Справа № 0907/2-4377/2011
Провадження № 22-ц/4808/1176/19
Головуючий у 1 інстанції Бойчук О. В.
Суддя-доповідач Матківський
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 жовтня 2019 року м. Івано-Франківськ

Івано-Франківський апеляційний суд у складі:

головуючого Матківського Р.Й.

суддів: Горейко М.Д., Максюти І.О.

секретаря Бойчука Л.М.

розглянувши у судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на заочне рішення Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 14 березня 2012 року, ухвалене суддею Бойчуком О.В., у справі за позовом Публічного акціонерного товариства «Банк «Фінанси та Кредит» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

встановив:

Івано-Франківський міський суд Івано-Франківської області заочним рішенням від 14 березня 2012 року задовольнив позов Публічного акціонерного товариства «Банк «Фінанси та Кредит» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором. Вирішено стягнути з ОСОБА_1 на користь Публічного акціонерного товариства «Банк «Фінанси та Кредит» заборгованість у розмірі 876273 гривні 68 копійок за кредитним договором №151/07-МК від 26.07.2007 року.

ОСОБА_1 , 30.07.2012 року, подав заяву про перегляд зазначеного заочного рішення(а.с.58), яку суд ухвалою від 12 жовтня 2012 року залишив без задоволення (а.с. 92).

ОСОБА_1 , 22 квітня 2019 року, знову подав заяву про перегляд зазначеного заочного рішення (а.с.100), яку суд ухвалою від 25 липня 2019 року залишив без задоволення (а.с.164-165).

На зазначене заочне рішення, ОСОБА_1 , 19.08.2019 року, подав апеляційну скаргу, в якій просить його скасувати. По-перше, зазначає, що заявлена позивачем до стягнення сума процентів є необґрунтованою, оскільки банк скористався правом на дострокове стягнення кредитної заборгованості. По-друге, банк пропустив строк позовної давності до позовної вимоги про стягнення пені, а також просить зменшити її розмір відповідно до ч.3 ст.551 ЦК України.

Представник позивача ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» подав заяву про залишення без розгляду апеляційної скарги з тих підстав, що повторне подання відповідачем заяви про перегляд заочного рішення суду зі спливом значного проміжку часу та в подальшому подання апеляційної скарги є зловживанням процесуальними правами внаслідок чого настають процесуальні наслідки.

В засідання апеляційного суду учасники справи не з`явились, хоча належним чином повідомлені про дату, час і місце розгляду справи, що відповідно до ч. 2 ст. 372 ЦПК України не перешкоджає її розгляду. Представник позивача подав заяву, в якій просив розглядати справу без його участі.

Перевіривши доводи апеляційної скарги та матеріали справи, суд дійшов висновку про наявність підстав для закриття апеляційного провадження у справі, виходячи з наступного.

Положенням ч.4 ст.231 ЦПК України (у редакції, чинній на моменту ухвалення заочного рішення) було передбачено, що у разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку, встановленому цим Кодексом. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.

Із матеріалів справи встановлено, що 19 серпня 2019 року ОСОБА_1 звернувся безпосередньо до Івано-Франківського апеляційного суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати заочне рішення суду першої інстанції.

Ухвалою Івано-Франківського апеляційного суду від 09 вересня 2019 року відкрито апеляційне провадження у вказаній справі та витребувано справу із суду першої інстанції, а іншою ухвалою справу призначено до судового розгляду.

Разом з тим, судом апеляційної інстанції після відкриття апеляційного провадження встановлено, що ОСОБА_1 , 30.07.2012 року, уже подавав заяву про перегляд зазначеного заочного рішення(а.с.58), яку суд ухвалою від 12 жовтня 2012 року залишив без задоволення (а.с. 92) і роз`яснив відповідачу, що він вправі оскаржити заочне рішення в загальному порядку, встановленому Цивільним процесуальним кодексом. Копію цієї ухвали суд направив на адресу ОСОБА_1 , який її отримав 03.11.2012 року, що підтверджується повідомленням про вручення (а.с.94).

Також в матеріалах справи міститься заява, подана 08.12.2014 року представником відповідача Сікомасом С.В. про надання можливості ознайомитися з матеріалами справи, у якій зазначено, що справа розглянута у 2012 році. На заяві міститься відмітка про те, що 09.12.2014 року представник відповідача Сікомас С.В. ознайомився з матеріалами справи, копії отримав (а.с.95).

Отже, на 09.12.2014 року відповідачу та його представнику було відомо про те, що заява про перегляд заочного рішення суд від 12.10.2012 року була розглянута і що заочне рішення суду може бути оскаржене тільки в загальному порядку шляхом подання апеляційної скарги до суду апеляційної інстанції.

Однак, в подальшому, через більш як шість років з моменту ухвалення заочного рішення, 22.02.2019 року, той же представник відповідача Сікомас С.В. подав до суду заяву про надання можливості для ознайомлення з матеріалами справи (а.с.97) і 22.04.2019 року ОСОБА_1 повторно подав заяву про перегляд заочного рішення (а.с.100).

Заяву подано з пропущенням строку її подання, однак суд першої інстанції не дав оцінки цій обставині, і 25 липня 2019 постановив ухвалу, якою заяву відповідача повторно залишив без задоволення (а.с.103).

Тому строк на апеляційне оскарження заочного рішення необхідно відраховувати з моменту постановлення судом ухвали, якою першу заяву про перегляд заочного рішення залишено без задоволення, тобто з 12 жовтня 2012 року, а не з моменту постановлення судом ухвали про залишення без задоволення другої заяви про перегляд того ж заочного рішення. Таким чином, апеляційну скаргу подано більш як через шість років з моменту початку перебігу строку на апеляційне оскарження рішення суду.

Положенням ч.2 ст.358 ЦПК України передбачено, що незалежно від поважності причин пропуску строку на апеляційне оскарження суд апеляційної інстанції відмовляє у відкритті апеляційного провадження у разі, якщо апеляційна скарга подана після спливу одного року з дня складення повного тексту судового рішення, крім випадків: 1) подання апеляційної скарги особою, не повідомленою про розгляд справи або не залученою до участі в ній, якщо суд ухвалив рішення про її права, свободи, інтереси та (або) обов`язки; 2) пропуску строку на апеляційне оскарження внаслідок виникнення обставин непереборної сили.

Норми ЦПК України чітко встановлюють порядок оскарження заочного рішення і не передбачають права оскарження такого рішення після повторного розгляду заяви про скасування того ж заочного рішення.

Крім того, виконання судових рішень у цивільних справах є складовою права на справедливий суд та однією з процесуальних гарантій доступу до суду та ефективного захисту сторони у справі, що передбачено статтями 6, 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Відповідно до статті 129 1 Конституції України суд ухвалює рішення іменем України і судове рішення є обов`язковим до виконання.

У пункті 9 статті 129 Конституції України до основних засад судочинства віднесено обов`язковість рішень суду.

Частиною першою статті 14 ЦПК України, у редакції, чинній на час розгляду справи, і статті 18 чинного ЦПК України визначено, що судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами.

Зазначене відповідає Рекомендаціям № R (95) 5 Комітету Міністрів Ради Європи від 07 лютого 1995 року, який рекомендував державам-членам вживати заходи щодо визначення кола питань, які виключаються з права на апеляцію та касацію, щодо попередження будь-яких зловживань системою оскарження.

Підстави для закриття апеляційного провадження вказані в ст. 362 ЦПК України, однак такої підстави для закриття як помилкове відкриття апеляційного провадження, у вказаній статті не зазначені.

У звязку з цим, колегія суддів виходить із аналогії закону, яка передбачена ч.9 ст. 10 ЦПК України, та у відповідності до якої якщо спірні відносини не врегульовані законом, суд застосовує закон, що регулює подібні за змістом відносини.

Виходячи з викладеного, колегія суддів вважає за необхідне постановити ухвалу, якою апеляційне провадження у справі за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на заочне рішення Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 14 березня 2012 року закрити як помилково відкрите.

Керуючись ст. ст. 358, 362 ЦПК України, суд

ухвалив:

Апеляційне провадження у справі за позовом Публічного акціонерного товариства «Банк «Фінанси та Кредит» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості з апеляційною скаргою ОСОБА_1 на заочне рішення Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 14 березня 2012 року - закрити.

Ухвала набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту ухвали.

Повний текст ухвали складено 17 жовтня 2019 року.

Головуючий Р.Й. Матківський

Судді М.Д. Горейко

І.О. Максюта