ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/2939/19 Справа № 171/1270/17 Суддя у 1-й інстанції - Хоруженко Н. В. Суддя у 2-й інстанції - Барильська А. П.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 березня 2019 року м.Кривий Ріг

Дніпровський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - судді: Барильської А.П.,

суддів: Бондар Я.М., Зубакової В.П.,

секретар судового засідання: Голуб О.О.

сторони

позивач: ОСОБА_1,

відповідач: Апостолівська районна державна адміністрація,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Кривому Розі, в порядку спрощеного позовного провадження, апеляційну скаргу Прокуратури Дніпропетровської області в інтересах держави в особі Головного управління Держгеокадастру у Дніпропетровській області на заочне рішення Апостолівського районного суду Дніпропетровської області від 22 січня 2018 року, яке постановлено суддею Хоруженко Н.В. у місті Апостолове Дніпропетровської області, -

В С Т А Н О В И В:

В липні 2017 року ОСОБА_1 звернулась до суду із позовом до Апостолівської міської ради про визнання права на земельну частку (пай), який уточнила у листопаді 2017 року та зазначила відповідачем Апостолівську районну державну адміністрацію Дніпропетровської області.

Позов обґрунтовано тим, що ОСОБА_1 була членом радгоспу «Криворізький» Дніпропетровської області, який 13.10.1995 року було перейменовано на Колективне сільськогосподарське підприємство «Криворізьке», та її було внесено до Списку громадян - членів колективного сільськогосподарського підприємства «Криворізьке», що додається до Державного акту на право колективної власності на землю КСП «Криворізьке».

Державний акт на право колективної власності на землю НОМЕР_1 КСП «Криворізьке» було видано 24 квітня 1997 року на підставі рішення Апостолівської міської ради народних депутатів від 19.02.1996 року № 25. На підставі Державного акту на право колективної власності КСП «Криворізьке» передано у колективну власність 4901,7 гектарів землі для ведення сільськогосподарського виробництва. Сертифікат про право на земельну частку (пай) позивачу, як члену КСП «Криворізьке», не видавався.

У зв'язку з чим, ОСОБА_1 просила суд визнати за нею право на земельну частку (пай), розміром 7,15 умовних кадастрових гектарів, визначеним для членів колективного сільськогосподарського підприємства «Криворізьке» Апостолівського району Дніпропетровської області.

Заочним рішенням Апостолівського районного суду Дніпропетровської області від 22 січня 2018 року позовні вимоги ОСОБА_1 задоволено.

Визнано за ОСОБА_1 право на земельну частку (пай), розміром 7,15 умовних кадастрових гектарів, визначеним для членів колективного сільськогосподарського підприємства «Криворізьке» Апостолівського району Дніпропетровської області.

В апеляційній скарзі Прокуратур Дніпропетровської області в інтересах держави в особі Головного управління Держгеокадастру у Дніпропетровській області просить скасувати рішення суду та прийняти нове рішення, яким відмовити у позові ОСОБА_1 в повному обсязі та стягнути з ОСОБА_1 судовий збір на користь прокуратури Дніпропетровської області, сплачений за подання апеляційної скарги.

На думку прокурора, судом порушено норми матеріального та процесуального права, оскільки центральним органом виконавчої влади з питань земельних ресурсів є Головне управління Держгеокадастру у Дніпропетровській області, до повноважень якого належить розпорядження землями державної власності сільськогосподарського призначення, проте, всупереч вимогам ЦПК України, цей орган не залучено до участі у справі в якості співвідповідача, що позбавило його можливості своєчасно встановити факт наявності вказаного рішення та оскаржити його з метою захисту інтересів держави.

Крім цього, судом не було взято до уваги те, що ОСОБА_1 вже не була членом КСП «Криворізьке» на час видачі КСП «Криворізьке» Державного акту на право колективної власності на землю, оскільки її було звільнено із членів КСП 02.01.1996 року.

Прокурор вважає, що суд першої інстанції при ухваленні даного рішення необґрунтовано дійшов висновку щодо набуття громадянкою ОСОБА_1 прав на пай з огляду на те, що вказана особа працювала в радгоспі «Криворізьке» до проведення паювання.

Також, на думку прокурора позивач звернулась до суду з позовом із пропуском строку позовної давності.

У відзиві на апеляційну скаргу позивач просить рішення суду першої інстанції залишити без змін, як законне та обґрунтоване, на його думку, апеляційну скаргу залишити без задоволення.

Заслухавши суддю-доповідача, прокурора Дидюк Н.О. та представника Головного управління Держгеокадастру у Дніпропетровській області - Книгу Я.Ю., які, кожен окремо, підтримали доводи апеляційної скарги та просили її задовольнити, представника позивача ОСОБА_1 - ОСОБА_4, яка заперечувала проти доводів апеляційної скарги та просила залишити її без задоволення, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах заявлених позоних вимог, доводів апеляційної скарги та відзиву на неї, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Відповідно до рішення Апостолівської міської Ради народних депутатів Апостолівського району Дніпропетровської області від 19 лютого 1996 року № 25 Колективному сільськогосподарському підприємству «Криворізьке» передано у колективну власність 4901,7 гектарів землі в межах згідно з планом для ведення сільськогосподарського виробництва, що підтверджується Державним актом на право колективної власності на землю Серії НОМЕР_1, виданим Апостолівською міською радою народних депутатів 24 квітня 1997 року та зареєстрованим в Книзі записів державних актів на право колективної власності на землю за № 15.

Згідно додатку до вказаного Державного акту ОСОБА_1 внесена до списку громадян - членів КСП «Криворізьке» (а.с.8).

З відповіді відділу Держгеокадастру в Апостолівському районі Дніпропетровської області від 04.02.2016 року № Б-29/0-46/6-16, вбачається, що ОСОБА_1 внесена до списку громадян-членів КСП «Криворізьке», але в списках Книги реєстрації сертифікатів по КСП «Криворізьке» Апостолівського району Дніпропетровської області прізвище позивача відсутнє (а.с. 10).

Державний акт на право колективної власності на землю КСП «Криворізьке» отримало на підставі рішення Апостолівської міської Ради народних депутатів Апостолівського району Дніпропетровської області від 19 лютого 1996 року № 25, на підставі якого Колективному сільськогосподарському підприємству «Криворізьке» передано у колективну власність 4901,7 гектарів землі в межах згідно з планом для ведення сільськогосподарського виробництва. В списку працездатних членів КСП «Криворізьке», що є додатком до Державного акта на право колективної власності на землю, під номером 374 значиться ОСОБА_1 (а.с.7-9).

Даними копії трудової книжки підтверджується, що ОСОБА_1 01 травня 1994 року прийнята в Радгосп «Криворізький», 02.01.1996 року позивач виключена з членів КСП «Криворізький» за власним бажанням (а.с.11-15).

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що у ОСОБА_1 існують права на земельну частку (пай), які вона набула згідно Указу Президента України № 720/95 від 08 серпня 1995 «Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям».

Однак, колегія суддів не може погодитись з таким висновком суду першої інстанції, з огляду на наступне.

Статтею 55 Конституції України кожному гарантовано право на судовий захист оспорюваних або не визнаних прав.

Відповідно до частини дев'ятої статті 5 ЗК України (в редакції від 22 червня 1993 року) кожний член колективного сільськогосподарського підприємства, сільськогосподарського кооперативу, сільськогосподарського акціонерного товариства у разі виходу з нього має право одержати свою частку землі в натурі (на місцевості), яка визначається в порядку, передбаченому частинами шостою і сьомою статті 6 цього Кодексу.

Згідно з частиною першою статті 22 ЗК України, право власності на землю або право користування наданою земельною ділянкою виникає після встановлення землевпорядними організаціями меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) і документа, що посвідчує це право.

Відповідно до ст.7 Закону України "Про колективне сільськогосподарське підприємство" від 14 лютого 1992 року, земля є об'єктом права колективної власності підприємства, майно у підприємстві належить на праві спільної часткової власності його членам, суб'єктом права власності у підприємстві є підприємство як юридична особа, а його члени - в частині майна, яку вони одержують при виході з підприємства.

Пунктом 1 Указу Президента України від 08 серпня 1995 року № 720/95 «Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям» встановлено, що паюванню підлягають сільськогосподарські угіддя, передані у колективну власність колективним сільськогосподарським підприємствам, сільськогосподарським кооперативам, сільськогосподарським акціонерним товариствам, у тому числі створеним на базі радгоспів та інших державних сільськогосподарських підприємств. Паювання земель радгоспів та інших державних сільськогосподарських підприємств здійснюється після перетворення їх на колективні сільськогосподарські підприємства.

Відповідно до п. 2 Указу Президента України від 08 серпня 1995 року № 720/95 «Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям», право на земельну частку (пай) мають члени колективною сільськогосподарського підприємства сільськогосподарського кооперативу, сільськогосподарського акціонерного товариства, в тому числі пенсіонери, які раніше працювали в ньому і залишаються членами зазначеного підприємства, кооперативу, товариства, відповідно до списку, що додається до державного акта на право колективної власності на землю. При паюванні вартість і розміри в умовних кадастрових гектарах земельних часток (паїв) всіх членів підприємства, кооперативу, товариства є рівними та має бути надана із земель запасу, створеного місцевою радою під час передачі землі у колективну власність.

Крім того, згідно зі статтями 22, 23 ЗК України (у редакції від 22 червня 1993 року) та відповідно до вище зазначеного Указу, особа набуває право на земельний пай за наявності трьох умов: 1) перебування в членах КСП на час паювання; 2) включення до списку осіб, доданого до державного акта на право колективної власності на землю; 3) одержання КСП цього акта.

Як вбачається з матеріалів справи, Державний акт на право колективної власності на землю КСП «Криворізьке» отримало на підставі рішення Апостолівської міської Ради народних депутатів Апостолівського району Дніпропетровської області від 19 лютого 1996 року № 25, на підставі якого Колективному сільськогосподарському підприємству «Криворізьке» передано у колективну власність 4901,7 гектарів землі в межах згідно з планом для ведення сільськогосподарського виробництва. В списку працездатних членів КСП «Криворізьке», що є додатком до Державного акта на право колективної власності на землю, під номером 374 значиться ОСОБА_1 (а.с.7-9).

Слід зауважити, що право власності на земельну частку (пай) виникає не з часу внесення членів КСП до списків, доданих до державного акту на право колективної власності на землю, перевірки, уточнення і затвердження цих списків, а з моменту передачі земельної ділянки конкретному КСП, членом якого він є.

До передачі земельної ділянки КСП власником землі була держава, а після передачі його КСП (у колективну власність) земля стала належати на праві спільної часткової власності тим особам, які працювали на ній і були членами цього КСП, та працівникам інших сільськогосподарських утворень. Кожен з них став власником ще не визначеної за розміром частки землі. Всі працівники колишніх господарств (колгоспів, радгоспів, інших утворень), у тому числі й пенсіонери, які залишилися членами нових підприємств, та члени підприємств, які були живими на дату передачі земельної ділянки у колективну власність КСП, починаючи із зазначеної дати стали її власниками у рівних частках.

Отже, в даному випадку розпаювання земельної ділянки розміром 4901,7 КСП «Криворізьке» було здійснене на підставі рішення Апостолівської міської Ради народних депутатів Апостолівського району Дніпропетровської області від 19 лютого 1996 року № 25 про передачу вказаної земельної ділянки у власність КСП «Криворізьке», що свідчить про те, що на момент передачі земельної ділянки розміром 4901,7 у власність КСП «Криворізьке» ОСОБА_1 не набула права на земельну частку (пай), оскільки її було виключено із членів підприємства 02 січня 1996 року, до передачі земельної ділянки розміром 4901,7 у власність КСП «Криворізьке».

На підставі наведеного вище, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про те, у ОСОБА_1 існують права на земельну частку (пай), які вона набула згідно Указу Президента України № 720/95 від 08 серпня 1995 «Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям», оскільки на момент передачі земельної ділянки розміром 4901,7 у власність КСП «Криворізьке», тобто на момент її розпаювання, ОСОБА_1 не мала права на земельну частку (пай), оскільки була виключена із членів КСП «Криворізьке».

При цьому, колегія суддів не приймає до уваги заперечення представника позивача в судовому засіданні стосовно того, що в даному випадку Прокуратура Дніпропетровської області не мала процесуального права на оскарження рішення по даній справі, оскільки, Згідно із пунктом 3 частини першої статті 131-1 Конституції України в Україні діє прокуратура, яка здійснює представництво інтересів держави в суді у виключних випадках і в порядку, що визначені законом.

У частині третій статті 23 Закону України «Про прокуратуру» передбачено, що прокурор здійснює представництво в суді законних інтересів держави у разі порушення або загрози порушення інтересів держави, якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб'єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження, а також у разі відсутності такого органу. Наявність таких обставин обґрунтовується прокурором у порядку, передбаченому частиною четвертою цієї статті.

Згідно з пунктом 8 частини третьої статті 129 Конституції України однією з основних засад судочинства в Україні є забезпечення апеляційного та касаційного оскарження рішення суду, крім випадків, встановлених законом.

Відповідно до частини четвертої статті 122 Земельного Кодексу України (далі - ЗК України) центральний орган виконавчої влади з питань земельних ресурсів у галузі земельних відносин та його територіальні органи передають земельні ділянки сільськогосподарського призначення державної власності, крім випадків, визначених частиною восьмою цієї статті, у власність або у користування для всіх потреб.

Положенням про Головне управління Держгеокадастру у Дніпропетровській області, затвердженим наказом Державної служби України з питань геодезії, картографії та кадастру від 17 листопада 2016 року № 308, Головне управління Держгеокадастру у Дніпропетровській області відповідно до покладених на нього завдань розпоряджається землями державної власності сільськогосподарського призначення в порядку, визначеному чинним законодавством, на території Дніпропетровської області.

В абзаці четвертому пункту 24 Постанови пленуму Верховного Суду України від 16 квітня 2004 року № 7 «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляду цивільних справ» судам роз'яснено, що позови громадян, пов'язані з паюванням земель (зокрема, про визнання права на земельну частку (пай), її розмір, незаконність відмови у видачі сертифіката, виділення паю в натурі), можуть бути предметом розгляду судів. Відповідачами в таких справах є КСП, сільськогосподарські кооперативи, районна державна адміністрація, яка затверджувала розмір паю, вирішувала питання про видачу сертифіката, а також виконавчий орган чи орган місцевого самоврядування, що має вирішувати питання про виділення земельної частки (паю) в натурі, тощо.

Як вбачається із матеріалів справи, відповідно до інформації відділу в Апостолівському районі Головного управління Держгеокадастру у Дніпропетровській області № 1719/101-18 від 07.11.2018 року (а.с.76), на теперішній час на території колишнього КСП «Криворізьке» відсутні невитребувані земельні ділянки (паї) по колективному сільськогосподарському підприємстві.

Отже, визнання за позивачем права на пай, за відсутності земель колишнього КСП «Криворізьке», зачіпає інтереси держави, оскільки реалізувати встановлено судом право позивач зможе шляхом виділення такого паю із земель запасу чи резервного Фонду держави.

Таким чином, оскільки до участі у справі Головне управління Держгеокадарстру у Дніпропетровській області залучено не було, Прокуратура Дніпропетровської області, в межах повноважень, визначених Законом України «Про прокуратуру», звернулась з даною апеляційною скаргою в інтересах держави.

У зв'язку з наведеним вище, колегія суддів приходить до висновку, що вирішуючи спір, суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про те, що позов підлягає задоволенню, так як в даному випадку відсутні правові підстави для задоволення позову, оскільки позивач по справі на момент передачі земельної ділянки розміром 4901,7 у власність КСП «Криворізьке» не набула права на земельну частку (пай).

Крім того, у відповідності до вимог ст. 141 ЦПК України з ОСОБА_1 на користь Прокуратури Дніпропетровської області підлягає стягненню судовий збір в розмірі 960 грн. за розгляд апеляційної скарги.

Керуючись ст.ст. 367, 374, 375, ст.ст. 381, 382 ЦПК України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Прокуратури Дніпропетровської області в інтересах держави в особі Головного управління Держгеокадастру у Дніпропетровській області задовольнити.

Заочне рішення Апостолівського районного суду Дніпропетровської області від 22 січня 2018 року скасувати та постановити нове рішення про відмову в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до Апостолівської районної державної адміністрації про визнання права на земельну частку (пай).

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Прокуратури Дніпропетровської області судовий збір за розгляд апеляційної скарги в розмірі 960 (дев'ятсот шістдесят) гривен.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 14 березня 2019 року.

Головуючий:

Судді: