Справа № 500/3419/19
Провадження № 2/500/2276/19
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15 жовтня 2019 року Ізмаїльський міськрайонний суд Одеської області в складі:

головуючого - судді Пащенко Т.П.,

за участю секретаря - Топтигіної О.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в загальному порядку в залі суду в місті Ізмаїлі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Ізмаїльської міської ради про визнання права власності на спадкове майно,-

ВСТАНОВИВ:

В травні 2019 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовними вимогами до Ізмаїльської міської ради про визнання права власності на спадкове майно, яке залишилося після померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 , та складається із житлового будинку з господарськими будівлями та надвірними спорудами, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 . Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла мати позивача ОСОБА_2 . На день смерті спадкодавця залишилось майно, яке складається із вказаного житлового будинку. Чоловік спадкодавця ОСОБА_3 помер ІНФОРМАЦІЯ_2 . Інших спадкоємців немає. Приватним нотаріусом Ізмаїльського міського нотаріального округу Одеської області Єфімовою Т.І. позивачу відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину на майно, що залишилось після померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 у зв`язку із тим, що право власності на спадкове майно не зареєстроване в установленому законом порядку.

Позивач в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, причини неявки суду не повідомив. Представник позивача надав заяву, в якій позовні вимоги підтримала у повному обсязі та наполягала на їх задоволенні, просила розглядати справу у її відсутність (а.с.67, 71).

Представник відповідача в судове засідання не з`явилася, про час та місце розгляду справи повідомлена належним чином, причини неявки суду не повідомила, надала суду заяву про розгляд справи у її відсутність, розгляд справи залишає на розсуд суду (а.с.32).

Дослідивши матеріали справи, оцінивши надані учасниками судового процесу докази в їх сукупності, проаналізувавши положення чинного законодавства, суд дійшов наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України - кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Згідно до ч. 1 ст. 5 ЦПК України - здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

Відповідно до ч. 3 ст. 12 ЦПК України - кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Статтею 76 ЦПК України визначено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Судом встановлено, що згідно свідоцтва про смерть серії НОМЕР_1 , виданого Ізмаїльським міськрайонним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Одеській області 25.09.2017 року ОСОБА_2 померла ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с.6).

Спадкоємцю ОСОБА_2 належить житловий будинок з господарськими будівлями та надвірними спорудами АДРЕСА_1 на підставі Договору забудови від 09.07.1966 року, посвідченого Ізмаїльською державною нотаріальною конторою, реєстр №1-3302 від 12.07.1966 року (а.с.24).

Розпорядженням Ізмаїльської міської ради від 11.06.2008 року №362р на підставі заяви ОСОБА_2 домоволодінню по АДРЕСА_2 (стара поштова адреса) присвоєно поштову адресу - АДРЕСА_1 (а.с.14).

Згідно довідки КП «Ізмаїльське МБТІ» №464 від 15.04.2019 року об`єкт нерухомого майна по АДРЕСА_1 належить ОСОБА_2 на підставі договору забудови від 09.07.1966 року, посвідчений Ізмаїльською державною нотаріальною конторою, реєстр №1-23302 від 12.07.1966 року, право власності не зареєстроване. Відповідно до листа Державної архітектурно-будівельної інспекції України від 01.09.2011 року №40-122409 «Щодо прийняття в експлуатацію об`єктів, закінчених будівництвом до 5 серпня 1992 року» житлові будинки збудовані до 05.08.1992 року не підлягають до здачі в експлуатацію (а.с.18).

Як вбачається з матеріалів спадкової справи №4/2019, заведеної після смерті ОСОБА_2 , на день смерті спадкодавця залишилося майно, яке складається з житлового будинку з господарськими будівлями та надвірними спорудами, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 .

Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Статтею 1217 ЦК України визначено, що спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Згідно ч. 1 ст. 1220 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою.

Відповідно до ч. 1 ст. 1222 ЦК України спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини.

Відповідно до витягу про реєстрацію в Спадковому реєстрі №54750973 від 16.01.2019 року (а.с.47) ОСОБА_2 заповіти / спадкові договори не залишила.

Відповідно до ст. 1258 ЦК України спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків встановлених статтею 1259 цього Кодексу.

Спадкоємцями за законом першої черги відповідно до ст.1261 ЦК України після смерті ОСОБА_2 стали її чоловік ОСОБА_3 , що підтверджено свідоцтвом про одруження серії НОМЕР_2 , виданим 25.12.1965 року (а.с.8), та син ОСОБА_1 , що підтверджено свідоцтвом про народження серії НОМЕР_3 , виданим 18.12.1968 року (а.с.9).

Відповідно до свідоцтва про смерть серії НОМЕР_4 , виданого Ізмаїльським міськрайонним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Одеській області 08.06.2018 року ОСОБА_3 помер ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с.7).

Згідно письмової відповіді Ізмаїльської державної нотаріальної контори Одеської області від 05.10.2019 року №1299/01-16 за інформацією зі Спадкового реєстру після померлого ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_3 будь-які заяви від спадкоємців не надходили, спадкова справа не заводилась, свідоцтва про право на спадщину не видавалися (а.с.80).

На звернення позивача ОСОБА_1 до приватного нотаріуса Ізмаїльського міського нотаріального округу Одеської області Єфимової Т.І. з заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті матері ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , спадкова справа №4-2019 рік, йому відмовлено на тій підставі, що право власності на спадкове майно не зареєстроване в установленому законом порядку (а.с.10).

Відповідно до ч. 1 ст. 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини.

Згідно до ч. 1 ст. 1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини.

Як було встановлено в судовому засіданні, позивач ОСОБА_1 звернувся до приватного нотаріусу Ізмаїльського міського нотаріального округу Одеської області Єфимової Т.І. із заявою про прийняття спадщини, яка відкрилась після смерті матері ОСОБА_2 , що підтверджено нотаріально посвідченою заявою від 16.01.2019 року, спадкова справа №4/2019, та прийняв спадщину відповідно до ч.3 ст.1268 ЦК України, оскільки проживав разом із спадкодавцем на момент його смерті, що підтверджується відомостями паспорту громадянина України ОСОБА_1 (а.с.4 зворот).

Згідно із п.23 Постанови Пленуму Верховного суду України від 30.05.2008 року №7 «Про судову практику у справах про спадкування», за наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутись до суду за правилами позовного провадження.

Відповідно до п.п. 4.15 глави 10 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, видача свідоцтва про право на спадщину на майно, яке підлягає реєстрації, провадиться нотаріусом після подання правовстановлюючих документів. Спадкоємець повинен надати нотаріусу правовстановлюючий документ, що підтверджує право власності спадкодавця на нерухоме майно.

Згідно Договору забудови від 09.07.1966 року, посвідченого Ізмаїльською державною нотаріальною конторою, реєстр №1-3302 від 12.07.1966 року ОСОБА_2 є власницею житлового будинку по АДРЕСА_1 (а.с.24)

Відповідно до ст.316 Цивільного Кодексу України, правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

Відповідно до ст.328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Враховуючи викладене, на думку суду правомірними є вимоги позивача щодо визнання за ним права власності в порядку спадкування на спадкове майно, яке залишилося після померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 , яке складається із житлового будинку з господарськими будівлями та надвірними спорудами, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 .

У відповідності зі ст.55 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом.

Статтями 15 та 16 ЦК України передбачено право особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Згідно з ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до вимог ст.ст. 12, 13, 78, 81 ЦПК України суд розглядає цивільні справи в межах заявлених вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях, обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників.

Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню, судом не виявлено обставин, що суперечать закону або порушують права, свободи чи інтереси інших осіб.

Керуючись ст.ст. 12, 13, 133, 141, 259, 263-265 ЦПК України, суд,-

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 , який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , до Ізмаїльської міської ради, адреса місцезнаходження юридичної особи: просп.Суворова,62, м.Ізмаїл Одеської області, про визнання права власності на спадкове майно - задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , паспорт громадянина України серії НОМЕР_5 , виданий Ізмаїльським МВ УМВС України в Одеській області 15 грудня 1998 року, реєстраційний номер облікової картки платника податків - « НОМЕР_6 », в порядку спадкування після смерті ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_4 , право власності на житловий будинок з господарськими будівлями та надвірними спорудами АДРЕСА_1 .

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга подається апеляційному суду через суд першої інстанції, який ухвалив оскаржуване судове рішення. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя: Т.П.Пащенко