ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/1358/19 Справа № 200/606/18 Суддя у 1-й інстанції - Шевцов Т.В. Суддя у 2-й інстанції - Ткаченко І. Ю.
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 березня 2019 року Дніпровський Апеляційний суд у складі:

головуючого - судді Ткаченко І.Ю.

суддів - Деркач Н.М., Каратаєвої Л.О.

за участю секретаря - Гречишникової О.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпро цивільну справу

за позовом ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства "Банк Кредит Дніпро", третя особа: приватний нотаріус Дніпровського міського нотаріального округу Римська Анастасія Вікторівна, про визнання недійсним свідоцтва про придбання нерухомого майна з торгів, визнання права власності на земельну ділянку

за апеляційною скаргою ОСОБА_1

на рішення Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 23 травня 2018 року, -

В С Т А Н О В И В:

16.01.2018 року позивач звернувся до суду з позовом до відповідача та просив: визнати недійсним свідоцтво про придбання нерухомого майна з прилюдних торгів, які не відбулися, серія та номер: реєстровий номер 1660, виданий 20.12.2017, видавник: Римська А.В., приватний нотаріус ДМНО, за яким власником земельної ділянки площею 0,0051 га, кадастровий номер: НОМЕР_2, цільове призначення: «02.05 Для будівництва індивідуальних гаражів», є ПАТ «Банк Кредит Дніпро» та скасувати державну реєстрацію права власності на зазначену земельну ділянку за ПАТ «Банк Кредит Дніпро»; визнати за ним право власності на земельну площею 0,0051 га, кадастровий номер НОМЕР_2, цільове призначення: «02.05 Для будівництва індивідуальних гаражів», розташованої за адресою: АДРЕСА_2.

В обґрунтування позову зазначив, що у квітні 2017 року на електронних торгах придбав нерухоме майно - гараж літ. Ю, площею 40,8 кв.м, розташований за адресою: АДРЕСА_2, та в подальшому оформив право власності на вищезазначене майно шляхом отримання свідоцтва про придбання майна з електронних торгів, виданого приватним нотаріусом ДНМО Заверухою Н.І., зареєстрованого в реєстрі за № 875. Попереднім власником гаражу та земельної ділянки, площею 0,0051 га, кадастровий номер НОМЕР_2, цільове призначення: «02.05 Для будівництва індивідуальних гаражів», був ОСОБА_5 Із Реєстру речових прав на нерухоме майно позивач дізнався про перебування у власності відповідача земельної ділянки на підставі свідоцтва про придбання нерухомого майна з прилюдних торгів, які не відбулися, серія та номер: реєстровий номер №1660, виданий 20.12.2017 року, видавник Римська А.В., приватний нотаріус ДМНО. Позивач вважає, що зазначена земельна ділянка належить йому, при цьому керується ст.ст. 120, 125 ЗК України, ст. 377 ЦК України, тому не могла бути предметом продажу з прилюдних торгів, а відповідач не може бути її власником. Вважає, що з моменту державної реєстрації права власності на гараж, він «автоматично» стає власником земельної ділянки, на якій розташований гараж, тому свідоцтво про придбання нерухомого майна з прилюдних торгів, які не відбулися в порядку ч. 1 ст. 215 ЦК України, є недійсним (а.с. 1-5).

Рішенням Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 23 травня 2018 року в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 (ІПН НОМЕР_1, АДРЕСА_1) до Публічного акціонерного товариства «Банк Кредит Дніпро» (ІПН 14352406, 01601, м. Київ, вул. Мечникова, 3), третя особа: приватний нотаріус Дніпровського міського нотаріального округу Римська Анастасія Вікторівна (АДРЕСА_3) про визнання недійсним свідоцтва про придбання нерухомого майна з торгів, визнання права власності на земельну ділянку - відмовлено у повному обсязі.

Також вирішено питання про розподіл судових витрат (а.с. 40-44).

В апеляційній скарзі позивач, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального й процесуального права та на невідповідність висновків суду обставинам справи, просить скасувати рішення суду та ухвалити нове, яким задовольнити позовні вимоги у повному обсязі (а.с. 49-52).

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та заявлених вимог, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а рішення суду залишити без змін, виходячи з наступних підстав.

Судом 1 інстанції встановлено, що в межах відкритого виконавчого провадження №37765326 з примусового виконання виконавчого листа по справі №403/12771/12, виданого 15.03.2013 року Бабушкінським районним судом м. Дніпропетровська про стягнення з ОСОБА_5 на користь ПАТ «Банк Кредит Дніпро» заборгованості державним виконавцем здійснювалась реалізація нерухомого майна боржника ОСОБА_5, в результаті чого гараж та оспорювана земельна ділянка були оцінені суб'єктами оціночної діяльності та виставлені на торги окремими лотами.

В подальшому, ОСОБА_1 набув право власності на гараж НОМЕР_3, площею 40,8 кв.м, що розташований за адресою: АДРЕСА_2, про що свідчить свідоцтво, видане 22.09.2017 року приватним нотаріусом ДНМО Заверуха Н.І. про придбання зазначеного гаражу на електронних торгах за вартістю 153 856,85 грн, зареєстровано в реєстрі за №875.

Земельна ділянка, з приводу якої виник спір, загальною площею 0,0051 га, що розташована за адресою: АДРЕСА_2, була описана та арештована в межах виконавчого провадження №37765326 з примусового виконання виконавчого листа по справі №403/12771/12, виданого 15.03.2013 Бабушкінським районним судом м. Дніпропетровська про стягнення з ОСОБА_5 на користь ПАТ «Банк Кредит Дніпро» заборгованості та штрафних санкцій за договором про надання кредитної лінії №181207-Л від 18.12.2007 року станом на 18.05.2012 року у сумі 53 986 885,88 грн, про що головним державним виконавцем Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Медведєвим О.В. було винесено постанову від 24.03.2017 року.

Постановою головного державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Медведєва О.В. в межах вищезазначеного виконавчого провадження було призначено суб'єкта оціночної діяльності для визначення ринкової вартості нерухомого майна - земельної ділянки площею 0,0051 га, кадастровий номер НОМЕР_2, що розташована за адресою: АДРЕСА_2.

На виконання постанови про призначення суб'єкта оціночної діяльності від 12.04.2017 року ТОВ «Українська експертна група» було надано висновок про вартість нерухомого майна - земельної ділянки площею 0,0051 га, кадастровий номер НОМЕР_2, що розташована за адресою: АДРЕСА_2, згідно якого ринкова вартість об'єкту оцінки склала 333 165 грн.

Отже, окремим лотом була передана на реалізацію земельна ділянка, що розташована у АДРЕСА_2 та прийнята ПАТ «Банк Кредит Дніпро» у власність за вартістю 233 215,50 грн у зв'язку з тим, що треті торги не відбулись за відсутністю покупців.

Також, судом встановлено, що позивачем ОСОБА_1 з торгів було придбано гараж в АДРЕСА_2 вартістю 153 856,85 грн, при цьому інформація про зазначений лот була розміщена на офіційному сайті https://setam.net.ua та є загальновідомою, а під час проведення оцінки для встановлення ринкової вартості гаражу не було враховано вартість земельної ділянки, яка була виставлена іншим лотом.

В подальшому, на підставі акту №37765326/16 про передачу майна стягувачу в рахунок погашення боргу, затвердженого в.о. начальника ВПВР Департаменту ДВС Міністерства юстиції України С.В. Мурихіним 28.11.2017 відповідно до ст.61 ЗУ «Про виконавче провадження», ПАТ «Банк Кредит Дніпро» 20.12.2017 прийняв у власність майно, що складається із земельної ділянки площею 0,0051 га, кадастровий номер НОМЕР_2, що розташована за адресою: АДРЕСА_2, про що приватним нотаріусом ДМНО Римською А.В. було видано свідоцтво про право власності, який міститься в матеріалах справи.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суд виходив з відсутності підстав для визнання недійсним свідоцтва про придбання нерухомого майна та скасування державної реєстрації права власності на спірну земельну ділянку за ПАТ «Банк Кредит Дніпро» та необґрунтованості позовних вимог щодо визнання за позивачем права власності на спірну земельну ділянку.

З такими висновками суду погоджується й колегія суддів апеляційного суду, оскільки вони є обґрунтованими, відповідають встановленим обставинам по справі та зроблені з дотриманням норм процесуального права з застосуванням відповідних норм матеріального права.

Так, згідно ч. 1 ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені, зокрема, ч. 1 ст.203 ЦК України, за якою зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства.

Виходячи з положень ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

У відповідності до положень п.3.1 та 3.2 Глави 12 Розділ II Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, свідоцтво про придбання нерухомого майна з прилюдних торгів видається нотаріусом на підставі складеного державним виконавцем акту про проведені прилюдні торги. У акті про проведені прилюдні торги має бути зазначено: ким, коли і де проводились прилюдні торги; коротка характеристика реалізованого майна; прізвище, ім'я, по батькові, адреса покупця; сума, внесена переможцем торгів за придбане майно; назва юридичної особи боржника, його адреса; дані про документи, що посвідчували право власності боржника на майно.

Позивачем не надано будь-яких належних та допустимих доказів, а матеріали справи не містять даних про те, що акт про передачу майна стягувачу у рахунок погашення боргу від 28.11.2017 року, затверджений в.о. начальником ВПВР Департаменту ДВС Міністерства юстиції України С.В. Мурихіним 28.11.2017, є нечинним.

Суд виходив з того, що приватним нотаріусом ДМНО Римською А.В. були вчинені вищезазначені нотаріальні дії із дотриманням норм діючого законодавства та ПАТ «Банк Кредит Дніпро» цілком правомірно набув право власності на земельну ділянку площею 0,0051 га, кадастровий номер НОМЕР_2, що розташована за адресою: АДРЕСА_2.

Отже, суд обґрунтовано виходив з того, що волевиявлення учасників правочину було вільним і відповідало їх внутрішній волі, правочин був спрямований на дійсне настання правових наслідків із дотриманням норм чинного законодавства, що узгоджується зі ст.ст. 203, 215 ЦК України, а тому відсутні підстави для визнання недійсним свідоцтва про придбання нерухомого майна та скасування державної реєстрації права власності на зазначену земельну ділянку за ПАТ «Банк Кредит Дніпро».

Щодо відсутності підстав для визнання права власності за позивачем на спірну земельну ділянку в порядку ч.1 ст.120 ЗК України, суд виходив з наступного.

Відповідно до ч.1 ст.120 ЗК України у разі набуття права власності на жилий будинок, будівлю або споруду, що перебувають у власності, користуванні іншої особи, припиняється право власності, право користування земельною ділянкою, на якій розташовані ці об'єкти. До особи, яка набула право власності на жилий будинок, будівлю або споруду, розміщені на земельній ділянці, що перебуває у власності іншої особи, переходить право власності на земельну ділянку або її частину, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення.

Перехід права власності на земельну ділянку при переході права власності на будівлю або споруду, які розташовані на ній, визначається на підставі цивільно-правових угод (частина перша статті 120 ЗК України).

За змістом статті 81 ЗК України також передбачено, що громадяни набувають права власності на земельні ділянки на підставі, зокрема, приватизації, придбання за договором купівлі-продажу, ренти, дарування, міни, іншими цивільно-правовими угодами, прийняття спадщини.

Пленум Верховного Суду України у п. 181 постанови від 16 квітня 2004 року N 7 "Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ" роз'яснив, що при вирішенні вимог про визначення розміру земельної ділянки, необхідної для обслуговування житлового будинку, будівлі або споруди, право власності на які при їх відчуженні перейшло до набувача без визначення в договорі права на земельну ділянку, суд має з'ясовувати, зокрема, чи не свідчить реальна можливість використання всієї земельної ділянки за цільовим призначенням саме про той розмір земельної ділянки для обслуговування житлового будинку, будівлі або споруди, який існував до їх відчуження.

Розмір земельної ділянки, необхідної для обслуговування житлового будинку, будівлі або споруди, визначається шляхом проведення за клопотанням сторін експертизи з врахуванням чинних нормативних документів у галузі будівництва, санітарних норм та правил тощо.

Позивач клопотання про призначення судово-будівельної експертизи не заявляв.

Згідно ст. 377 ЦК України, до особи, яка набула право власності на житловий будинок (крім багатоквартирного), будівлю або споруду, переходить право власності, право користування на земельну ділянку, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення в обсязі та на умовах, встановлених для попереднього землевласника (землекористувача).

Аналогічної позиції притримується і Верховний суд України в своїй правовій позиції, викладеній у Постанові від 13 квітня 2016 року у справі N 6-253цс16, в якій чітко сказано, що за змістом статті 377 ЦК України, до особи, яка придбала житловий будинок, будівлю або споруду, переходить право власності на земельну ділянку, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення, у розмірах, встановлених договором. Якщо договором про відчуження житлового будинку, будівлі або споруди розмір земельної ділянки не визначений, до набувача переходить право власності на ту частину земельної ділянки, яка зайнята житловим будинком, будівлею або спорудою, та на частину земельної ділянки, яка є необхідною для їх обслуговування. Якщо житловий будинок, будівля або споруда розміщені на земельній ділянці, наданій у користування, то у разі їх відчуження до набувача переходить право користування тією частиною земельної ділянки, на якій вони розміщені, та частиною ділянки, яка необхідна для їх обслуговування.

Стаття 1 Першого протоколу гарантує захист права на мирне володіння майном особи, яка законним шляхом, добросовісно набула майно у власність, і для оцінки додержання "справедливого балансу" в питаннях позбавлення майна мають значення обставини, за якими майно було набуте у власність, поведінка особи, з власності якої майно витребовується.

Суд обґрунтовано виходив з того, що ПАТ «Банк Кредит Дніпро» є добросовісним набувачем земельної ділянки, яку набуто на підставі свідоцтва про придбання нерухомого майна з прилюдних торгів, які не відбулись, при цьому, позивачем не зазначено про істотні порушення в процедурі проведення прилюдних торгів, питання про скасування акту про передачу майна стягувачу в рахунок погашення боргу чи визнання дій державного виконавця неправомірними не ставилися.

При цьому, позивачем придбано з торгів гараж за ціною удвічі меншою, ніж вартість земельної ділянки, про що йому було достеменно відомо.

Як зазначив відповідач у поданому відзиві, ПАТ «Банк Кредит Дніпро» не чинив позивачу перешкод у користуванні гаражем, навпаки, пропонував придбати оспорювану земельну ділянку або укласти з Банком договір оренди, однак на зазначену пропозицію відповіді не надходило. При цьому, позивачем не надано доказів того, що відповідач ухиляється від укладення цивільно-правових угод щодо спірної земельної ділянки.

Колегія суддів погоджується з обґрунтованими висновками суду щодо відсутності підстав для задоволення позову, вважає, що справа розглянута всебічно, встановлені правовідносини, що склалися між сторонами, яким надана вірна правова оцінка, досліджені наявні докази, висновки суду першої інстанції обґрунтовані чинними нормами матеріального права.

Посилання апелянта в апеляційній скарзі на те, що судом 1 інстанції безпідставно йому відмовлено у задоволенні позовних вимог, колегія суддів не приймає до уваги, оскільки такі доводи зводяться до викладення обставин справи із наданням особистих коментарів та тлумаченням норм чинного законодавства на власний розсуд, висвітлення цих обставин у спосіб, що є зручним для апелянта, що має за мету задоволення апеляційної скарги, а не спростування висновків суду першої інстанції.

Апелянт не скористався наданими йому правами, не обґрунтував свої позовні вимоги та доводи апеляційної скарги, не надав суду доказів на їх підтвердження, а згідно із ч. 1 ст.13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше, як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачений цим Кодексом випадках, а відповідно до ч.3 ст.12, ч.1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов'язана надати суду докази на підтвердження своїх вимог або заперечень.

Європейський суд з прав людини вказав, що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов'язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов'язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов'язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).

Інші доводи, приведені в апеляційній скарзі зводяться до переоцінки доказів і незгоди з висновками суду 1 інстанції, яким у досить повному обсязі з'ясовані права та обов'язки сторін, обставини справи, доводи сторін перевірені і їм дана належна оцінка. Порушень норм матеріального та процесуального права, які є обов'язковою підставою для скасування чи зміни рішення - не встановлено, тому апеляційний суд приходить до висновку, що рішення суду відповідає вимогам ст. 263, 264 ЦПК України, і його слід залишити без змін.

Керуючись ст. ст. 367, 374, 375, 381-383 ЦПК України, апеляційний суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Рішення Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 23 травня 2018 року - залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів в передбаченому законом порядку.

Судді: