Номер провадження 22-ц/804/490/19
Головуючий у 1 інстанції Лутай А.М.
Доповідач Агєєв О.В.

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 березня 2019 року Донецький апеляційний суд у складі:

головуючого судді Агєєва О.В.

суддів: Азевич В.Б., Космачевської Т.В.

за участю секретаря судового засідання Самойленко Г.В.

розглянувши в відкритому судовому засіданні в приміщенні Донецького апеляційного суду в м.Бахмут цивільну справу №234/13483/15-ц за позовом Державної іпотечної установи до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за договором про іпотечний кредит та інфляційних втрат,

за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Краматорського міського суду Донецької області від 23 січня 2018 року (суддя Лутай А.М.), ухваленого в приміщенні суду в м.Краматорськ Донецької області, -

ВСТАНОВИВ:

20 серпня 2015 року до суду надійшов позов Державної іпотечної установи до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за договором про іпотечний кредит та інфляційних втрат.

Позовна заява мотивована тим, що 15.04.2008 року між ВАТ «Родовід Банк» та ОСОБА_1, відповідачем у справі, був укладений Договір про іпотечний кредит №Д125/IЖ-003.08.1 (далі - Договір), за умовами якого ВАТ «Родовід Банк» надав відповідачу у кредит грошові кошти в сумі 146 450грн., строком з 15.04.2008 року по 15.04.2028 року включно, зі сплатою 10,90% річних. Також, 18.07.2008 року між Державною іпотечною установою та ВАТ «Родовід Банк» був укладений Договір відступлення права вимоги №1549/08, згідно з яким ВАТ «Родовід Банк» передав останньому право вимоги за Договором про іпотечний кредит та Іпотечним договором. Відповідач свої зобовязання за договором належним чином не виконував, в результаті чого станом на 18.05.2015р. утворилась заборгованість за кредитом, а саме: за тілом кредиту в розмірі 126 767,70грн, за відсотками за користування кредитом 5451,07грн., інфляційна складова 2016,53грн., а всього на загальну суму 134 235,30грн., яку просив стягнути з відповідача на свою користь, а також стягнути суму судового збору, сплаченого при звернені до суду в розмірі 1342,35грн.

Рішенням Краматорського міського суду Донецької області від 23 січня 2018 року позов Державної іпотечної установи задоволено. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь Державної іпотечної установи заборгованість за договором про іпотечний кредит №Д125/ІЖ-003.08.1 від 15 квітня 2008 року, що склалась станом на 18 травня 2015 року в розмірі 134235,30грн.; а також повернення судового збору 1342,35грн.

Відповідач ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просив рішення Краматорського міського суду Донецької області від 23 січня 2018 року скасувати та відмовити в задоволенні позовних вимог. Постановою Апеляційного суду Донецької області від 09 серпня 2018 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишено без задоволення, а оскаржуване рішення без змін.

22 грудня 2018 року дружина відповідача ОСОБА_2 також подала апеляційну скаргу на рішення суду першої інстанції від 23 січня 2018 року. Провадження за якою відкрито ухвалою Донецького апеляційного суду від 23 січня 2019 року.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги зазначає, що оскаржуване рішення ухвалено з порушенням норм матеріального і процесуального права.

Звертає увагу, що судом першої інстанції не було встановлено коло всіх осіб, права та інтереси яких можуть бути порушені в результаті ухвалення рішення по справі. На час укладення договору вона (ОСОБА_2А.) знаходилась в зареєстрованому шлюбі з відповідачем ОСОБА_1 та, згідно договору, виступає поручителем, а тому повинна була бути залучена судом до участі у справі.

Пославшись на пункти 3.3, 5.1.3, 2.2.3, 8.3 договору зазначає, що при ухваленні рішення суд не звернув увагу на відсутність доказів про отримання письмового повідомлення про відступлення права вимоги ОСОБА_1 та ОСОБА_2, що є обовяковою умовою при відступленні права вимоги від кредитора на користь 3-ї особи.

Судом проігноровано, що в порушення п.5.3.3. договору, кредитором не було заявлено вимог про повернення суми за договором а ні до відповідача ОСОБА_1, а ні до ОСОБА_2

Також в матеріалах відсутній акт прийому-передачі при відступленні права вимоги за зазначеним договором, який повинен бути в наявності відповідно до п.3.1 договору.

Просила скасувати рішення Краматорського міського суду Донецької області від 23 січня 2018 року та ухвалити нове, яким відмовити в задоволенні позовних вимог в повному обсязі.

Позивачем, Державною іпотечною установою, через свого представника за довіреністю ОСОБА_3, подано відзив на апеляційну скаргу ОСОБА_2, в якому представник позивача посилається на ст.53 ЦПК України, п.9 Постанови Пленуму ВССУ з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30.03.2012 року №5 «Про практику застосування законодавства при вирішення спорів, що виникають із кредитних правовідносин» та зазначає, що третіх осіб може бути залучено за заявою учасників справи. Однак, матеріали справи не містять заяви відповідача ОСОБА_1 з приводу залучення до участі у справи в якості 3-ї особи його дружини ОСОБА_2 Також оскаржуваним рішенням встановлено, що відповідач ОСОБА_1 в судовому засіданні, визнав позов в повному обсязі.

Стосовно відсутності письмового повідомлення скаржника про відступлення права вимоги зазначає, що такий обовязок встановлено для первісного кредитора ВАТ «Родовід Банк», а не для Державної іпотечної установи. Звертає увагу суду, що скаржник зловживає процесуальними правами в контексті ст.44 ЦПК України, оскільки ОСОБА_2 не є стороною Кредитного та Іпотечного договорів. Просив апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення, а оскаржуване рішення - без змін.

Апелянт ОСОБА_2 в судове засідання апеляційного суду не зявилась, про дату, час та місце розгляду справи повідомлена належним чином. Надіслала на адресу суду листа з проханням розглянути справу за її відсутності, просила скаргу задовольнити.

Представник позивача також в судове засідання не зявився, був належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи, надав клопотання про розгляд справи за його відсутність..

Апеляційний суд вважає можливим розглянути справу за відсутності учасників справи, які не з'явились в судове засідання, оскільки, відповідно до частини 2 ст.372 ЦПК України, неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

За статтею 368 ЦПК України, справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими цією главою.

Відповідно до ст.263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Згідно ст.367 ЦПК України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, дослідивши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, дослідивши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, колегія суддів апеляційного суду вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, виходячи з наступного.

Судом першої інстанції встановлено та вбачається з матеріалів справи, що 15.04.2008р між ВАТ «Родовід Банк» та ОСОБА_1 укладено Договір про іпотечний кредит №Д125/IЖ-003.08.1, відповідно до якого відповідачу було надано у тимчасове користування на умовах забезпеченості, повернення, строковості, платності та цільового характеру використання грошові кошти у сумі 146450грн., зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 10,90% на рік, з кінцевим строком повернення кредиту 15 квітня 2028 року включно.

Відповідно до п.2.4 укладеного договору позичальник зобов'язується щомісячно до 15 числа кожного місяця, починаючі з наступного після укладення цього договору, здійснювати погашення кредиту та сплачувати нараховані кредитором відсотки ануїтетними платежами в сумі не менше 1501,69грн. відповідно до графіка погашення кредиту шляхом внесення готівки до каси кредитора або шляхом безготівкових перерахувань.

Відповідно до п.6.1 зазначеного договору, за невиконання або неналежне виконання взятих на себе зобовязань, сторони несуть відповідальність в порядку та на умовах, обумовлених чинним законодавством України.

Відповідно до п.п.5.3.3, 6.2 договору про іпотечний кредит, відповідач зобовязаний у разі порушення умов вказаного Договору достроково повернути кредит з одночасною сплатою нарахованих відсотків за користування кредитними коштами, штрафних санкцій; сплатити на користь кредитора пеню в розмірі 1,6% від суми несплаченого платежу, за кожний день прострочення (а.с6-13 т.1).

Згідно до п.8.1 договору, банк відступив право вимоги за договором 18.07.2008р., уклавши з позивачем, Державною іпотечною установою», відповідний договір №1549/08, яким передав позивачу всі права вимоги за договором (а.с.18-21 т.1).

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з доведеності позивачем порушень умов договору іпотечного кредиту №Д125/IЖ-003.08.1 від 15.04.2008р. відповідачем, та стягнув з останнього на користь Державної іпотечної установи заборгованість за договором в загальній сумі 134 235,30грн. При цьому суд послався на ст.ст.610, 625, 1048, 1049, 1054 ЦК України.

На вказане судове рішення відповідач ОСОБА_1 подавав апеляційну скаргу, яка постановою Апеляційного суду Донецької області від 09.08.2018р. залишена без задоволення, а судове рішення без змін.

Розглядаючи доводи апеляційної скарги щодо не встановлення судом першої інстанції кола всіх осіб, права та інтереси яких можуть бути порушені в результаті ухвалення рішення по справі. Зокрема судом не врахована, що апелянт (ОСОБА_2А.) знаходилась в зареєстрованому шлюбі з відповідачем ОСОБА_1, а також поручителем згідно укладеного договору, тому суд повинен був залучити її до участі у справі, колегія виходить з наступного.

Так, параграфом 1, Глави 4 ЦПК України визначається хто може бути учасниками справи.

Зокрема ч.1 ст.42 ЦПК України визначено, що у справах позовного провадження учасниками справи є сторони, треті особи.

Питання залучення до участі у справі співвідповідачів, заміна неналежного відповідача, вступу в справу третіх осіб, регулюються ст.ст.51, 53 ЦПК України.

Так, ч.ч.1-3 ст.51 Кодексу передбачено: 1. Суд першої інстанції має право за клопотанням позивача до закінчення підготовчого провадження, а у разі розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження - до початку першого судового засідання залучити до участі у ній співвідповідача.

2. Якщо позов подано не до тієї особи, яка повинна відповідати за позовом, суд до закінчення підготовчого провадження, а у разі розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження - до початку першого судового засідання за клопотанням позивача замінює первісного відповідача належним відповідачем, не закриваючи провадження у справі.

3. Після спливу строків, зазначених у частинах першій та другій цієї статті, суд може залучити до участі у справі співвідповідача або замінює первісного відповідача належним відповідачем виключно у разі, якщо позивач доведе, що не знав та не міг знати до подання позову у справі про підставу залучення такого співвідповідача чи заміну неналежного відповідача.

Відповідно до статті 53 ЦПК, треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмету спору, можуть вступити у справу на стороні позивача або відповідача до закінчення підготовчого провадження у справі або до початку першого судового засідання, у разі коли рішення у справі може вплинути на їхні права або обов'язки щодо однієї зі сторін. Їх може бути залучено до участі у справі також за заявою учасників справи.

Відповідно до роз'яснень викладених у п.9 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30 березня 2012 року № 5 «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» право вибору способу судового захисту належить виключно позивачеві. Таким чином, пред'явлення вимог до поручителя є лише правом кредитора.

Як вбачається з матеріалів справи позов предявлено саме до боржника ОСОБА_1, клопотань чи заяв до суду першої інстанції щодо залучення у якості співвідповідача ОСОБА_2, як це передбачено ст.51 ЦПК України, позивачем заявлено не було.

Щодо вступу в справу ОСОБА_2 у якості третьої особи, то відповідних заяв від останньої, як і від сторін по справі також не надходило.

Довід апеляційної скарги про те, що при ухваленні рішення суд не звернув увагу на відсутність доказів про отримання письмового повідомлення про відступлення права вимоги ОСОБА_1 та ОСОБА_2, що є обовязковою умовою при відступленні права вимоги від кредитора на користь 3-ї особи, як це передбачено пунктами 3.3, 5.1.3, 2.2.3, 8.3 договору, колегія суддів не приймає з наступних підстав.

Згідно ст.514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов'язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до ст.516 ЦК України заміна кредитора у зобов'язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Якщо боржник не був письмово повідомлений про заміну кредитора у зобов'язанні, новий кредитор несе ризик настання несприятливих для нього наслідків. У цьому разі виконання боржником свого обов'язку первісному кредиторові є належним виконанням.

Частиною 2 статті 517 ЦК України передбачено, що боржник має право не виконувати свого обов'язку новому кредиторові до надання боржникові доказів переходу до нового кредитора прав у зобов'язанні.

Таким чином, за змістом наведених положень закону, боржник, який не отримав повідомлення про передачу права вимоги іншій особі, не позбавляється обов'язку погашення заборгованості, а лише має право на погашення заборгованості первісному кредитору і таке виконання згідно закону є належним.

Згідно до Договору відступлення права вимоги №1549/08, укладеного 18.07.2008р між Державною іпотечною установою та ВАТ «Родовід Банк», останній передав ДІУ всі права вимоги за Договором про іпотечний кредит та Іпотечним договором.

Судом першої інстанції встановлено і підтверджується наявним в матеріалах справи розрахунком, що свої зобовязання за договором відповідач належним чином не виконував, в результаті чого утворилась заборгованість за основним зобовязанням, за відсотками та інфляційної складової на загальну суму 134235,30грн., а оскільки неповідомлення боржника про зміну кредитора не звільняє його від обов'язку погашення кредиту взагалі, то суд першої інстанції прийшов до правильного висновку про задоволення позовних вимог. Аналогічного висновку дійшов Верховний Суд України які викладені у правових позиціях у постановах від 23.09.2015 року у справі № 6-979цс15 та від 20.01.2016 року у справі № 6-2765цс15.

Доводи скарги ОСОБА_2 про ігнорування судом п.5.3.3. договору, за яким кредитор, до звернення до суду, не заявив вимог про повернення суми боргу ні до відповідача ОСОБА_1, ні до поручителя ОСОБА_2, а також про відсутність в матеріалах акту прийому-передачі, що повинен бути підписаний сторонами при відступленні права вимоги, як це передбачено п.3.1 договору іпотечного кредитування, який повинен бути в наявності відповідно до п.3.1 договору, також не є підставою для скасування судового рішення, оскільки з довідки від 19.05.2015р. про заборгованість, що міститься в матеріалах справи вбачається, що відповідачем ОСОБА_1 сплачувались певні платежі за договором іпотечного кредитування вже новому кредитору позивачу по справі, а заборгованість виникла з грудня 2014 року (а.с.5 т.1).

Враховуючи наведене колегія суддів приходить до висновку, що суд першої інстанції правильно встановив правовідносини, які виникли між сторонами, повно та всебічно перевірив доводи і заперечення сторін, дав їм правильну правову оцінку і дійшов обґрунтованого висновку про задоволення позовних вимог.

Доводи апеляційної скарги та зміст оскаржуваного судового рішення не дають підстав для висновку про порушення судом норм процесуального права, які тягнуть скасування рішення суду першої інстанції, що в свою чергу, згідно ст.375 ЦПК України, є підставою для залишення апеляційної скарги без задоволення, а судового рішення без змін.

Керуючись ст.ст. 367, 374, 375, 382, 383 ЦПК України, апеляційний суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення.

Рішення Краматорського міського суду Донецької області від 23 січня 2018 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення безпосередньо до Верховного Суду.

Повне судове рішення складено 14 березня 2019 року.

Головуючий О.В. Агєєв

Судді: В.Б. Азевич

ОСОБА_4