Постанова

Іменем України

16 жовтня 2019 року

м. Київ

справа № 668/13552/15-ц

провадження № 61-33393св18

Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду Грушицького А. І. (суддя-доповідач), Сердюка В. В., Фаловської І. М.,

учасники справи:

позивач - ОСОБА_1 ,

відповідачі: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

третя особа - Друга Херсонська державна нотаріальна контора,

розглянув у попередньому судовому засіданні в порядку письмового провадження касаційну скаргу ОСОБА_2 на рішення Апеляційного суду Херсонської області від 29 серпня 2017 року у складі колегії суддів: Кутурланової О. В., Майданіка В. В., Орловської Н. В.,

у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , третя особа: Друга Херсонська державна нотаріальна контора, про встановлення факту постійного проживання із спадкодавцем та зміну черговості одержання права на спадщину.

ОПИСОВА ЧАСТИНА

Короткий зміст позовних вимог

У листопаді 2015 року ОСОБА_1 звернулась в суд з позовом до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , третя особа: Друга Херсонська державна нотаріальна контора, про встановлення факту постійного проживання із спадкодавцем та зміну черговості одержання права на спадщину.

Свої вимоги обґрунтовувала тим, що в період з 2004 по 2015 рік вона проживала однією сім`єю та вела спільне господарство з ОСОБА_4 , здійснюючи необхідний догляд за ним як у післяопераційні періоди, так і у повсякденному житті та надаючи необхідну допомогу у побуті, оскільки через атрофічні зміни у кінцівках рук він потребував постійної сторонньої допомоги.

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_4 помер і після його смерті відкрилась спадщина на належну спадкодавцю квартиру АДРЕСА_1 , яку у встановленому законом порядку прийняли відповідачі у справі, які є синами ОСОБА_4 і спадкоємцями першої черги за законом.

Посилаючись на те, що проживаючи понад 10 років однією сім`єю із спадкодавцем, піклуючись про нього та одноособово весь цей час здійснюючи постійний догляд і надаючи необхідну допомогу спадкодавцю, який через похилий вік, наявні хронічні розлади здоров`я та атрофічні зміни у кінцівках рук перебував у безпорадному стані та щоденно потребував такої допомоги у побуті та господарстві, а в подальшому здійснивши його поховання за власні кошти, вона набула право на спадкування разом із спадкоємцями першої черги, які долею батька не цікавилися, відмовивши йому у допомозі, навіть не з`явились на похорони та не прийняли матеріальної участі у проведенні поховання та інших, пов`язаних із цим ритуальних послугах.

За таких обставин просила суд, з урахуванням уточнень, встановити факт проживання однією сім`єю ОСОБА_1 та ОСОБА_4 за адресою: АДРЕСА_2 в період з 2004 року по 03 травня 2015 року, змінити черговість одержання права на спадщину після смерті ОСОБА_4 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_2 , та надати їй право на спадкування на рівні з ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , спадкоємцями першої черги спадкування за законом.

Короткий зміст рішень судів першої та апеляційної інстанцій

Рішенням Херсонського міського суду Херсонської області від 15 лютого 2017 року позов ОСОБА_1 задоволено частково, встановлено факт проживання однією сім`єю ОСОБА_1 разом із ОСОБА_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 , за адресою: АДРЕСА_2 , в період з 2004 року по день смерті. В іншій частині позову відмовлено.

Відмовляючи в задоволенні позову в частині зміни черговості та надання позивачу права на спадкування після смерті ОСОБА_4 разом із спадкоємцями першої черги, суд першої інстанції виходив з того, що позивач не довела факт безпорадного стану спадкодавця, а тому відсутні підстави для зміни черговості спадкування.

Рішенням Апеляційного суду Херсонської області від 29 серпня 2017 року рішення Херсонського міського суду Херсонської області від 15 лютого 2017 року скасовано в частині відмови в задоволені позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про зміну черговості одержання права на спадщину та ухвалено нове рішення у цій частині, яким позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про зміну черговості одержання права на спадщину задоволено. Визначено за ОСОБА_1 право на спадкування після померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_4 разом із спадкоємцями першої черги за законом: ОСОБА_2 , ОСОБА_3

Рішення суду апеляційної інстанції мотивоване тим, що спадкодавець через свій похилий вік, хронічні хвороби та їх ускладнення перебував у безпорадному стані, оскільки був позбавлений можливості без постійної сторонньої допомоги забезпечити собі належний рівень життя і виконання щоденних побутових справ, а позивач протягом тривалого часу надавала таку допомогу, опікуючись спадкодавцем та матеріально йому допомагаючи.

Короткий зміст вимог касаційної скарги

У касаційній скарзі, поданій у вересні 2017 року до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, ОСОБА_2 , посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального та процесуального права, просить скасувати рішення суду апеляційної інстанції, залишити в силі рішення суду першої інстанції.

Рух касаційної скарги в суді касаційної інстанції

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 22 вересня 2017 року відкрито касаційне провадження у цивільній справі № 668/13552/15-ц і витребувано її з Херсонського міського суду Херсонської області .

Відповідно до підпункту 4 пункту 1 розділу XIII «Перехідні положення» ЦПК України у редакції Закону України від 03 жовтня 2017 року № 2147-VIII «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» касаційні скарги (подання) на судові рішення у цивільних справах, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, передаються до Касаційного цивільного суду та розглядаються спочатку за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Згідно зі статтею 388 ЦПК України судом касаційної інстанції у цивільних справах є Верховний Суд.

На підставі підпунктів 2.3.2, 2.3.4, 2.3.13, 2.3.49 Положення про автоматизовану систему документообігу суду, затвердженого рішенням Ради суддів України від 26 листопада 2010 року № 30, зі змінами та доповненнями, постанови Пленуму Верховного Суду від 24 травня 2019 року № 8 «Про здійснення правосуддя у Верховному Суді» та рішення зборів суддів Касаційного цивільного суду від 28 травня 2019 року № 7 «Про заходи, спрямовані на своєчасний розгляд справ і їх вирішення у розумні строки» призначено повторний автоматизований розподіл цієї справи.

12 червня 2019 року справу розподілено колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду в складі Грушицького А. І. (суддя-доповідач), Сердюка В. В., Фаловської І. М.

Аргументи учасників справи

Доводи особи, яка подала касаційну скаргу

Касаційна скарга мотивована тим, що судом апеляційної інстанції не повно з`ясовано обставини, які мають значення для справи. Проживання чоловіка і жінки однією сім`єю без реєстрації шлюбу не є підставою для виникнення у них права на спадкування за законом як спадкоємців першої черги. Доводи позивача про те, що вона тривалий час надавала спадкодавцю матеріальну допомогу, брала участь у похованні, та у зв`язку з цим має право на включення себе до спадкоємців першої черги, не знайшли свого підтвердження в судовому засіданні.

Відзив на касаційну скаргу не подано

Фактичні обставини справи, встановлені судами

Судом встановлено, що ОСОБА_1 та ОСОБА_4 з 2004 року по день смерті останнього проживали однією сім`єю і вели спільне господарство, ця обставина визнана сторонами і рішення суду першої інстанції в наведеній частині не оскаржувалося.

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_4 помер і після його смерті відкрилась спадщина на належне йому на праві власності майно, зокрема квартиру АДРЕСА_1 .

Спадкоємцями першої черги за законом є сини померлого ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , які у передбаченому законом порядку та строки прийняли спадщину після смерті спадкодавця, направивши за місцем відкриття спадщини відповідні заяви.

МОТИВУВАЛЬНА ЧАСТИНА

Позиція Верховного Суду

Відповідно до частин першої і другої статті 400 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Суд касаційної інстанції перевіряє законність судових рішень лише у межах позовних вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Згідно з частиною другою статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги, Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду дійшов висновку, що касаційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а оскаржуване рішення суду апеляційної інстанції без змін, оскільки його ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Мотиви, з яких виходить Верховний Суд, та застосовані норми права

Відповідно до положень частини першої статті 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Статтею 15 ЦК України визначено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

У статті 129 Конституції України закріплені основні засади судочинства. Ці засади є конституційними гарантіями права на судовий захист.

Згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Згідно з положенням статті 57 ЦПК України (в редакції 2004 року) доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко- і відеозаписів, висновків експертів.

Крім того, відповідно до частини першої статті 58 ЦПК України (в редакції 2004 року) належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

Відповідно до статті 60 ЦПК України (в редакції 2004 року) кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір.

Аналогічні положення містить стаття 81 чинного ЦПК України.

Статтями 1216 та 1217 ЦК України встановлено, що спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців), спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

В основі спадкування за законом знаходиться принцип черговості, який полягає у встановленні пріоритету прав одних спадкоємців за законом перед іншими. Кожна черга - це визначене коло осіб, з урахуванням ступеня їх близькості спадкодавцеві, яке встановлене законом на підставі припущення про те, що спадкодавець залишив би своє майно найближчим родичам, членам сім`ї, утриманцям і (або) іншим родичам до шостого ступеня споріднення.

Системне тлумачення положень статей 1258, 1259 та інших положень книги 6 ЦК України дозволяє стверджувати про необхідність розмежовувати такі правові конструкції як «одержання права на спадкування наступною чергою» (частина друга статті 1258 ЦК України) та «зміну суб`єктного складу осіб, які набувають право на спадкування за законом». «Одержання права на спадкування наступною чергою» (частина друга статті 1258 ЦК України) стосується другої - п`ятої черг і пов`язується із такими негативними юридичними фактами як: відсутність спадкоємців попередньої черги; усунення спадкоємців попередньої черги від права на спадкування; неприйняття спадкоємцями попередньої черги спадщини; відмова від прийняття спадщини.

Разом з тим, позивач просив надати йому право на спадкування разом із спадкоємцями першої черги, мотивуючи свої вимоги тим, що спадкодавець через тяжку хворобу тривалий час перебував у безпорадному стані та потребував матеріального забезпечення і стороннього догляду, які позивач йому надавала.

Обов`язком суду при розгляді справи є дотримання вимог щодо всебічності, повноти й об`єктивності з`ясування обставин справи та оцінки доказів.

Згідно зі змістом частини другої статті 1259 ЦК України при вирішенні питання про зміну черговості спадкування позивач повинен довести факт опікування, матеріального забезпечення спадкодавця протягом тривалого часу та перебування спадкодавця в безпорадному стані, тобто стані, обумовленому похилим віком, тяжкою хворобою або каліцтвом, коли особа не може самостійно забезпечити умови свого життя, потребує стороннього догляду, допомоги та піклування.

Відповідно до частини четвертої статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 03 вересня 2018 року у справі № 743/126/17 зроблено висновок по застосуванню частини другої статті 1259 ЦК України і вказано, що для набуття права на спадкування фізичною особою, яка є спадкоємцем за законом наступних черг, разом із спадкоємцями тієї черги, яка має право на спадкування, необхідна наявність у сукупності таких умов: а) фізична особа, яка є спадкоємцем за законом наступних черг протягом тривалого часу опікувалася, матеріально забезпечувала, надавала іншу допомогу спадкодавцеві; б) спадкодавець через похилий вік, тяжку хворобу або каліцтво був у безпорадному стані. Під безпорадним станом слід розуміти стан особи, зумовлений похилим віком, тяжкою хворобою або каліцтвом, коли вона не може самостійно забезпечити умови свого життя, потребує стороннього догляду, допомоги та піклування.

Обґрунтовуючи позовні вимоги в частині зміни черговості в одержані права на спадщину, ОСОБА_1 вказала, що за станом здоров`я ОСОБА_4 потребував постійної сторонньої допомоги у побуті, оскільки внаслідок перенесеного оперативного втручання, наявних хронічних розладів здоров`я та травми плеча у похилому віці, яка призвела до атрофічних змін у кінцівці і фактично унеможливила належне використання однієї руки, останній не міг у повному обсязі себе самостійно обслуговувати і потребував сторонньої турботи та допомоги, яку всі ці роки надавала вона одноосібно, що підтверджується наданими позивачем доказами, зокрема, копією амбулаторної картки ОСОБА_4 та витягами з історії його хвороб, з яких вбачається, що протягом всього періоду спільного проживання з позивачем ОСОБА_4 проходив курси лікувань з приводу наявних у нього хронічних розладів здоров`я серцевої, сечево-статевої систем та їх ускладнень, які призвели як до необхідності проведення оперативного лікування і післяопераційного догляду за ним, так і призвели до невідновних станів, зокрема, після обширної скальпованої рани лівого плеча з пошкодженням плечової артерії, вени і серединного нерву стан кінцівки відновлений не був, порушилися функції згинання 4-5 пальців у міжфалангових суставах лівої кисті з відсутністю їх чутливості, парастезія 1, 2, 3 пальців, западання міжп`ясткових проміжків кисті, атрофія м`язів кисті та передпліччя, у зв`язку із чим йому було проведено повторну операцію (а. с. 62, 63-65, 316).

З огляду на наведені обставини, підтверджені достовірними, належними доказами та показами свідків, які відповідачами у встановленому законом порядку не спростовані, з яких вбачається, що спадкодавець через свій похилий вік, хронічні хвороби та їх ускладнення перебував у безпорадному стані, оскільки був позбавлений можливості без постійної сторонньої допомоги забезпечити собі належний рівень життя і виконання щоденних побутових справ, а позивач протягом тривалого часу надавала таку допомогу, опікуючись спадкодавцем та матеріально йому допомагаючи, суд апеляційної інстанції задовольнив позов.

Доводи касаційної скарги не спростовують встановлені у справі фактичні обставини та висновки, які обґрунтовано викладені у мотивувальних частинах рішення суду першої та апеляційної інстанцій, та зводяться до переоцінки доказів, незгоди заявника з висновками щодо їх оцінки та містять посилання на факти, що були предметом дослідження суду.

Таким чином, наведені в касаційній скарзі доводи не спростовують висновків рішення суду апеляційної інстанцій.

Вищевикладене свідчить про те, що касаційна скарга є необґрунтованою, а тому не підлягає задоволенню.

Висновки за результатами розгляду касаційної скарги

Відповідно до частини третьої статті 401 ЦПК України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.

З огляду на вищевказане колегія суддів вважає, що касаційну скаргу слід залишити без задоволення, а оскаржуване рішення суду апеляційної інстанції залишити без змін, оскільки доводи касаційної скарги правильних висновків суду апеляційної інстанцій не спростовують.

Керуючись статтями 400, 401, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення.

Рішення Апеляційного суду Херсонської області від 29 серпня 2017 року залишити без змін.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Судді: А. І. Грушицький
В. В. Сердюк
І. М. Фаловська