Справа № 691/102/19
Провадження № 2/691/266/19
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 березня 2019 року Городищенський районний суд Черкаської області

в складі :

судді Черненка В.О.

за участю секретаря судових засідань ОСОБА_1

розглянувши у підготовчому судовому засіданні в місті Городище цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_2 до Мліївської сільської ради Городищенського району Черкаської області, про встановлення факту, що має юридичне значення та визнання права на земельну частку (пай) у порядку спадкування за законом,

ВСТАНОВИВ :

ОСОБА_2 звернулася до суду з позовною заявою до Мліївської сільської ради Городищенського району Черкаської області, про встановлення факту, що має юридичне значення та визнання права на земельну частку (пай) у порядку спадкування за законом.

Обґрунтовуючи свої вимоги, позивач посилається на те, що 23.01.1996 року, в с. Мліїв, Городищенського району Черкаської області померла її мати ОСОБА_3, після якої відкрилась спадщина, яка складається із права на земельну частку (пай), розміром 2,54 га в умовних кадастрових гектарах, в адміністративних межах Мліївської сільської ради, Городищенського району, Черкаської області. Вказане право на земельну частку (пай) належало ОСОБА_3, на підставі сертифіката на право на земельну частку (пай) серії ЧР № 0146043, який був виготовлений на підставі розпорядження Городищенської РДА № 362 від 09.12.1996 року. Також, до складу спадкового майна увійшов жилий будинок з надвірними будівлями, розташований по вул. Жовтнева, 9, с. Мліїв, Городищенського району, Черкаської області. Проте, під час розпаювання землі КСП ім. Симиренка була допущена помилка при формуванні списків на розпаювання землі, у звязку з чим, у списках імя її матері було зазначено, як «Мотря», а потрібно було «Марфа», що підтверджується довідкою ТОВ «Симиренківське» від 15.11.2018 року № 81. Після смерті матері, вона є спадкоємцем першої черги за законом. Вона, до дня смерті матері (23.01.1996 року) проживала з нею та вела спільне господарство за адресою: вул. Жовтнева, 9, с. Мліїв, Городищенського району, Черкаської області. За життя, мати заповіту не складала. Щоб оформити право власності на спадкове майно, 28.03.2018 року вона звернулась до нотаріуса з заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом. 13.02.2004 року нотаріус видала їй свідоцтво про право на спадщину за законом, а саме: на жилий будинок з надвірними будівлями, який розташований по вул. Жовтнева, 9, с. Мліїв, Городищенського району, Черкаської області. У звязку з тим, що вказаним вище свідоцтвом не було охоплено все спадкове майно, 24.11.2018 року вона звернулася до нотаріуса із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом після померлої матері на земельну частку (пай), що знаходиться у КСП ім. Симиренка. Проте, нотаріус відмовила у видачі свідоцтва про право на спадщину у звязку з тим, що у спадкоємця відсутній правовстановлюючий документ на земельну частку (пай) померлої. Оригінал сертифіката на право на земельну частку (пай) у КСП ім.. Симиренка Серії ЧР № 0146043, був втрачений, про що 18.05.2018 року було розміщено оголошення в газеті «Вісник Городищини» № 20. Враховуючи викладене, просила суд: встановити факт, що має юридичне значення, а саме: що Сертифікат на право на земельну частку (пай) Серії ЧР № 0146043, який виданий на імя ОСОБА_3, належить ОСОБА_4, яка померла 23.01.1996 року; визнати за нею ОСОБА_2 право на земельну частку (пай), яка розташована в адміністративних межах Мліївської сільської ради, Городищенського району, Черкаської області, в порядку спадкування за законом, після ОСОБА_3, яка померла 23.01.1996 року та мала право на земельну частку (пай), на підставі Сертифіката на право на земельну частку (пай) Серії ЧР № 0146043.

В судовому засіданні представник позивача вимоги останньої підтримав в повному обсязі.

Представник відповідача в судове засідання не з'явився, проте до суду надійшла заява, в якій він просить справу розглядати без його участі, позовні вимоги визнає, не заперечує проти ухвалення рішення за результатами підготовчого провадження, в порядку ст. 200 ЦПК України.

Згідно з положеннями ст. 200 ЦПК України, у випадку визнання позову відповідачем у підготовчому судовому засіданні, суд, у відповідності зі ст. 206 ЦПК України, та за наявності для того законних підстав, ухвалює рішення про задоволення позову.

Суд, вислухавши представника позивача, повно і всебічно зясувавши обставин, на які позивач посилається як на підставу своїх вимог, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, вважає наступне.

В судовому засіданні встановлено, що 23.01.1996 року, у с. Мліїв, Городищенського району, Черкаської області, померла ОСОБА_5, що підтверджується копією свідоцтва про смерть ОСОБА_6 1-СР № 232695, повторно виданого 10.12.2003 року відділом реєстрації актів громадянського стану Городищенського районного управління юстиції Черкаської області, актовий запис №18.

ОСОБА_3 є матірю позивача ОСОБА_2, що підтверджується відповідними правовстановлюючими документами, доданими до матеріалів справи.

Позивач звернулася до нотаріуса з заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом, а саме на земельну частку (пай), що знаходиться у КСП ім. Симиренка. Проте, нотаріус відмовила у видачі свідоцтва про право на спадщину у звязку з тим, що у спадкоємця відсутній правовстановлюючий документ на земельну частку (пай) померлої.

Відповідно до чинного цивільного процесуального законодавства, судом розглядаються справи про встановлення фактів, якщо згідно з законом вони породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян.

У ст. 315 ЦПК України наведений перелік фактів, які встановлюються судом, до них, зокрема, відноситься встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, імя, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документів, не збігаються з прізвищем, імям, по батькові, місцем та часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті.

Відповідно до п. 2 Постанови Пленуму Верховного ОСОБА_3 України від 30.05.2008 року «Про судову практику у справах про спадкування», справи про спадкування розглядаються судами за правилами позовного провадження, якщо особа звертається до суду з вимогою про встановлення фактів, що мають юридичне значення, які можуть вплинути на спадкові права та обовязки інших осіб та (або) за наявності інших спадкоємців і спору між ними.

Однією із позовних вимог позивача ОСОБА_2 є встановити факт, що Сертифікат на право на земельну частку (пай) Серії ЧР № 0146043, який виданий на імя ОСОБА_3, належить ОСОБА_5, яка померла 23.01.1996 року, що їй необхідно для виникнення особистих майнових прав, а саме: реалізації своїх спадкових прав.

Зокрема, позивач не може прийняти спадщину після матері ОСОБА_3, оскільки імя останньої у свідоцтві про смерть не співпадає з зазначеним у Сертифікаті на право на земельну частку (пай).

Представник відповідача не заперечував, що Сертифікат на право на земельну частку (пай) Серії ЧР № 0146043 належить саме ОСОБА_4, яка померла 23.01.1996 року.

Таким чином, враховуючи визнання учасниками справи вказаного факту, за відсутності у суду обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин та добровільності їх визнання, приходить до висновку про обґрунтованість позовних вимог в цій частині та вважає, що позов у даній частині підлягає до задоволення.

Щодо вимог в частині визнання права власності, то, відповідно до листа Відділу у Городищенському районі Головного управління Держгеокадастру у Черкаській області № 29-23-0.230-383/101-18 від 06.12.2018 року, копія якого знаходиться у матеріалах справи, на імя ОСОБА_3 був виготовлений Сертифікат на право на земельну частку (пай) Серії ЧР № 0146043 по колишньому КСП ім. Симиренка, площею 2,54 в умовних кадастрових гектарах, на підставі розпорядження Городищенської РДА № 362 від 09.12.1996 року. В книзі реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай), що видавались по КСП ім. Симиренка, вказаний сертифікат зареєстрований 01.02.1997 року за номером 388.

В судовому засіданні встановлено, що вказаний Сертифікат належить ОСОБА_4.

Таким чином, з вище викладеного вбачається, що ОСОБА_3, яка померла 23.01.1996 року, за життя належало право на земельну частку (пай), розміром 2,54 в умовних кадастрових гектарах, яка розташована в адміністративних межах Мліївської сільської ради, Городищенського району, Черкаської області, згідно Сертифікату Серії ЧР № 0146043.

На даний час, Сертифікат на право на земельну частку (пай) Серії ЧР № 0146043 втрачено, про що подано відповідне оголошення у газету «Вісник Городищини» № 20 від 18.05.2018 року.

Відповідно до п. 4 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України, Цивільний кодекс України застосовується до цивільних відносин, що виникли після набрання ним чинності. Щодо цивільних відносин, які виникли до набрання чинності Цивільним кодексом України, положення цього Кодексу застосовуються до тих прав і обов'язків, що виникли або продовжують існувати після набрання ним чинності. Тобто, у даному випадку, до відносин, що виникли, необхідно застосовувати правила діючого на той час ЦК УРСР.

Згідно ст. 529 ЦК УРСР, при спадкоємстві за законом, спадкоємцями першої черги є, в рівних частках діти, дружина і батьки померлого.

Як було зазначено вище, судом встановлено, що позивач ОСОБА_2 є донькою померлої ОСОБА_3, тобто є спадкоємицею останньої за законом першої черги.

Відповідно до ст. 548 ЦК УРСР, для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини.

Згідно зі ст. 549 ЦК УРСР, визнається, що спадкоємець прийняв спадщину:1) якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; 2) якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Зазначені в цій статті дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини.

В судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_2 спадщину після матері ОСОБА_3 прийняла, що підтверджується наявною у матеріалах справи копією свідоцтва про право на спадщину за законом, виданим ОСОБА_2 13.02.2004 року на спадкове майно, а саме: жилий будинок з надвірними будівлями, розташований по вул. Жовтнева, 9, с. Мліїв, Городищенського району, Черкаської області, який належав ОСОБА_3, яка померла 23.01.1996 року.

Інших спадкоємців в судовому засіданні не встановлено.

З огляду на вище викладене, з урахуванням того, що представник відповідача проти задоволення позову не заперечує, за відсутності відмови позивача від прийняття спадщини, ОСОБА_2, яка, відповідно до положень ст. 1261 ЦК України, є спадкоємцем першої черги за законом, згідно ст. 328 ЦК України, має право набути право власності на вищезгадане спадкове майно, оскільки це прямо передбачено чинним законодавством.

На підставі наведеного та керуючись ст. ст. 524, 529, 548, 549 ЦК УРСР (в редакції 1963 року), ст. ст. ст. 2, 4, 5, 9, 10, 12,13, 17, 18, 76 81, 258, 259, 263-265, 315 ЦПК України, постановою ВСУ № 7 від 30.05.2008 «Про судову практику у справах про спадкування» суд, -

УХВАЛИВ:

позовну заяву задоволити. Встановити факт, що має юридичне значення, а саме, що Сертифікат на право на земельну частку (пай) Серії ЧР № 0146043, який виданий на імя ОСОБА_3, належить ОСОБА_4, яка померла 23.01.1996 року.

Визнати за ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, ідентифікаційний номер НОМЕР_1, зареєстрованою та жителькою вул. Жовтнева, 9 в с. Мліїв, Городищенського району, Черкаської області, право на земельну частку (пай), яка розташована в адміністративних межах Мліївської сільської ради, Городищенського району, Черкаської області, в порядку спадкування за законом, після ОСОБА_4, яка померла 23.01.1996 року та мала право на земельну частку (пай) на підставі Сертифіката на право на земельну частку (пай) Серії ЧР № 0146043.

Рішення може бути оскаржене до апеляційного суду Черкаської області шляхом подачі апеляційної скарги в 30-ти денний строк. з дня проголошення рішення.

Повний текст рішення виготовлений 14.03.2019 року.

Суддя ОСОБА_7