Справа № 368/955/19
Провадження № 2/368/525/19
Рішення

Іменем України

(Заочне)

"09" жовтня 2019 р. Кагарлицький районний суд

Київської області в складі: головуючого судді Кириченка В.І., при секретарі Марчук Н.М. розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Кагарлику справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право на користування житлом,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду та просив визнати ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 таким, що втратив право на користування житловим приміщенням, а саме: житловим будинком, розташованим за адресою: АДРЕСА_1 , так як останні шість місяців не проживає у вказаному будинку.

Мотивував заяву тим, що він згідно Свідоцтва про право власності на житло від 09.01.2006 року та Витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно є власником будинку АДРЕСА_1 .

ОСОБА_2 є чоловіком дочки та зареєстрований у будинку по АДРЕСА_1 , однак у вказаному будинку фактично не проживає вже майже чотири роки.

З проханням до відповідача про добровільне зняття з реєстрації у будинку не звертався, так як немає відомостей про його місце проживання та відсутні контактні телефони.

Будучи зареєстрованим, але не проживаючи у будинку позивача, відповідач не приходить до будинку та не використовує його для тимчасового або постійного проживання.

Реєстрація відповідача житловому будинку створює позивачу перешкоди у володінні, користуванні та розпорядженні майном, що належить йому на праві власності.

В судовому засіданні позивач позов підтримав.

Відповідач в судове засідання не з`явився, а тому проведено заочний розгляд справи відповідно до ст.280 ч.1 ЦПК України.

Судом встановлено, що позивач згідно Свідоцтва про право власності на житло від 09.01.2006 року та Витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно є співвласником ј будинку АДРЕСА_1 . Іншими співвласниками ј кожному вказаного будинку є ОСОБА_3 , ОСОБА_1 та ОСОБА_4 .

У вказаному будинку згідно Акту від 04.07.2019 року складеного Комісією в складі депутата Буртівської сільської ради Кагарлицького району Київської області Коробенко Катерини Іванівни окрім позивача зареєстровані - дружина позивача ОСОБА_3 , дочка ОСОБА_5 , внук ОСОБА_6 , внучка ОСОБА_7 , син ОСОБА_1 , та зять ОСОБА_2 , який з 2014 року у вказаному будинку не проживає і його речі у будинку відсутні.

Згідно ст. 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.

Згідно ст. 317 ЦК України власникові належить права володіння, користування та розпоряджання своїм майном.

Згідно ст. 319 Цивільного кодексу України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. При здійсненні своїх прав та виконанні обов`язків власник зобов`язаний додержуватися моральних засад суспільства. Усім власникам забезпечуються рівні умови здійснення своїх прав.

Згідно ст. 321 Цивільного кодексу України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Згідно ч. 1 ст. 386 Цивільного кодексу України держава забезпечує рівний захист прав усіх суб`єктів права власності.

Виходячи з вказаних положень Конституції України та Цивільного кодексу України Позивач як власник майна має права безперешкодно користуватись своєю власністю та таке право гарантується державою. Тобто, у разі порушення права власника держава, в особі судів, забезпечує захист права власності від порушень з боку іншої особи.

Згідно ч. 2 ст. 386 Цивільного кодексу України власник, який має підстави передбачати можливість порушення свого права власності іншою особою, може звернутися до суду з вимогою про заборону вчинення нею дій, які можуть порушити його право, або з вимогою про вчинення певних дій для запобігання такому порушенню.

Згідно ст. 391 Цивільного кодексу України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

Згідно ст. 15 Цивільного кодексу України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Згідно ст. 16 Цивільного кодексу України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Відповідно до положень Цивільного кодексу України у разі створення перешкод у користуванні власністю позивач може звернутися до суду з вимогою про вчинення дій необхідних для відновлення порушеного права власності, а саме усунення перешкод в користуванні майном та визнання відповідача таким, що втратив право на користування житловим приміщенням.

Суд вважає доведеним факт не проживання відповідача ОСОБА_2 протягом півтора року до звернення в суд позивача із заявою в будинку по АДРЕСА_1 .

Відповідач не приймає ніякої участі в утриманні будинку, не сплачує витрати на комунальні послуги.

Реєстрація відповідача у будинку перешкоджає позивачу у володінні та розпорядженні його власністю.

Вказане підтверджується показами свідків: ОСОБА_8 , який пояснив, що проживає по сусідству з позивачем і більше року не бачив відповідача за місцем проживання у будинку позивача; ОСОБА_5 , яка повідомила, що не бачила відповідача півтора року за місцем проживання, так як він приїхав і повідомив, що не буде проживати разом однією сім`єю. Були одружені з відповідачем 10 років та розірвали шлюб 1 місяць тому, станом на 09.10.2019 року рішення не набрало законної сили. З 2014 року не проживає, так як працює за межами України і приїжджав два рази на рік на декілька днів, за комунальні послуги не платить.

А тому слід визнати ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (згідно довідки Інформаційних судових систем, боржника з такими реєстраційними даними у Державному реєстрі фізичних осіб - неможливо однозначно ідентифікувати) таким, що втратив право на користування житловим приміщенням, а саме: житловим будинком, розташованим за адресою: АДРЕСА_1 .

Керуючись постановою Пленуму Верховного Суду України від 12 квітня 1985 р. «Про деякі питання, що виникли в практиці застосування судами Житлового кодексу України», ст. 41 Конституції України, ст. ст. 15, 16, 317, 319, 321, 386, 391 Цивільного кодексу України, ст.280 ч.1 Цивільного процесуального кодексу України, суд,-

вирішив:

Позов задоволити.

Визнати ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ( згідно довідки Інформаційних судових систем, боржника з такими реєстраційними даними у Державному реєстрі фізичних осіб - неможливо однозначно ідентифікувати) таким, що втратив право на користування житловим приміщенням, а саме: житловим будинком, розташованим за адресою: АДРЕСА_1 .

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив за письмовою заявою відповідача, яка подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Апеляційна скарга позивачем подається до суду апеляційної інстанції через Кагарлицький районний суд протягом 30 днів з дня складення повного судового рішення. Рішення суду набирає законної сили відповідно до ст. 289 ЦПК України. Повний текст рішення виготовлено 15.10.2019 року.

Суддя: В.І. Кириченко