ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 537/5051/17 Номер провадження 22-ц/814/279/19Головуючий у 1-й інстанції Сьоря С.І. Доповідач ап. інст. ОСОБА_1.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 березня 2019 року м. Полтава

Полтавський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:

Головуючого судді: Бутенко С.Б.

Суддів: Обідіної О.І., Прядкіної О.В.

за участю секретаря: Кальник А.М.

розглянув у відкритому судовому засіданні в м. Полтаві в порядку спрощеного позовного провадження у режимі відеоконференції з Крюківським районним судом м. Кременчука Полтавської області цивільну справу за апеляційною скаргою представника позивача ОСОБА_2 ОСОБА_3

на рішення Крюківського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 23 жовтня 2018 року у складі головуючого судді Сьорі С.І.

у цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_4 про визначення часу спілкування з дитиною та за зустрічним позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_2 про позбавлення батьківських прав.

В С Т А Н О В И В:

В листопаді 2017 року позивач ОСОБА_2 звернувся до суду із вказаним позовом, в якому просив встановити дні зустрічі та особистого спілкування з донькою ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1: один тиждень на місяць; святкові дні, визначені Кабінетом Міністрів України у години по домовленості з матірю дитини ОСОБА_4 та по одному зимовому й літньому місяцю на рік.

Позовна заява мотивована тим, що він перебував у зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_4, 11.01.2013 року у них народилася донька ОСОБА_6. Після розірвання шлюбу донька проживає з матірю, між сторонами стали виникати суперечки з приводу визначення часу спілкування батька з дитиною. Відповідач відмовляє йому в особистому спілкування з донькою, у забезпеченні відпочинку та її оздоровленні, виявляє неприязнь відносно позивача у присутності дитини, створює конфліктні ситуації, що негативно впливає на психологічний стан дитини.

Вказував, що рішенням Кременчуцької міської ради Полтавської області за № 915 від 26.09.2016 року визначено способи його участі у вихованні дитини, але відповідач ухиляється від виконання даного рішення й не дає йому можливості бачитися з донькою та брати участь у її вихованні. Вирішити питання спілкування й зустрічей батька з дитиною сторони не можуть, а тому на підставі статті 16 ЦК України просив про захист права судом.

В лютому 2018 року ОСОБА_4 звернулася до суду із зустрічним позовом про позбавлення ОСОБА_2 батьківських прав.

Зустрічний позов обґрунтовано тим, що починаючи з липня 2015 року ОСОБА_2 жодного з покладених законом батьківських обов'язків не виконує, не приймає педагогічної, матеріальної (грошової) або будь-якої іншої участі у вихованні доньки. Відповідач є злісним неплатником аліментів, його заборгованість по аліментах за період з 19.07.2016 року по 01.12.2017 року становила 46 114 грн., внаслідок чого на майно та кошти боржника постановами державного виконавця Дарницького РВДВС м. Києва накладено арешти та встановлено тимчасове обмеження його у праві виїзду за межі України.

Також зазначала, що після розірвання шлюбу відповідач протягом тривалого часу здійснює стосовно неї, доньки та її рідних неправомірні дії, переслідує за місцем проживання та на території дошкільного навчального закладу, вчиняє сварки та погрожує їй фізичною розправою в присутності доньки, у звязку з чим вона неодноразово зверталася до Кременчуцького ВП № 1. Під час зустрічі відповідач намагався викрасти доньку та погрожував їй розправою, про що вона заявила до поліції.

Вважає, що такі дії з боку відповідача негативно вплинули на психологічний стан доньки, вона була вимушена консультувати її та лікувати у дитячого невропатолога, тривалий час постійно знаходиться під спостереженням практичного психолога ДНЗ (ясла-садок) № 59.

Враховуючи те, що відповідач ніяким чином не піклується про доньку, не проявляє заінтересованості в її подальшій долі, не цікавиться її успіхами, станом здоров'я, не піклується про фізичний і духовний розвиток дитини, не забезпечує необхідного харчування, медичного догляду, а навпаки - створює такі умови, які шкодять фізичному здоровю та інтересам дитини, що можна розцінювати як ухилення від виховання дитини батьком, свідомого нехтування ним своїми обов'язками, просила суд позбавити ОСОБА_2 батьківських прав відносно доньки ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_2, а в задоволенні позову ОСОБА_2 про визначення часу спілкування з дитиною відмовити.

Рішенням Крюківського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 23 жовтня 2018 року в задоволенні первісного позову ОСОБА_2 до ОСОБА_4 про визначення часу спілкування з дитиною відмовлено.

Зустрічний позов ОСОБА_4 до ОСОБА_2 про позбавлення батьківських прав задоволено.

Позбавлено ОСОБА_2 батьківських прав відносно малолітньої дитини ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Вирішено питання судових витрат. Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_4 3204 грн. 80 коп. сплачених судових витрат.

Рішення суду першої інстанції мотивоване тим, що позивачем за первісним позовом ОСОБА_2 не доведено, що ОСОБА_4 перешкоджає йому брати участь у вихованні їх малолітньої дитини та ухиляється від виконання рішення органу опіки та піклування, яким визначено способи участі батька у спілкуванні з дитиною.

При задоволенні зустрічного позову ОСОБА_4 суд виходив з того, що ОСОБА_2 протягом двох років з донькою не спілкується, не займається її вихованням, матеріально не забезпечує та не проявляє до неї батьківської уваги і турботи, що в сукупності суд розцінює як ухилення його від виконання обовязків по вихованню малолітньої дочки ОСОБА_6.

Не погодившись з вказаним рішенням, представник позивача ОСОБА_2 ОСОБА_3 подала апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на необґрунтованість рішення, порушенням норм матеріального та процесуального права, просить рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове, яким первісний позов ОСОБА_2 задовольнити, а в задоволенні зустрічного позову ОСОБА_4 відмовити.

Апеляційна скарга мотивована тим, що наявність між батьками дитини негативних відносин не є може бути підставою для позбавлення ОСОБА_2 батьківських прав, а висновки суду щодо небажання батька брати участь у вихованні дитини не відповідають фактичним обставинам справи. Крім того, судом не надано належної оцінки суперечливим за змістом висновкам органу опіки та піклування, що містяться в матеріалах справи.

Відзив на апеляційну скаргу не подавався.

Колегія суддів Полтавського апеляційного суду, заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши доводи апеляційної скарги та матеріали справи, дійшла наступного висновку.

Частиною 1 статті 367 ЦПК України визначено, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

За змістом пункту 2 частини першої статті 374, пунктів 3, 4 статті 376 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідні частині нове рішення або змінити рішення, якщо встановить невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції обставинам справи, порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

По справі встановлено, що ОСОБА_2 та ОСОБА_4 є батьками малолітньої ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_1, що підтверджується свідоцтвом про народження серії І-БК № 499745, виданим Дарницьким районним у місті Києві відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у місті Києві за актовим записом № 263 від 22 січня 2013 року.

З 25 січня 2013 року сторони перебували у зареєстрованому шлюбі, який розірвано рішенням Крюківського районного суду м. Кременчука від 17 березня 2016 року.

Рішенням Крюківського районного суду м. Кременчука від 04 серпня 2016 року стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_4 аліменти на утримання доньки ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_2, у розмірі 1/4 усіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 30 % прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, починаючи з 19.07.2016 року і до досягнення дитиною повноліття.

Згідно довідки-рахунку державного виконавця заборгованість по аліментах ОСОБА_2 за період з 19.07.2016 по 01.12.2017 року становить 46114 грн., а станом на 01.05.2018 року 62103,11 грн.

Як вбачається з акту про проживання, який складено 04 березня 2016 року працівниками ТОВ «Добробит», з липня 2013 року малолітня ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_2, проживає разом з матірю ОСОБА_4 у місті Кременчуці Полтавської області.

Батько дитини ОСОБА_2 постійно проживає у місті Київ.

Рішенням виконавчого комітету Кременчуцької міської ради Полтавської області від 26 вересня 2016 року № 915 визначено ОСОБА_2 способи участі у вихованні малолітньої доньки ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_2, а саме: побачення щовівторка та щосереди з 16.00 год. до 19.00 год. в присутності матері та побачення щонеділі з 10.00 год. до 12.00 год. в присутності матері.

Висновком органу опіки та піклування виконавчого комітету Кременчуцької міської ради Полтавської області, затвердженого рішенням виконкому від 23.03.2018 № 309, визнано за доцільне позбавити батьківських прав ОСОБА_2 відносно малолітньої доньки ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_2.

За нормами статті 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини, крім випадку, передбаченого частиною пятою статті 157 цього Кодексу.

Згідно статей 153, частини другої, третьої статті 157 СК України мати, батько та дитина мають право на безперешкодне спілкування між собою, крім випадків, коли таке право обмежене законом. Той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов'язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею. Той із батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкоджати тому з батьків, хто проживає окремо, спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвиткові дитини.

Суд визначає способи участі одного з батьків у вихованні дитини (періодичні чи систематичні побачення, можливість спільного відпочинку, відвідування дитиною місця його проживання тощо), місце та час їхнього спілкування. В окремих випадках, якщо це викликано інтересами дитини, суд може обумовити побачення з дитиною присутністю іншої особи. Під час вирішення спору щодо участі одного з батьків у вихованні дитини береться до уваги ставлення батьків до виконання своїх обов'язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров'я та інші обставини, що мають істотне значення, в тому числі стан психічного здоров'я одного з батьків, зловживання ним алкогольними напоями або наркотичними засобами (частина друга статті 159 СК України).

Відповідно до пункту 2 частини першої статті 164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини.

Згідно з пунктами 1, 2 статті 3 Конвенції про права дитини, яка відповідно до статті 9 Конституції України є частиною національного законодавства, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Дитині забезпечується такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов'язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом.

У статті 9 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яку ратифіковано постановою Верховної Ради України № 798-ХІІ від 27 лютого 1991 року, встановлено, що держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини.

Держави-учасниці поважають право дитини, яка розлучається з одним чи обома батьками, підтримувати на регулярній основі особисті відносини і прямі контакти з обома батьками, за винятком випадків, коли це суперечить найкращим інтересам дитини.

Європейський суд з прав людини зауважує, що оцінка загальної пропорційності будь-якого вжитого заходу, що може спричинити розрив сімейних зв'язків, вимагатиме від судів ретельної оцінки низки факторів та залежно від обставин відповідної справи вони можуть відрізнятися. Проте необхідно пам'ятати, що основні інтереси дитини є надзвичайно важливими. При визначенні основних інтересів дитини у кожному конкретному випадку необхідно враховувати дві умови: по-перше, у якнайкращих інтересах дитини буде збереження її зв'язків із сім'єю, крім випадків, коли сім'я виявляється особливо непридатною або явно неблагополучною; по-друге, у якнайкращих інтересах дитини буде забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагополучним (MAMCHUR v. UKRAINE, № 10383/09, § 100, ЄСПЛ, від 16 липня 2015 року).

Ухилення від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини може бути підставою для позбавлення батьківських прав лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками.

Відповідно до статей 12, 13, 81 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Ухвалюючи оскаржуване рішення, суд першої інстанції залишив поза увагою зміст позовних вимог ОСОБА_2, який звернувся до суду за вирішенням спору щодо способів його участі у вихованні дитини, а не усунення перешкод у спілкуванні з дитиною з боку ОСОБА_4 та її ухилення від виконання рішення органу опіки та піклування, а тому висновки суду щодо не доведення первісним позивачем фактів, які не стосуються предмета доказування по справі, є безпідставними.

Право на побачення батька й дитини та їх особисте безперешкодне спілкування між собою є невідємним і може бути обмежене лише у виняткових випадках, коли це суперечить найкращім інтересам дитини, що по справі встановлено не було і суду не доведено.

Особисті неприязні стосунки, які склалися між сторонами, не мають ставати на заваді спілкування дитини з батьком, його участі у вихованні доньки та підтримання сімейних відносин.

Оскільки обоє батьків мають рівні права доступу до дитини та участі у її вихованні незалежно від того, з ким проживає дитина, колегія суддів дійшла висновку про задоволення позову ОСОБА_2 та встановлення способу участі батька у вихованні та спілкуванні з дитиною шляхом періодичних побачень. Виходячи з інтересів дитини, її віку, суд вважає необхідним обумовити побачення позивача з малолітньою донькою присутністю її матері.

Вирішуючи спір, суд першої інстанції зазначеного не врахував, не взяв до уваги, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, який застосовується лише у виняткових випадках при доведеності винної поведінки відповідача, що по справі не встановлено, а за обставин триваючого спору між сторонами щодо способів участі батька у вихованні дитини висновки суду про те, що відповідач с дочкою не спілкується, не займається її вихованням та не проявляє батьківської турботи, є безпідставними. Загальне посилання на невиконання ОСОБА_2 батьківських обов'язків по відношенню до дитини, з урахуванням наявності спорів між сторонами, не свідчить про свідоме ухилення ним від виконання батьківських обов'язків, а наявність заборгованості по аліментах не є підставою позбавлення батьківських прав.

Дійшовши висновку про наявність правових підстав для задоволення зустрічного позову згідно висновку органу опіки та піклування виконавчого комітету Кременчуцької міської ради Полтавської області від 23.03.2018 р. № 309, відповідно до якого позбавлення батьківських прав ОСОБА_2 є доцільним, суд не врахував, що такий висновок не містить обґрунтування підстав для позбавлення відповідача таких прав, а згідно з частиною шостою статті 19 СК України суд може не погодитися з висновком органу опіки та піклування, якщо він є недостатньо обґрунтованим, суперечить інтересам дитини.

За вказаних обставин оскаржуване судове рішення підлягає скасуванню з ухваленням по справі нового рішення про часткове задоволення позову ОСОБА_2 та відмову у задоволенні зустрічного позову ОСОБА_4

Ухвалюючи нове рішення по справі, колегія суддів вирішує питання щодо розподілу судових витрат між сторонами за правилами статті 141 ЦПК України та присуджує до стягнення з відповідача ОСОБА_4 понесені позивачем ОСОБА_2 витрати зі сплати судового збору в сумі 1600 грн., що складається з 640 грн., сплачених за подання до суду позову, та 960 грн. за подання апеляційної скарги на рішення суду.

Керуючись статтями 367, 374, 376, 382, 383, 384 ЦПК України, апеляційний суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу представника позивача ОСОБА_2 ОСОБА_3 задовольнити.

Рішення Крюківського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 23 жовтня 2018 року скасувати та ухвалити нове рішення.

Позов ОСОБА_2 до ОСОБА_4 про визначення часу спілкування з дитиною задовольнити частково.

Встановити ОСОБА_2 наступні способи участі у вихованні малолітньої доньки ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_1: побачення щовівторка й щосереди з 16-00 год. до 19-00 год. та щонеділі з 10-00 год. до 12-00 год. у присутності матері дитини.

В задоволенні зустрічного позову ОСОБА_4 до ОСОБА_2 про позбавлення батьківських прав відмовити.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_2 1600 грн. понесеного судового збору.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя: С.Б. Бутенко

Судді: О.І. Обідіна

ОСОБА_8

Повне судове рішення складено 14.03.2019 р.