Постанова

Іменем України

02 жовтня 2019 року

м. Київ

справа № 643/5566/16-ц

провадження № 61-3403св19

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду:

головуючого - Крата В. І.,

суддів: Антоненко Н. О., Журавель В. І. (суддя-доповідач), Краснощокова Є. В., Русинчука М. М.,

учасники справи:

позивач - публічне акціонерне товариство акціонерний банк «Укргазбанк»,

відповідач - ОСОБА_1 ,

треті особи: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , приватний нотаріус Харківського міського нотаріального округу Звєрєв А. М.,

розглянув у порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи касаційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Харківського апеляційного суду від 10 січня 2019 рокуу складі колегії суддів: Кругової С. С., Кіся П. В., Пилипчук Н. П.,

ВСТАНОВИВ:

Описова частина

Короткий зміст позовних вимог

У квітні 2016 року публічне акціонерне товариство акціонерний банк «Укргазбанк» (далі - ПАТ АБ «Укргазбанк»; Банк) звернулося до суду із позовом, в якому просило звернути стягнення на предмет іпотеки - квартиру АДРЕСА_1 , що є частиною житлового будинку АДРЕСА_1 . Реалізацію предмета іпотеки просив провести шляхом надання ПАТ АБ «Укргазбанк» права від свого імені продати предмет іпотеки будь-якій особі покупцеві на підставі договору купівлі-продажу за початковою ціною 463 500 грн, з наданням ПАТ АБ «Укргазбанк» всіх повноважень продавця, в тому числі права отримання у нотаріуса дублікату Договору дарування, посвідченого приватним нотаріусом ХМНО Звєрєвим А. М. 16 червня 2011 року, реєстрацію в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно дублікату Договору дарування, посвідченого приватним нотаріусом ХМНО Звєрєвим А. М. 16 червня 2011 року за реєстровим № 1305, здійснювати будь-які платежі за продавця, отримувати будь-які документи, довідки, витяги з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

Позов мотивований тим, що 26 грудня 2007 року між ВАТ АБ «Укргазбанк», правонаступником якого є ПАТ АБ «Укргазбанк», та ОСОБА_2 укладено кредитний договір № 20, згідно якого Банк надав ОСОБА_2 кредит у сумі 264 4000 дол. США строком до 25 грудня 2012 року зі сплатою 12,5% річних.

09 червня 2008 року з метою забезпечення виконання боргових зобов`язань між Банком та ОСОБА_2 і ОСОБА_3 укладено договір іпотеки №16/08-Б, відповідно до якого в іпотеку передано багатоквартирний житловий будинок літ В-5, по АДРЕСА_1 , загальною площею 6422, 9 кв. м, житловою площею 2 285, 6 кв. м.

З дозволу банку квартири № 17, 29 , 32 , 36, 40, 50, 55-56, 58-59, 65-66, 68, 71, 84, 88-90, 92-93, 95, 104-106, 108, 114 житлового будинку виведено з іпотеки та відчужено власником. Відомості про іпотеку внесені до реєстру іпотек, на відчуження нерухомого майна накладено заборону. Позичальник свої зобов`язання з грудня 2008 року не виконує, тому рішенням Московського районного суду м. Харкова від 13 травня 2010 року та рішенням Апеляційного суду Харківської області від 07 липня 2010 року на користь Банку стягнуто солідарно з ОСОБА_2 та ОСОБА_3 1 664 543, 02 грн, 2 630 252, 33 дол. США, вирішено питання судових витрат.

Згідно рішення Московського районного суду м. Харкова від 11 вересня 2009 року договір іпотеки № 16/9-Б, укладений 09 червня 2008 року визнаний недійсним, запис про іпотеку виключений з реєстру іпотек.

16 червня 2011 року ОСОБА_2 та ОСОБА_3 на підставі договору дарування, посвідченого приватним нотаріусом ХМНО Звєрєвим А. М., відчужено ОСОБА_1 квартиру АДРЕСА_1 .

Апеляційним судом Харківської області від 04 квітня 2012 року зазначене рішення суду скасоване. Відомості в Державному реєстрі іпотек відновлено, тому права іпотекодавця перейшли до відповідача ОСОБА_1 і є всі підстави для задоволення позову про звернення стягнення на предмет іпотеки.

Короткий зміст рішень судів попередніх інстанцій

Рішенням Московського районного суду міста Харкова від 20 червня 2018 року у задоволені позову відмовлено.

Ухвалюючи рішення у справі, суд першої інстанції виходив із недоведеності ПАТ АБ «Укргазбанк» позовних вимог, а саме: спірна квартира на час укладення договору № 16/08-Б була невідокремленою складовою частиною предмета іпотеки, правові підстави для визнання її є самостійним предметом іпотеки відсутні. Також, суду не надано оцінку предмета іпотеки.

Постановою Харківського апеляційного суду від 10 січня 2019 року рішення Московського районного суду міста Харкова від 20 червня 2018 року скасовано і ухвалено нове, яким позов ПАТ АБ «Укргазбанк» задоволено.

В рахунок погашення заборгованості за кредитним договором № 20 від 26 грудня 2007 позичальника ОСОБА_2 , що складається із простроченої заборгованості по кредиту у розмірі 2 382 796, 72 дол., простроченої заборгованості по процентах в розмірі 66 882, 07 дол. США, звернуто стягнення на предмет іпотеки квартиру АДРЕСА_1 , що є частиною житлового будинку АДРЕСА_1 та яка належить на праві власності ОСОБА_1 на підставі договору дарування, посвідченого приватним нотаріусом ХМНО Звєрєвим А. М. 16 червня 2011 року за реєстровим № 1305.

Реалізацію предмета іпотеки квартири АДРЕСА_1 , що є частиною житлового будинку АДРЕСА_1 та яка належить на праві власності ОСОБА_1 на підставі договору дарування, посвідченого приватним нотаріусом ХМНО Звєрєвим А. М. 16 червня 2011 року за реєстровим № 1305, провести шляхом надання ПАТ АБ «Укргазбанк» права від свого імені продати предмет іпотеки будь-якій особі покупцеві на підставі договору купівлі-продажу за початковою ціною 463 500 грн, з наданням ПАБ «Укргазбанк» всіх повноважень продавця, в тому числі права отримання у нотаріуса дублікату Договору дарування, посвідченого приватним нотаріусом ХМНО Звєрєвим А. М. 16 червня 2011 року за реєстровим № 1305, реєстрації в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно дублікату Договору дарування, посвідченого приватним нотаріусом ХМНО Звєрєвим А.М. 16 червня 2011 року за реєстровим № 1305, здійснювати будь-які платежі за продавця, отримувати будь-які документи, довідки, витяги з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. Вирішено питання розподілу судових витрат.

Короткий зміст вимог касаційної скарги

ОСОБА_1 подала касаційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом норм процесуального права, просить скасувати оскаржуване судове рішення, провадження у справі закрити.

Касаційна скарга мотивована тим, що суди попередніх інстанцій не звернули уваги на те, що вартість квартири значно перевищує суму забогованості, яка стягнута із ОСОБА_2 , ОСОБА_3 судовим рішенням, судами неправильно застосовано норми статей 38, 39 Закону України «Про іпотеку», окрім того, позивач уже скористався своїм правом на дострокове повернення залишку кредиту за основним договором.

Доводи особи, яка подала відзив на касаційну скаргу

У квітні 2019 року публічне акціонерне товариство акціонерного банку «Укргазбанк» подало відзив на касаційну скаргу, вказуючи на відсутність підстав для висновку про те, що апеляційним судом допущено неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права, яке призвело до неправильного вирішення справи.

Рух справи у суді касаційної інстанції

Ухвалою Верховного Суду від 25 лютого 2019 рокувідкрито касаційне провадження у справі за позовом публічного акціонерного товариства акціонерного банку «Укргазбанк» в особі Харківської обласної дирекції АБ «Укргазбанк» до ОСОБА_1 , треті особи: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , приватний нотаріус Харківського міського нотаріального округу Звєрєв А. М., про звернення стягнення на предмет іпотеки за касаційною скаргою ОСОБА_1 на постанову Харківського апеляційного суду від 10 січня 2019 року, витребувано справу із суду першої інстанції.

Ухвалою Верховного Суду від 12 вересня 2019 року справу призначено до судового розгляду в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи у складі колегії із п`яти суддів.

Фактичні обставини справи, встановлені судами

26 грудня 2007 року між ВАТ АБ «Укргазбанк», правонаступником якого є ПАТ АБ «Укргазбанк», та ОСОБА_2 укладено кредитний договір, за умовами якого останній отримав 2 644 000 доларів США на строк до 25 грудня 2012 року зі сплатою 12,5 % річних. Цього ж дня на забезпечення виконання зобов`язань за вищевказаним кредитним договором між банком та ОСОБА_4 укладено договір поруки, за умовами якого останній зобов`язався відповідати перед банком солідарно з позичальником за невиконання ним кредитних зобов`язань.

09 червня 2008 року між ВАТ АБ «Укргазбанк», ОСОБА_2 та ОСОБА_4 укладено договір іпотеки, предметом якого сторони визначили багатоквартирний житловий будинок, літ. В-5, загальною площею 6 422,9 кв. м, житловою площею 2 285,6 кв. м, усього на 123 квартири, що розташований по АДРЕСА_1 .

Відомості про іпотеку нотаріусом внесено до Державного реєстру іпотек, на відчуження нерухомого майна накладено заборону.

ОСОБА_2 належним чином грошові зобов`язання перед банком не виконав, у зв`язку із чим рішенням Московського районного суду м. Харкова від 13 травня 2010 року та рішенням Апеляційного суду Харківської області від 07 липня 2010 року з ОСОБА_2 та ОСОБА_3 стягнуто солідарно на користь ПАТ АБ «Укргазбанк» 1 664 543,02 грн та 2 630 252, 33 дол. США у рахунок погашення заборгованості за кредитним договором від 26 грудня 2007 року. Зазначені рішення судів не виконано.

Заочним рішенням Московського районного суду м. Харкова від 11 вересня 2009 року договір іпотеки від 09 червня 2008 року визнано недійсним, виключено запис про іпотеку з Державного реєстру іпотек.

У період чинності вказаного рішення суду спірну квартиру № 116 було відчужено ОСОБА_1 за договором дарування від 16 червня 2011 року, посвідченого приватним нотаріусом ХМНО Звєрєвим А. М.

Рішенням Апеляційного суду Харківської області від 04 квітня 2012 року заочне рішення Московського районного суду м. Харкова від 11 вересня 2009 року скасовано та ухвалено нове рішення, яким у задоволенні позову ОСОБА_2 та ОСОБА_3 про визнання договору іпотеки недійсним відмовлено. Відомості у Державному реєстрі іпотек щодо предмету іпотеки поновлено.

Пунктом 3.2.8 кредитного договору передбачено, що у разі невиконання позичальником зобов`язань, передбачених, цим договором, відшкодування заборгованості за дійсним договором здійснюється банком шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки, згідно договору іпотеки.

Згідно із пунктами 3.1.5., 3.1.6. договору іпотеки «Іпотекодержатель/Банк» має право звернути стягнення на предмет іпотеки у випадку одноразового чи неодноразового прострочення іпотекодавцем сплати процентів за користування кредитними коштами, неповернення кредиту або порушення інших умов кредитного договору, за рахунок коштів, виручених від реалізації предмету іпотеки одержати задоволення своїх вимог на свій розсуд переважно перед іншими кредиторами.

Пунктами 6.3., 6.4. договору іпотеки передбачено, що звернення стягнення на предмет іпотеки та його реалізація здійснюється або за рішенням суду, або на підставі виконавчого напису нотаріуса, або згідно із домовленістю сторін; за рішенням іпотекодержателя задоволення вимог іпотекодержателя може здійснюватись у наступному порядку шляхом набуття права власності на предмет іпотеки або шляхом укладання довіреності на реалізацію предмету іпотеки.

У пункті 6.6. договору іпотеки визначено, що у випадку набуття права звернення стягнення на предмет іпотеки іпотекодержатель набуває право від свого імені продати предмет іпотеки будь-якій особі на підставі договору купівлі-продажу з дотриманням умов, визначених в Законі України «Про іпотеку». При цьому ціна продажу предмета іпотеки встановлюється за згодою сторін між іпотекодавцем і іпотекодержателем або на підставі оцінки майна суб`єктом оціночної діяльності, на рівні, не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна. Заборгованість позичальника по кредитному договору вважається погашеною в день отримання іпотекодержателем від покупця за договором купівлі-продажу ціни купівлі-продажу предмета іпотеки у повному обсязі.

Позиція Верховного Суду

Перевіривши доводи касаційної скарги та матеріали справи, колегія суддів дійшла висновку про наявність підстав для задоволення касаційної скарги та скасування оскаржених судових рішень.

Згідно з положенням частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Частинами першою та другою статті 400 ЦПК України визначено, що під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Згідно вимог частини третьої статті 400 ЦПК України суд не обмежений доводами та вимогами касаційної скарги, якщо під час розгляду справи буде виявлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Відповідно до частини першої статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Зазначеним вимогам закону судове рішення суду апеляційної інстанції не відповідає.

Мотивувальна частина

Мотиви, з яких виходить Верховний Суд, та застосування норм права

Відповідно до статей 12 і 33 Закону України «Про іпотеку» одним зі способів захисту прав та інтересів іпотекодержателя є звернення стягнення на предмет іпотеки.

Вказаний Закон визначає такі способи звернення стягнення на предмет іпотеки (частина третя статті 33 Закону України «Про іпотеку»): судовий (звернення стягнення на предмет іпотеки на підставі рішення суду); позасудовий: захист прав нотаріусом (звернення стягнення на предмет іпотеки на підставі виконавчого напису нотаріуса) або самозахист (згідно з договором про задоволення вимог іпотекодержателя).

Способами задоволення вимог іпотекодержателя під час звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом позасудового врегулювання на підставі договору про задоволення вимог іпотекодержателя або відповідного застереження в іпотечному договорі, яке прирівнюється до такого договору за своїми правовими наслідками, є (частина третя статті 36 Закону країни «Про іпотеку»): 1) передача іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобов`язання у порядку, встановленому статтею 37 Закону України «Про іпотеку»; 2) право іпотекодержателя від свого імені продати предмет іпотеки будь-якій особі на підставі договору купівлі-продажу у порядку, встановленому статтею 38 Закону України «Про іпотеку».

Способами задоволення вимог іпотекодержателя під час звернення стягнення на предмет іпотеки на підставі рішення суду є: 1) реалізація предмета іпотеки шляхом проведення прилюдних торгів (стаття 39 Закону України «Про іпотеку»); 2) продаж предмета іпотеки іпотекодержателем будь-якій особі-покупцеві (стаття 38 Закону України «Про іпотеку»).

У договорі іпотеки від 09 червня 2008 року у пунктах 6.4., 6.6. сторони передбачили позасудовий спосіб звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом продажу предмета іпотеки іпотекодеражателем від свого імені будь-якій особі-покупцеві.

Звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом встановлення у рішенні суду права іпотекодержателя від свого імені продати предмет іпотеки будь-якій особі на підставі договору купівлі-продажу у порядку, визначеному статтею 38 Закону України «Про іпотеку», можливе лише за умови, що сторони договору іпотеки не передбачили цей спосіб задоволення вимог іпотекодержателя у договорі про задоволення вимог іпотекодержателя або в іпотечному застереженні, яке прирівнюється до такого договору за юридичними наслідками. Якщо ж сторони договору іпотеки передбачили такий спосіб задоволення вимог іпотекодержателя у договорі про задоволення вимог іпотекодержателя або в іпотечному застереженні, позовна вимога про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом встановлення у рішенні суду права іпотекодержателя від свого імені продати предмет іпотеки будь-якій особі на підставі договору купівлі-продажу у порядку, визначеному статтею 38 Закону, є неналежним способом захисту.

Частина друга статті 36 Закону України «Про іпотеку», яка встановлює, що визначений договором спосіб задоволення вимог іпотекодержателя не перешкоджає іпотекодержателю застосувати інші встановлені цим Законом способи звернення стягнення на предмет іпотеки, означає, що у разі, якщо у договорі про задоволення вимог іпотекодержателя сторони передбачили обидва, вказані у частині третій статті 36 Закону України «Про іпотеку», способи задоволення вимог іпотекодержателя (статті 37, 38 Закону України «Про іпотеку»), то їх наявність не перешкоджає іпотекодержателю застосувати: 1) судовий спосіб звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом задоволення вимог іпотекодержателя у спосіб реалізації предмета іпотеки на прилюдних торгах; 2) позасудовий спосіб звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки на підставі виконавчого напису нотаріуса.

Зазначений правовий висновок висловлений Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 29 травня 2019 року у справі № 310/11024/15-ц (провадження № 14-112цс19).

Згідно з частиною четвертої статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

На вищевказане суд апеляційної інстанцій належної уваги не звернув, не врахував, що звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом надання банку права від свого імені продати предмет іпотеки будь-якій особі на підставі договору купівлі-продажу у порядку, встановленому статтею 38 Закону України «Про іпотеку», є способом позасудового врегулювання, який здійснюється за згодою сторін без звернення до суду, що є свободою договору (статті 6, 627 ЦК України).

Відповідно до частини першої статті 412 ЦПК України підставами для скасування судових рішень повністю або частково і ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

Доводи касаційної скарги дають підстави для висновку, що рішення апеляційного суду ухвалене без додержання норм матеріального права. У зв`язку з наведеним, колегія суддів вважає, що касаційну скаргу необхідно задовольнити частково, постанову апеляційного суду скасувати, рішення суду першої інстанції змінити, виклавши його мотивувальну частину в редакції цієї постанови.

ОСОБА_1 сплачено судовий збір за подання касаційної скарги у розмірі 2 756 грн. Тому з ПАТ АБ «Укргазбанк» на користь ОСОБА_1 підлягають стягненню судові витрати, понесені на сплату судового збору у розмірі 1 378 грн (2 756 грн * 50%).

Керуючись статтями 400, 409, 412, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Постанову Харківського апеляційного суду від 10 січня 2019 року скасувати.

Рішення Московського районного суду міста Харкова від 20 червня 2018 року змінити, виклавши мотивувальну частину рішення в редакції цієї постанови.

Стягнути з публічного акціонерного товариства акціонерного банку «Укргазбанк» на користь ОСОБА_1 1 378 грн судових витрат, понесених на сплату судового збору.

Постанова суду касаційної інстанції є остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуючий В. І. Крат

Судді: Н. О. Антоненко

В. І. Журавель

Є. В. Краснощоков

М. М. Русинчук