Постанова

Іменем України

25 вересня 2019 року

м. Київ

справа № 471/290/16-ц

провадження № 61-20911св18

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду:

головуючого - Червинської М. Є.,

суддів: Бурлакова С. Ю., Зайцева А. Ю., Коротуна В. М. (суддя-доповідач),

Курило В. П.,

учасники справи:

позивач - товариство з обмеженою відповідальністю «Кредекс Фінанс»,

відповідач - ОСОБА_1 , ОСОБА_2 ,

розглянув у порядку спрощеного позовного провадження касаційну скаргу представника ОСОБА_1 - ОСОБА_3 , на рішення Братського районного суду Миколаївської області від 09 листопада 2016 року в складі судді Скарницької І. Б. та рішення Апеляційного суду Миколаївської області від 07 лютого 2017 року в складі колегії суддів: Кушнірової Т. Б., Базовкіної Т. М., Яворської Ж. М.,

В С Т А Н О В И В:

Описова частина

Короткий зміст позовних вимог

У березні 2016 року товариство з обмеженою відповідальністю «Кредекс Фінанс» (далі - ТОВ «Кредекс Фінанс») звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості та звернення стягнення на предмет застави.

Позовна заява мотивована тим, що 27 травня 2008 року між акціонерним комерційним банком «УкрСиббанк» (далі - АКБ «УкрСиббанк»), правонаступником якого є публічне акціонерне товариство «УкрСиббанк» (далі - ПАТ «УкрСиббанк»), та ОСОБА_1 укладено договір про надання споживчого кредиту, відповідно до умов якого остання отримала кредит у розмірі 23 900,00 доларів США, строком до 26 травня 2015 року. На забезпечення виконання зобов`язання того ж дня між банком та ОСОБА_1 укладено договір застави, предметом якого був автомобіль «Peugeot», державний номерний знак НОМЕР_1 . 20 квітня 2012 року між ПАТ «УкрСиббанк» та ТОВ «Кредекс Фінанс» укладено договір факторингу, відповідно до умов якого останній набув права кредитора відносно позичальника за кредитним договором. На забезпечення виконання ОСОБА_1 кредитного зобов`язання, 16 квітня 2015 року між ТОВ «Кредекс Фінанс» та ОСОБА_2 укладено договір поруки, відповідно до умов якого останній взяв на себе зобов`язання відповідати перед кредитором у обсязі 2 000,00 грн за зобов`язаннями позичальника. ОСОБА_1 взяті на себе кредитні зобов`язання належним чином не виконувала, внаслідок чого, станом на 23 березня 2016 року, утворилась заборгованість у розмірі 369 428,81 грн.

З урахуванням викладеного, ТОВ «Кредекс Фінанс» просило суд стягнути з ОСОБА_2 на його користь заборгованість за кредитним договором у розмірі 2 000,00 грн, а також у рахунок погашення кредитної заборгованості звернути стягнення на предмет застави з правом його продажу ТОВ «Кредекс Фінанс»

від імені ОСОБА_1 будь-яким способом з іншою особою - покупцем зі зняттям транспортного засобу з обліку в органах Державної автомобільної інспекції (далі - ДАІ) та наданням ТОВ «Кредекс Фінанс» всіх повноважень, необхідних для здійснення продажу.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Рішенням Братського районного суду Миколаївської області від 09 листопада 2016 року позов задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ТОВ «Кредекс Фінанс» заборгованість за кредитним зобов`язанням у розмірі 2 000,00 грн.

У рахунок погашення заборгованості за договором про надання споживчого кредиту та заставу транспортного засобу від 27 травня 2008 року № звернуто стягнення на предмет застави автомобіль: тип ТЗ: легковий комбі - В; марка: Peugeot; модель: 207; 2008 року випуску; номер кузова: VIN НОМЕР_2 ; державний номерний знак НОМЕР_1 , вартість якого згідно договору застави складала 134 603,00 грн, що на праві власності належить ОСОБА_1 , шляхом продажу вказаного автотранспортного засобу

ТОВ «Кредекс Фінанс» з укладанням від його імені договору купівлі-продажу будь-яким способом з іншою особою-покупцем, зі зняттям вказаного автотранспортного засобу з обліку в органах ДАІ України (на підставі свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу, а в разі його втрати - отриманням дублікату), а також наданням ТОВ «Кредекс Фінанс» всіх повноважень, необхідних для здійснення продажу.

Зобов`язано вилучити у ОСОБА_1 предмет застави автомобіль: тип ТЗ: легковий комбі - В; марка: Peugeot; модель: 207; 2008 року випуску; номер кузова: VIN НОМЕР_2 ; державний номерний знак НОМЕР_1 , який належить їй на праві власності та знаходиться у неї або інших осіб, а також комплект ключів від цього автотранспортного засобу, свідоцтво про реєстрацію автотранспортного засобу та технічний паспорт.

Вирішено питання про розподіл судових витрат.

Вирішуючи спір, суд першої інстанції, виходив з того, що до позивача перейшло право вимоги, яке виникло з кредитного договору, укладеного між

АКБ «УкрСиббанк» та ОСОБА_1 , який був забезпечений договором застави та поруки. У зв`язку із неналежним виконанням ОСОБА_1 своїх кредитних зобов`язань утворилась заборгованість, яку у добровільному порядку боржник не сплачує, у зв`язку із чим у іпотекодержателя та заставодержателя виникло право звернути стягнення на предмет застави.

Короткий зміст рішення суду апеляційної інстанції

Рішенням Апеляційного суду Миколаївської області від 07 лютого 2017 року рішення Братського районного суду Миколаївської області від 09 листопада

2016 року змінено.

Резолютивну частину вказаного рішення доповнено висновком про те, що звернення стягнення на автомобіль «Peugeot», державний номерний знак

НОМЕР_1 проводиться для погашення заборгованості ОСОБА_1 перед ТОВ «Кредекс Фінанс» за основним кредитом 168 981,86 грн; пені - 1 910,12 грн; за відсотками за несвоєчасне виконання зобов`язань за кредитним договором - 191 937,16 грн; 3 % річних від простроченої суми кредиту - 5 127,66 грн, яка утворилась станом на 23 березня 2016 року.

У іншій частині рішення суду першої залишено без змін.

Змінюючи рішення суду, апеляційний суд, виходив з того, що у відповідності до вимог пунктів 1, 4 частини першої статті 309 ЦПК України 2004 року резолютивна частина рішення суду першої інстанції підлягає доповненню.

Короткий зміст вимог касаційної скарги

У березні 2017 року представник ОСОБА_1 - ОСОБА_3 , подав до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ касаційну скаргу, в якій, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просив скасувати рішення суду першої та апеляційної інстанцій та відмовити у задоволенні позову.

Аргументи учасників справи

Доводи особи, яка подала касаційну скаргу

Касаційна скарга мотивована тим, що звертаючись у березні 2016 року з даним позовом ТОВ «Кредекс Фінанси» було пропущено, встановлений статтею 257 ЦК України строк позовної давності для захисту своїх прав, оскільки початком такого строку є день пред`явлення до боржника вимоги щодо дострокового стягнення заборгованості, зокрема 08 червня 2010 року, а тому заявник вважав, що строк позовної давності сплив 08 червня 2013 року. Разом з тим заявник посилався на те, що докази надані позивачем на підтвердження наявності у відповідача заборгованості за кредитним договором перед позивачем не є належними доказами у розумінні статей 57-60 ЦПК України 2004 року.

Доводи особи, яка подала заперечення на касаційну скаргу

У травні 2017 року ТОВ «Кредекс Фінанс» подало до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ заперечення на касаційну скаргу, посилаючись на законність та обґрунтованість рішень судів попередніх інстанцій.

Надходження касаційної скарги до суду касаційної інстанції

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 18 квітня 2017 року відкрито касаційне провадження у даній справі та витребувано матеріали цивільної справи із суду першої інстанції.

Відповідно до пункту 4 розділу XIII Перехідних положень ЦПК України у редакції Закону України від 3 жовтня 2017 року № 2147-VIII «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» касаційні скарги (подання) на судові рішення у цивільних справах, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, передаються до Касаційного цивільного суду та розглядаються спочатку за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Згідно зі статтею 388 ЦПК України судом касаційної інстанції у цивільних справах є Верховний Суд.

Справу передано до Верховного Суду.

Ухвалою Верховного Суду від 19 серпня 2019 року дану справу призначено до судового розгляду.

Фактичні обставини справи, встановлені судами

Судом встановлено, що 27 травня 2008 року між АКБ «УкрСиббанк», правонаступником якого є ПАТ «УкрСиббанк», та ОСОБА_1 укладено договір про надання споживчого кредиту, відповідно до умов якого остання отримала кредит у розмірі 23 900 доларів США, строком до 26 травня 2015 року.

На забезпечення виконання указаного кредитного зобов`язання 27 травня

2008 року між банком та ОСОБА_1 укладено договір застави, предметом якого є автомобіль Peugeot, державний номерний знак НОМЕР_1 .

20 квітня 2012 року між ПАТ «УкрСиббанк» та ТОВ «Кредекс Фінанс» укладено договір факторингу, відповідно до умов якого останній набув права кредитора відносно позичальника за кредитним договором.

16 квітня 2015 року між ТОВ «Кредекс Фінанс» з метою забезпечення своєчасного і повного виконання зобов`язань за кредитним договором між банком та ОСОБА_2 укладено договір поруки, відповідно до умов якого поручитель взяв на себе зобов`язання відповідати перед кредитором у обсязі 2 000,00 грн за зобов`язаннями позичальника.

У зв`язку із неналежне виконання позичальником умов кредитного договору, станом на 23 березня 2016 року, утворилась заборгованість у розмірі

369 428,81 грн, яка складається із: заборгованості за кредитом - 170 453,87 грн; заборгованості за відсотками на час відступлення права вимоги - 74 869,02 грн; заборгованості за відсотками за період з 20 квітня 2012 року по 23 березня

2016 року - 117 068, 14 грн; заборгованості з пені - 1 910,12 грн, а також трьох процентів річних від простроченої суми кредиту - 5 127,66 грн.

Мотивувальна частина

Позиція Верховного Суду

Згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до частин першої, другої та п`ятої статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Зазначеним вимогам закону рішення судів першої та апеляційної інстанцій не відповідають.

Згідно з частиною першою статті 402 ЦПК України у суді касаційної інстанції скарга розглядається за правилами розгляду справи судом першої інстанції в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи з урахуванням статті 400 цього Кодексу.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду, дійшов висновку, що касаційна скарга підлягає задоволенню виходячи з наступного.

Мотиви, з яких виходить Верховний Суд, та застосовані норми права

Згідно з частиною першою статті 526 ЦК України зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Договір є обов`язковим для виконання сторонами (стаття 629 ЦК України).

Згідно з частиною першою статті 598 ЦК України зобов`язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом.

Зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином (стаття 599 ЦК України).

Відповідно до статті 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: зміна умов зобов`язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди (стаття 611 ЦК України).

Згідно з частиною першою статті 546 ЦК України виконання зобов`язання може забезпечуватися, зокрема, неустойкою, порукою, заставою.

Застава є способом забезпечення зобов`язань; у силу застави кредитор (заставодержатель) має право в разі невиконання боржником (заставодавцем) зобов`язання, забезпеченого заставою, одержати задоволення за рахунок заставленого майна переважно перед іншими кредиторами цього боржника, якщо інше не встановлено законом (право застави) (стаття 1 Закону України «Про заставу» та стаття 572 ЦК України).

Відповідно до частини першої та другої статті 20 Закону України «Про заставу» заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави в разі, якщо в момент настання терміну виконання зобов`язання, забезпеченого заставою, воно не буде виконано, якщо інше не передбачено законом чи договором.

Згідно із частиною першою статті 589 ЦК України в разі невиконання зобов`язання, забезпеченого заставою, заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави.

У відповідності до частини першої статті 26 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень» обтяжувач має право на власний розсуд обрати один із таких позасудових способів звернення стягнення на предмет забезпечувального обтяження: 1) передача рухомого майна, що є предметом забезпечувального обтяження, у власність обтяжувача в рахунок виконання забезпеченого обтяженням зобов`язання в порядку, встановленому цим Законом; 2) продаж обтяжувачем предмета забезпечувального обтяження шляхом укладення договору купівлі-продажу з іншою особою-покупцем або на публічних торгах; 3) відступлення обтяжувачу права задоволення забезпеченої обтяженням вимоги у разі, якщо предметом забезпечувального обтяження є право грошової вимоги; 4) переказ обтяжувачу відповідної грошової суми, у тому числі в порядку договірного списання, у разі, якщо предметом забезпечувального обтяження є гроші, майнові права на грошові кошти, що знаходяться на банківському рахунку, або цінні папери; 5) реалізація заставленого майна на підставі виконавчого напису нотаріуса.

Умови укладеного між сторонами договору є обов`язковими для його сторін та їх правонаступників.

Звертаючись до суду з даним позовом, ТОВ «Кредекс Фінанс» просило звернути стягнення на заставне майно (автомобіль), шляхом його продажу з укладенням від імені ОСОБА_1 договору купівлі-продажу будь-яким способом з іншою особою - покупцем у рахунок погашення заборгованості за кредитним договором від 27 травня 2008 року.

З матеріалів справи вбачається, що відповідно до пункту 8.1 договору про надання споживчого кредиту та заставу транспортного засобу від 27 травня

2008 року звернення стягнення на предмет застави стягується банком: у випадках невиконання або неналежного виконання позичальником зобов`язань за цим договором та/або «Кредитним договором» та/або у разі порушення провадження у справі про відновлення платоспроможності або визнання банкрутом позичальника .

Пунктом 8.2 вказаного договору передбачено, що звернення стягнення на предмет застави здійснюється: або на підставі рішення суду, або шляхом застосування позасудових засобів звернення стягнення.

Сторони досягли згоди про можливість звернення стягнення на предмет застави у позасудовому порядку (пункт 8.3 вказаного договору).

Отже, звернення стягнення на предмет застави шляхом продажу обтяжувачем предмета забезпечувального обтяження з укладенням договору купівлі-продажу з іншою особою-покупцем у рахунок виконання забезпеченого обтяженням зобов`язання є позасудовим способом звернення стягнення на заставне майно, який здійснюється за згодою сторін без звернення до суду.

До такого висновку Верховний Суд приходить, оскільки застереження в договорі про задоволення вимог шляхом продажу заставодержателем предмету застави третій особі - це виключно позасудовий спосіб урегулювання спору, який сторони встановлюють самостійно у договорі.

Вказана позиція узгоджується із позицією, викладеною у постанові Великої Палати Верховного Суду від 12 червня 2019 року у справі № 643/17966/14-ц (провадження № 14-203цс19).

Ні суд першої інстанції, ні апеляційний суд на вказане уваги не звернули.

Судами не застосовано вищенаведені норми матеріального права, які регулюють спірні правовідносини, що призвело до неправильного вирішення справи.

З огляду на вказане Верховний Суд приходить до висновку про відсутність правових підстав для задоволення позовних вимог ТОВ «Кредекс Фінанс» про звернення стягнення на предмет застави шляхом продажу заставодержателем предмету застави третій особі, оскільки такий спосіб звернення стягнення на заставне майно сторони договору застави визначили як позасудовий, що відповідає положенням статті 26 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень».

Частиною першою статті 559 ЦК України встановлено, що порука припиняється з припиненням забезпеченого нею зобов`язання.

Отже, враховуючи те, що строком виконання основного зобов`язання визначено 26 травня 2015 року, не підлягають задоволенню і вимоги в частині стягнення з ОСОБА_2 на користь ТОВ «Кредекс Фінанс» заборгованості за кредитним зобов`язанням, визначеним у договорі поруки у обсязі 2000,00 грн, у зв`язку із закінченням строку основного зобов`язання, а тому відповідно, порука за указаним договором припинилася із закінченням цього строку.

Зважаючи на те, що у справі не вимагається збирання або додаткової перевірки чи оцінки доказів, обставини справи встановлені судом повно, але допущено неправильне застосування норм матеріального права, оскаржувані судові рішення підлягають скасуванню з прийняттям нової постанови про відмову в задоволенні позовних вимог.

Щодо судових витрат

Згідно із частиною 13 статті 141 ЦПК України, якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Отже, з ТОВ «Кредекс Фінанс» на користь ОСОБА_1 підлягає стягненню судовий збір за подання апеляційної скарги - 3 031,60 грн (1 706,00 грн +

1 325,60 грн), касаційної скарги - 2 880,00 грн.

Керуючись частиною 13 статті 141, статтями 400, 409, 412, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду

П О С Т А Н О В И В:

Касаційну скаргу представника ОСОБА_1 - ОСОБА_3 , задовольнити.

Рішення Братського районного суду Миколаївської області від 09 листопада

2016 року та рішення Апеляційного суду Миколаївської області від 07 лютого

2017 року скасувати.

У задоволенні позову товариства з обмеженою відповідальністю «Кредекс Фінанс» до ОСОБА_1 про стягнення кредитної заборгованості та звернення стягнення на предмет застави шляхом його продажу товариством з обмеженою відповідальністю «Кредекс Фінанс» будь-якій третій особі в рахунок погашення боргових зобов`язань боржника перед кредитором відмовити.

У задоволенні позову товариства з обмеженою відповідальністю «Кредекс Фінанс» до ОСОБА_2 про стягнення 2000,00 грн відмовити.

Стягнути з товариства з обмеженою відповідальністю «Кредекс Фінанс» на користь ОСОБА_1 належний до сплати судовий збір за подання апеляційної скарги - 3 031,60 грн, касаційної скарги - 2 880,00 грн.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття.

З моменту прийняття постанови судом касаційної інстанції скасовані або визнанні нечинними рішення, постанови та ухвали суду першої або апеляційної інстанції втрачають законну силу та у подальшому виконанню не підлягають.

Постанова суду касаційної інстанції є остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуючий М. Є. Червинська

Судді: С. Ю. Бурлаков

А. Ю. Зайцев

В. М. Коротун

В. П. Курило