порушує права інших осіб, розташоване на земельній ділянці, яка виділена для обслуговування житлового будинку і належить ОСОБА_4 на праві власності на підставі Державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯБ № 348515, виданого Трускавецьким міським управлінням земельних ресурсів 02.02.2006 р. Тому просили визнати за ними право власності на самочинно збудовані веранду та сарай в судовому порядку.

Оскаржуваним заочним рішенням позов задоволено. Визнано за ОСОБА_4 та ОСОБА_5 право власності на самочинно прибудовані до будинковолодіння АДРЕСА_1 веранду «а» зовнішними розмірами (5.9 х 1.8 м.) та сарай «В» зовнішними розмірами (6.0 х 5.0)м. Зобов`язано КП ЛОР «Дрогобицьке міжміське бюро технічної інвентаризації та експертної оцінки» зареєструвати за ОСОБА_4 та ОСОБА_5 самочинно прибудовані до будинковолодіння АДРЕСА_1 веранду і сарай у відповідності з технічним паспортом на садибний (індивідуальний) житловий будинок.

Зобов`язано КП ЛОР «Дрогобицьке міжміське бюро технічної інвентаризації та експертної оцінки» зареєструвати за ОСОБА_4 та ОСОБА_5 самочинно перебудовану кухню у жилу кімнату в будинковолодінні АДРЕСА_1 в результаті чого збільшена житлова площа на 12,5 кв.м., у відповідності з технічним паспортом на садибний (індивідуальний) житловий будинок.

Заочне рішення суду оскаржили ОСОБА_1 , ОСОБА_2 та представник ОСОБА_1 , ОСОБА_2 - ОСОБА_3 .

Вважають його незаконним, необґрунтованим, таким, що ухвалене з порушенням норм матеріального і процесуального права та з неповним з`ясуванням усіх обставинам справи.

Зазначають, що є спадкоємцями ОСОБА_6 , яка успадкували домоволодіння по АДРЕСА_1 після смерті сестри ОСОБА_7 , яка померла у 1957 році. Вирішуючи даний спір, судом не було враховано їх права на спірний будинок, як спадкоємців після смерті ОСОБА_6 . Таким чином, оскаржуване рішення суду про визнання за ОСОБА_4 та ОСОБА_5 права власності на самочинно прибудовані до будинковолодіння АДРЕСА_1 веранду та сарай порушує їх права, як спадкоємців цього майна. Також звертають увагу суду на відсутність у матеріалах справи правовстановлюючих документів на підтвердження права власності позивачів ОСОБА_4 та ОСОБА_5 на будинок АДРЕСА_1 . Вважають, що судом першої інстанції при вирішенні спору порушено положення ст. 321 ЦК України, відповідно до якої ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності чи обмежений у його здійсненні. Зазначають, що згідно положень ст. 391 ЦК України мають право вимагати усунення перешкод у здійсненні права користування своїм майном - будинком АДРЕСА_1 .

Просять заочне рішення суду скасувати та постановити нове рішення, яким у задоволенні позову відмовити.

У засідання суду апеляційної інстанції, призначене на 07.10.2019 року, учасники справи не з`явилися, хоча були належним чином повідомлені про час та місце розгляду справи, тому суд вважає за можливе розглянути справу у їх відсутності.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення з наступних мотивів.

Відповідно до положень ст.376 ЦК України житловий будинок, будівля, споруда, інше нерухоме майно вважаються самочинним будівництвом, якщо вони збудовані або будуються на земельній ділянці, що не була відведена для цієї мети, або без відповідного документа, який дає право виконувати будівельні роботи чи належно затвердженого проекту, або з істотними порушеннями будівельних норм і правил. Особа, яка здійснила або здійснює самочинне будівництво нерухомого майна, не набуває права власності на нього. Право власності на самочинно збудоване нерухоме майно може бути за рішенням суду визнане за особою, яка здійснила самочинне будівництво на земельній ділянці, що не була їй відведена для цієї мети, за умови надання земельної ділянки у встановленому порядку особі під уже збудоване нерухоме майно. Якщо власник (користувач) земельної ділянки заперечує проти визнання права власності на нерухоме майно за особою, яка здійснила (здійснює) самочинне будівництво на його земельній ділянці, або якщо це порушує права інших осіб, майно підлягає знесенню особою, яка здійснила (здійснює) самочинне будівництво, або за її рахунок.

Встановлено, що позивач ОСОБА_8 є власником земельної ділянки 0,1000 га, з цільовим призначенням для обслуговування житлового будинку за адресою АДРЕСА_1 , що підтверджується державним Актом на право власності на земельну ділянку серія ЯБ №340515 (а.с.15) та власником 1/4 частини будинку за адресою: АДРЕСА_2 ) на підставі свідоцтва про право на спадщину, виданого нотаріусом Першої Дрогобицької державної нотаріальної контори Нагайцевим М.П. 08.12.1970 р. (а.с.9). Право власності на 1/4 ідеальну частину жилого будинку зареєстровано за гр. ОСОБА_9 Дрогобицьким міжміським бюро технічної інвентаризації 09.12.1970 р., записано в реєстрову книгу № 4 під реєстровим № 487. Позивачу ОСОБА_10 1/4 частина зазначеного будинковолодіння належить на підставі свідоцтва про право на спадщину, виданого 08.12.1970 р. нотаріусом Першої Дрогобицької державної контори Нагайцевим М.П. (а.с.12), право власності на 1/4 ідеальну частину жилого будинку зареєстровано за гр. ОСОБА_11 у Дрогобицькому міжміському бюро технічної інвентаризації 09.12.1970 р., записано в реєстрову книгу № 4 під реєстровим № 487; 1/2 ідеальна частина будинку за адресою: АДРЕСА_2 ) належить ОСОБА_12 на підстав рішення Народного суду міста Дрогобича Львівської області від 20.10.1971 р, право власності на 1/2 ідеальну частину жилого будинку зареєстровано за гр. ОСОБА_11 у Дрогобицькому міжміському бюро технічної інвентаризації, записано в реєстрову книгу № 4 під реєстровим № 487 (а.с.14).

Згідно довідки КП ЛОР «Дрогобицьке міське бюро технічної інвентаризації та експертної оцінки», у 1980 році позивачі самовільно побудовали веранду «а» зовнішними розмірами (5.9 х 1.8 м.) та сарай «В» зовнішними розмірами (6.0 х 5.0 м). Внаслідок самочинного будівництва також збільшено житлову площу будинку на 12,5 кв. м.

Згідно висновку про відповідність самочинної прибудови до житлового будинку по АДРЕСА_1 архітектурно-будівельним нормам, складеного ПП «Крокус», самочинно прибудована веранда до індивідуального житлового будинку на АДРЕСА_1 виконана без порушень архітектурно-будівельних норм.

Відповідно до довідки Трускавецького міського відділу Головного управління держтехнобезпеки у Львівській області №25/23 від 27.12.2011 року, приміщення веранди житлового будинку по АДРЕСА_1 станом нга 27.12.2011 року відповідає основним вимогам протипожежної безпеки.

Задовольняючи позовні вимоги ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , районний суд виходив з того, що наявні всі передбачені статтею 376 ЦК України підстави для визнання за позивачами права власності на самочинну добудову, оскільки така знаходиться на земельній ділянці з цільовим призначенням для обслуговування будинку, що належить на праві власності позивачу ОСОБА_4 , самочинна прибудова не порушує права інших осіб та виконана без порушення будівельних норм і правил.

З таким висновком суду колегія суддів погоджується.

Подаючи апеляційну скаргу на рішення суду, яким за співвласниками будинку АДРЕСА_1 ОСОБА_4 та ОСОБА_5 визнано право власності на самочинно прибудовані до будинку веранду «а» зовнішними розмірами (5.9 х 1.8 м) та сарай «В» зовнішними розмірами (6.0 х 5.0 м), апелянти покликалися на те, що оскаржуваним рішенням порушуються їх права та інтереси, оскільки вони є спадкоємцями ОСОБА_6 , яка успадкували домоволодіння по АДРЕСА_1 після смерті сестри ОСОБА_7 , яка померла у 1957 році.

Однак, враховуючи, що апелянти не надали суду доказів того, що на час ухвалення оскаржуваного рішення позивачі ОСОБА_4 та ОСОБА_5 не були власниками будинку АДРЕСА_1 , колегія суддів не вбачає підстав для висновку, що оскаржуваним рішенням порушуються права та інтереси апелянтів, які не довели належність їм спірного будинку на праві власності.

Доводи апеляційної скарги правильних висновків суду не спростовують, підстав для задоволення скарги та скасування рішення суду колегія суддів не вбачає.

Згідно ч. 5 ст. 268 ЦПК України датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складання повного судового рішення.

Керуючись ч. 5 ст. 268, ст. 367, ст. 368, п. 1 ч. 1 ст. 374, ст. 375, ст. 381, ст. 382, ст. 384 ЦПК України, Львівський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ, -

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , ОСОБА_2 та представника ОСОБА_1 , ОСОБА_2 - ОСОБА_3 залишити без задоволення.

Заочне рішення Трускавецького міського суду Львівської області від 14 березня 2012 року залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскарженою у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складення повної постанови.

Повний текст постанови складено 17.10.2019 року.

Головуючий: Крайник Н. П.

Судді: Шеремета Н. О.

Цяцяк Р. П.