Провадження № 2/641/342/2019 Справа № 641/6331/18
05 березня 2019 року Комінтернівський районний суд м. Харкова у складі:
головуючого судді - Григорєва Б.П.,
за участю секретаря судового засідання Максимової Т.І.,
розглянувши в судовому засіданні в залі суду у м. Харкові цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 Едіяра огли, про відшкодування шкоди завданої в наслідок ДТП,-
Позивач звернувся до суду з заявою про відшкодування шкоди завданої відповідачем внаслідок ДТП.
В обґрунтування своїх позовних вимог зазначає, що 05.09.2015 року, о 19 год. 10 хв., в районі перехрестя проспекту Московського і вулиці Броненосця Потьомкіна в м. Харкові сталася дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля НОМЕР_1, під керуванням ОСОБА_2, з автомобілем НОМЕР_2 під керуванням ОСОБА_1, що спричинило пошкодження транспортних засобів.
Постановою Комінтернівського районного суду м. Харкова від 23.07.2017 року (справа № 641/2614/16-п) провадження по справі про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 за ст. 124 КУпАП закрито у з звязку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення. Виділено з матеріалів справи протокол серії АП 1 № 365786 про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_2 Едіяра огли та направлено правоохоронному органу для належного оформлення та усунення встановлених розбіжностей.
Постановою Апеляційного суду Харківської області від 26.09.2017 року, постанову Комінтернівського районного суду м. Харкова від 23.07.2017 року у відношенні ОСОБА_1 залишено без змін.
Позивач зазначає, що оскільки у вказаних постановах судів першої і апеляційної інстанції категорично не встановлена вина водія ОСОБА_2 у скоєнні даної ДТП, а лише констатується порушення з його боку п. 8.7.3 «е» та п.п. 10.1, 12.3 Правил дорожнього руху, то при таких обставинах позивач вимушений звернутися до суду у порядку цивільного судочинства за захистом своїх прав та доводити провину відповідача в рамках цивільної справи.
Позивач в судове засідання не зявився, надав заяву до суду з проханням розглянути справу без його участі, позовні вимоги підтримує, просив їх задовольнити. Проти ухвалення заочного рішення не заперечував.
Відповідач та його представник в судове засідання не зявися, про час і місце розгляду справи повідомлявся неодноразово, причини не явки не повідомив.
За таких обставин, суд вважає за можливе розглянути справу без участі відповідача на підставі наявних доказів.
Зважаючи те, що позивач не заперечує проти заочного розгляду справи, суд згідно з вимогами ч. 1 ст. 280 ЦПК України, прийшов до висновку про розгляд справи у відсутності відповідача на підставі наявних у справі доказів з ухваленням заочного рішення.
Дослідивши матеріали справи та подані докази, з'ясувавши обставини справи в їх сукупності, суд прийшов до наступного.
05.09.2015 року, о 19 год. 10 хв., в районі перехрестя проспекту Московського і вулиці Броненосця Потьомкіна в м. Харкові сталася дорожньою-транспортна пригода за участю автомобіля НОМЕР_1, під керуванням ОСОБА_2, з автомобілем НОМЕР_2 під керуванням ОСОБА_1, що спричинило пошкодження транспортних засобів.
Постановою Комінтернівського районного суду м. Харкова від 23.07.2017 року (справа № 641/2614/16-п) провадження по справі про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 за ст. 124 КУпАП закрито у з звязку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення. Виділено з матеріалів справи протокол серії АП 1 № 365786 про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_2 Едіяра огли та направлено правоохоронному органу для належного оформлення та усунення встановлених розбіжностей. ( а.с. 5-13)
Постановою Апеляційного суду Харківської області від 26.09.2017 року, постанову Комінтернівського районного суду м. Харкова від 23.07.2017 року у відношенні ОСОБА_1 залишено без змін. ( а.с. 14-19)
Постановою Комінтернівського районного суду м. Харкова справа № 641/2614/16-п , провадження по справі про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_2 Едіяра огли закрито у звязку із закінченням строків накладення адміністративного стягнення до моменту розгляду справи.
Отже, провадження по справі відносно ОСОБА_2 закрито з нереабілітуючих підстав.
Відповідно до ч.ч.1, 2 ст. 38 КУпАП України, адміністративне стягнення може бути накладено не пізніш як через два місяці з дня вчинення правопорушення, а при триваючому правопорушенні - не пізніш як через два місяці з дня його виявлення, за винятком випадків, коли справи про адміністративні правопорушення відповідно до КУпАП України підвідомчі суду (судді). Якщо справи про адміністративні правопорушення відповідно до КУпАП України чи інших законів підвідомчі суду (судді), стягнення може бути накладено не пізніш як через три місяці з дня вчинення правопорушення, а при триваючому правопорушенні - не пізніш як через три місяці з дня його виявлення, крім справ про адміністративні правопорушення, зазначені у частинах третій і четвертій цієї статті.
Відповідно до п. 7 ст. 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за обставин закінчення на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строків, передбачених статтею 38 КУпАП України.
Тобто, приписи ст.247 КУпАП є імперативними, і чітко вказають, що суд повинен лише закрити справу, і не вирішувати при цьому жодних інших питань.
Відповідно до п. 1 ст. 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за обставин відсутності події і складу адміністративного правопорушення.
Саме відсутність події та складу правопорушення є фактичним доказом відсутності вини та знімає з особи всі можливі претензії. Зазначене встановлено в постанові Комінтернівського районного суду м. Харкова від 23.06.2017 року справа № 641/2614/16-п, та постанові апеляційного суду Харківської області від 26.09.2017 року, що провадження відносно ОСОБА_1 закрито у з звязку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.
Постанова Комінтернівського районного суду від 05.02.2018 року справа № 641/2614/16-п ухвалена відносно ОСОБА_2, щодо закриття провадження у справі у звязку із закінченням строків накладання адміністративного стягнення до моменту розгляду справи не обмежує позивача у праві звернення до суду з позовом.
Відповідно до ч.1 ст.1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.
Відповідно до ч.ч.1,2,5 ст.1187 ЦК України, джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов'язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, відповідає за завдану шкоду, якщо вона не доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого.
В роз'ясненнях наданих в абз. 1,3,7 п.4 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №4 від 01 березня 2013 року «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки», зазначено, що розглядаючи позови про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки, суди повинні мати на увазі, що відповідно до статей 1166, 1187 ЦК шкода, завдана особі чи майну фізичної або юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її завдала. Обов'язок відшкодувати завдану шкоду виникає у її завдавача за умови, що дії останнього були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв'язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, - незалежно від наявності вини. З огляду на презумпцію вини завдавача шкоди (частина друга статті 1166 ЦК) відповідач звільняється від обов'язку відшкодувати шкоду (у тому числі і моральну шкоду), якщо доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого (частина п'ята статті 1187 ЦК, пункт 1 частини другої статті 1167 ЦК). Потерпілий подає докази, що підтверджують факт завдання шкоди за участю відповідача, розмір завданої шкоди, а також докази того, що відповідач є завдавачем шкоди або особою, яка відповідно до закону зобов'язана відшкодувати шкоду. При завданні шкоди джерелом підвищеної небезпеки на особу, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, не може бути покладено обов'язок з її відшкодування, якщо вона виникла внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого (частина п'ята статті 1187 ЦК). Під непереборною силою слід розуміти, зокрема, надзвичайні або невідворотні за даних умов події (пункт 1 частини першої статті 263 ЦК), тобто ті, які мають зовнішній характер. Під умислом потерпілого слід розуміти, зокрема, таку його протиправну поведінку, коли потерпілий не лише передбачає, але і бажає або свідомо допускає настання шкідливого результату (наприклад, суїцид).
Відповідно до ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених ЦПК України.
Відповідно до ч.3 ст. 13 ЦПК України учасник справи розпоряджаються своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.
Згідно ч. 4 ст. 12 ЦПК України кожна сторона несе ризик настання наслідків повязаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.
Відповідно до ч.1 ст. 12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності.
В силу принципу змагальності сторони та інші особи, які беруть участь у справі, з метою досягнення рішення на свою користь, зобов'язані повідомити суду істотні для справи обставини, надати суду докази, які підтверджують або спростовують ці факти, а також вчиняти процесуальні дії, спрямовані на те, щоб переконати суд у необхідності постановлення бажаного для них рішення.
Так відповідачем не надано до суду жодних доказів на підтвердження того, що шкода була завдана внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого, не надано інших доказів на спростування доводів позивача.
Відповідно до ч.ч. 3,4 ст. 78 ЦПК України, сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування.
Відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Оскільки при подачі позову до суду позивачем було сплачено судовий збір в розмірі 751,00 грн. згідно квитанції № 329 від 04.09.2018 року а АТ «Ощадбанк», оплачені експертно-оціночні послуги за договором № 0044/16 від 09.03.2016 року у сумі 1320 грн. 00 коп., а також сплачено 4000,00 грн. за надання правової допомоги згідно квитанції № б/н від 01.08.2018 року, а тому дані судові витрати слід стягнути з відповідача на користь позивача у розмірі 6021 грн. 80 коп.
Керуючись ст.ст. 12,13,76-81,141,247,263-264, 268,280-282 ЦПК України, ст.ст. 1166, 1187 ЦК України суд, -
Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 Едіяра огли, про відшкодування шкоди завданої в наслідок ДТП задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_2 Едіяра огли на користь ОСОБА_1 судові витрати у розмірі 6024 (шість тисяч двадцять чотири) грн., 80 коп.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення, або в порядку ч.2 ст. 354 ЦПК України.
Відповідно до ст. 355 ЦПК України апеляційна скарга подається безпосереднього до суду апеляційної інстанції.
Відповідно до п. 15.5 Прикінцевих та перехідних положень ЦПК України до приведення Положення про автоматизовану систему документообігу суду у відповідність апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.
Позивач: ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, РНОКПП:НОМЕР_3, адреса мешкання: АДРЕСА_1
Відповідач: ОСОБА_2 Едіяр огли, ІНФОРМАЦІЯ_2, РНОКПП: не відомий, адреса проживання: ІНФОРМАЦІЯ_3, б. 254-А, кв. 56
Повний текст рішення виготовлений 14.03.2019 року.
Суддя: ОСОБА_3