справа № 208/2929/18
№ провадження 2/208/1192/19
РІШЕННЯ

Іменем України

09 вересня 2019 р. м. Кам`янське

Заводський районний суд м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області в складі:

Головуючого, судді - Івченко Т.П.

За участю:

секретаря судового засідання Корнієнко К.Є.,

розглянув у відкритому судовому засіданні у м. Кам`янське цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , треті особи: Центр надання адміністративних послуг Кам`янської міської ради, Заводський районний відділ у місті Кам`янське Головного управління державної міграційної служби у Дніпропетровській області «про захист права власності, усунення перешкод в користуванні власністю та зняття з реєстраційного обліку»,-

встановив:

У травні 2018 року ОСОБА_3 звернулась до суду з позовною заявою ОСОБА_2 , треті особи: Центр надання адміністративних послуг Кам`янської міської ради, Заводський районний відділ у місті Кам`янське Головного управління державної міграційної служби у Дніпропетровській області «про захист права власності, усунення перешкод в користуванні власністю та зняття з реєстраційного обліку», в якій просить:

-Усунути перешкоди в користуванні будинком АДРЕСА_1 .

-Зняти з реєстрації ОСОБА_2 зареєстрованого за адресою будинку АДРЕСА_1 .

В обґрунтування позовної заяви зазначив, що ОСОБА_3 та ОСОБА_2 , уклали 20 січня 1998 року договір купівлі продажу нерухомого майна, а саме 9/20 частин житлового будинку АДРЕСА_1 , загальною площею 101,4 кв.м. та житловою площею 42,1 кв.м. у тому числі, який зареєстровано на товарній біржі «Дніпродзержинська», реєстровий номер 1715, та 20.02.1998 року в БТІ м. Дніпродзержинська цей договір було зареєстровано в реєстровій книзі № 8 під № 2093. Крім того 05.03.1996 року між ОСОБА_3 та ОСОБА_4 було укладено договір дарування 11/25 частин житлового будинку АДРЕСА_1 , загальною площею 101,4 кв.м. та житловою площею 42,1 кв.м. у тому числі, який було посвідчено державним нотаріусом Першої Дніпродзержинської державної нотаріальної контори та зареєстрована в реєстрі за № 4-1400, та 16.01.1997 року в БТІ м. Дніпродзержинська цей договір було зареєстровано в реєстровій книзі № 8 під № 2093.Також 05.03.1996 року між ОСОБА_3 та ОСОБА_5 було укладено договір дарування 11/100 частин житлового будинку АДРЕСА_1 ), загальною площею 101,4 кв.м. та житловою площею 42,1 кв.м. у тому числі, який було посвідчено державним нотаріусом Першої Дніпродзержинської державної нотаріальної контори та зареєстрована в реєстрі за № 4-1401, та 16.01.1997 року в БТІ м. Дніпродзержинська цей договір було зареєстровано в реєстровій книзі № 8 під № 2093.Таким чином, ОСОБА_3 є власником частин житлового будинку АДРЕСА_1 , загальною площею 101,4 кв.м. та житловою площею 42,1 кв.м. у тому числі, в цілому. Згідно рішення від 24.02.2017р. № 620-14/УІІ Кам`янської міської ради, ОСОБА_3 передано у власність земельну ділянку, загальною площею 0,0574 га, на якій розташований житловий будинок, за адресою АДРЕСА_1 , кадастровий № :01:014:0176. Після набуття права власності на земельну ділянку позивач звернувся у відповідні комунальні організації для переведення всієї технічної документації у відповідність, і йому стало відомо, що в будинку АДРЕСА_1 який належить мені, зареєстрований колишній власник 9/20 частин цього будинку, відповідач по справі ОСОБА_2 , що підтверджується домовою книгою на будинок та актом від 26.04.2018 року. відповідно до вище викладеного просить суд усунути перешкоди в користуванні власністю, шляхом зняття з реєстрації ОСОБА_2 зареєстрованого за адресою будинку АДРЕСА_1 .

У травні 2019 року через канцелярію Заводського районного суду надійшло клопотання про залучення правонаступника від ОСОБА_1 , в якій зазначено, що ОСОБА_3 , помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_1 , яке видано 10.09.2018р. Заводським районним у м. Кам`янське відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області, та актовим записом № 999. Після смерті батька ОСОБА_3 , ОСОБА_1 отримав свідоцтво про спадщину за заповітом на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами АДРЕСА_1 , загальною площею 101,4 кв.м., житловою площею 42,1 кв.м. у тому числі, що підтверджується свідоцтвом про право на спадщину виданого 23.03.2019р. державним нотаріусом Другої кам`янської державної нотаріальної контори, зареєстрованим в реєстрі за № 1-464. Крім того після смерті батька ОСОБА_3 , ОСОБА_1 отримав свідоцтво про спадщину за заповітом на земельну ділянку, кадастровий номер 0:02:014:0176, площею 0,0574 га, яка розташована в АДРЕСА_1 , що підтверджується свідоцтвом про право на спадщину виданого 23.03.2019р. державним нотаріусом Другої кам`янської державної нотаріальної контори, зареєстрованим в реєстрі за № 1-465. Відповідно до ст. 55 ЦПК України у разі смерті фізичної особи, припинення юридичної особи, заміни кредитора чи боржника у зобов`язанні, а також в інших випадках заміни особи у відносинах, щодо яких виник спір, суд залучає до участі у справі правонаступника відповідної сторони або третьої особи на будь-якій стадії судового процесу. Ухвалою судді Заводського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 15.05.2019 року, клопотання задоволено, залучено у якості правонаступника ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_2 , зареєстрованого за адресою АДРЕСА_2 .

Позивач ОСОБА_1 , до судового засідання подав заяву за якою прохав провести розгляд справи у його відсутність, на підставі поданих доказів, підтримав позовні вимоги у повному обсязі (а.с. 85).

Відповідач ОСОБА_2 , у судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, згідно з вимогами ст.130 ЦПК України, про причини неявки суду не повідомив, судова повістка - виклик направлена відповідачеві на останню відому суду адресу і в силу ст.131 ЦПК України вважається доставленою, на підставі ст. 223 ЦПК України суд вважає причини неявки відповідача неповажними; є достатньо матеріалів про права та відносини сторін, потрібність дачі особистих пояснень відповідачем відсутня, що дозволило суду за згодою позивача, згідно вимог ст. 280 ЦПК України, ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів.

Представник Третьої особи, Центра надання адміністративних послуг Кам`янської міської ради, директор департаменту Гурська М.Г., до судового засідання подала заяву за якою прохала провести розгляд справи у її відсутність, та винести рішення на підставі чинного законодавства (а.с. 53).

Від третьої особи Заводського районного відділу у місті Кам`янське Головного управління державної міграційної служби у Дніпропетровській області надійшов лист, за підписом начальника Заводського РВ в місті Кам`янське ГУДМС України в Дніпропетровській області Берковської Л.Г., в якому зазначено, що з 04.04.2016 року, згідно до Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо розширення повноважень органів місцевого самоврядування та оптимізації надання адміністративних послуг» № 888-VII від 10.12.2015 року, передача функцій реєстрації/зняття з реєстрації місця проживання/перебування фізичних осіб до органів місцевого самоврядування, надаються виключно через центр надання адміністративних послуг за адресою АДРЕСА_3 відділом реєстрації місця проживання фізичних осіб адміністрації Заводського району Кам`янської міської ради(а.с. 56)

Відповідно до ст. 280 ЦПК України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи, що дозволило суду вважати за необхідне визнати його неявку з неповажних причин, провести заочний розгляд справи, розглянути справу на підставі наявних у справі доказів.

Дослідивши матеріали справи, повно і всебічно з`ясувавши обставини справи, дотримуючись принципів змагальності і диспозитивності цивільного судочинства, оцінивши докази у справі за своїм внутрішнім переконанням згідно ст. 89 ЦПК України, захищаючи порушені, невизнані або оспорювані права, свободи чи інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб згідно ст. 2 ЦПК України, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав:

Відповідно до вимог ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені у судовому засіданні.

Згідно із статтями 12, 13 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, при цьому суд розглядає цивільні справи не інакше як в межах заявлених вимог і на підставі наданих учасниками справи доказів.

Відповідно до вимог статей 76-79 ЦПК України доказуванню підлягають обставини (факти), які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у учасників справи, виникає спір. Доказування по цивільній справі, як і судове рішення не може ґрунтуватися на припущеннях.

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (Серявін та інші проти України, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).

Прецедентна практика Європейського суду з прав людини виходить з того, що реалізуючи п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо доступності правосуддя та справедливого судового розгляду кожна держава-учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, змістом яких є не допустити судовий процес у безладний рух.

Судом встановлено, що спірним жилим приміщенням є житловий будинок розташований за адресою по АДРЕСА_1 .

ОСОБА_3 та ОСОБА_2 , уклали 20 січня 1998 року договір купівлі продажу нерухомого майна, а саме 9/20 частин житлового будинку АДРЕСА_1 , загальною площею 101,4 кв.м. та житловою площею 42,1 кв.м. у тому числі, який зареєстровано на товарній біржі «Дніпродзержинська», реєстровий номер 1715, та 20.02.1998 року в БТІ м. Дніпродзержинська цей договір було зареєстровано в реєстровій книзі № 8 під № 2093(а.с. 9).

Крім того 05.03.1996 року між ОСОБА_3 та ОСОБА_4 було укладено договір дарування 11/25 частин житлового будинку АДРЕСА_1 , загальною площею 101,4 кв.м. та житловою площею 42,1 кв.м. (а.с.7) у тому числі, який було посвідчено державним нотаріусом Першої Дніпродзержинської державної нотаріальної контори та зареєстрована в реєстрі за № 4-1400, та 16.01.1997 року в БТІ м. Дніпродзержинська цей договір було зареєстровано в реєстровій книзі № 8 під № 2093(а.с. 7)

Також 05.03.1996 року між ОСОБА_3 та ОСОБА_5 було укладено договір дарування 11/100 частин житлового будинку АДРЕСА_1 ), загальною площею 101,4 кв.м. та житловою площею 42,1 кв.м.(а.с. 8) у тому числі, який було посвідчено державним нотаріусом Першої Дніпродзержинської державної нотаріальної контори та зареєстрована в реєстрі за № 4-1401, та 16.01.1997 року в БТІ м. Дніпродзержинська цей договір було зареєстровано в реєстровій книзі № 8 під № 2093 (а.с. 8).

Таким чином, ОСОБА_3 є власником частин житлового будинку АДРЕСА_1 , загальною площею 101,4 кв.м. та житловою площею 42,1 кв.м. у тому числі, в цілому (а.с. 10-14).

Згідно рішення від 24.02.2017р. № 620-14/УІІ Кам`янської міської ради, ОСОБА_3 передано у власність земельну ділянку, загальною площею 0,0574 га, на якій розташований житловий будинок, за адресою АДРЕСА_1 , кадастровий № :01:014:0176(а.с. 15)

Після набуття права власності на земельну ділянку ОСОБА_3 звернувся у відповідні комунальні організації для преведення всієї технічної документації у відповідність, і йому стало відомо, що в будинку АДРЕСА_1 який належить мені, зареєстрований колишній власник 9/20 частин цього будинку, ОСОБА_2 , що підтверджується домовою книгою на будинок та актом від 26.04.2018 року.

У травні 2019 року через канцелярію Заводського районного суду надійшло клопотання про залучення правонаступника від ОСОБА_1 , в якій зазначено, що ОСОБА_3 , помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_1 , яке видано 10.09.2018р. Заводським районним у м. Кам`янське відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області, та актовим записом № 999.(а.с. 62).

Після смерті батька ОСОБА_3 , я ОСОБА_1 отримав свідоцтво про спадщину за заповітом на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами АДРЕСА_1 , загальною площею 101,4 кв.м., житловою площею 42,1 кв.м. у тому числі, що підтверджується свідоцтвом про право на спадщину виданого 23.03.2019р. державним нотаріусом Другої кам`янської державної нотаріальної контори, зареєстрованим в реєстрі за № 1-464 (а.с. 63)

Крім того після смерті батька ОСОБА_3 , ОСОБА_1 отримав свідоцтво про спадщину за заповітом на земельну ділянку, кадастровий номер 0:02:014:0176, площею 0,0574 га, яка розташована в АДРЕСА_1 , що підтверджується свідоцтвом про право на спадщину виданого 23.03.2019р. державним нотаріусом Другої кам`янської державної нотаріальної контори, зареєстрованим в реєстрі за № 1-465.(а.с. 66)

Відповідно до ст. 55 ЦПК України у разі смерті фізичної особи, припинення юридичної особи, заміни кредитора чи боржника у зобов`язанні, а також в інших випадках заміни особи у відносинах, щодо яких виник спір, суд залучає до участі у справі правонаступника відповідної сторони або третьої особи на будь-якій стадії судового процесу.

Ухвалою судді Заводського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 15.05.2019 року, клопотання задоволено, залучено у якості правонаступника ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_2 , зареєстрованого за адресою АДРЕСА_2 (а.с. )

Позивач ОСОБА_6 наголошує на тому, що реєстрація відповідача у належному йому будинку, який в ньому не проживає, не несе витрати на його утримання, істотно порушує його права, як власника, перешкоджає здійсненню прав по користуванню і розпорядженню будинком. У зв`язку з тим, що відповідач зареєстрований в будинку, від вимушений нести додаткові трати за комунальні послуги, не може оформити субсидію по сплаті за комунальні послуги, тому вимушений звернутися до суду за захистом своїх прав та інтересів.

Згідно ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Суд може захистити цивільне право або інтерес способом згідно ч. 1 ст. 16 ЦК України або іншим способом, що встановлений договором або законом.

В силу ч. 1 ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» зняття з реєстрації місця проживання здійснюється протягом семи днів на підставі заяви особи, запиту органу реєстрації за новим місцем проживання особи, остаточного рішення суду (про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, визнання особи безвісно відсутньою або померлою), свідоцтва про смерть.

Відповідач порушує вимоги ст. 47 Конституції України в якій зазначено, що кожен має право на житло, а також те, що ніхто не може бути примусово позбавлений житла інакше як на підставі закону за рішенням суду, а також були порушені і вимоги ст. 9 ЖК України, в якій зазначено, що ніхто не може бути виселений із займаного житлового приміщення, або обмежений у праві користування жилим приміщенням інакше як з підстав і в порядку, передбачених законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 383 ЦК України власник житлового будинку, квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім`ї, інших осіб і не має права використовувати його для промислового виробництва.

Відповідно до ст. 386 ЦК України держава забезпечує рівний захист прав усіх суб`єктів права власності. Власник, який має підстави передбачати можливість порушення свого права власності іншою особою, може звернутися до суду з вимогою про заборону вчинення нею дій, які можуть порушити його право, або з вимогою про вчинення певних дій для запобігання такому порушенню. Власник, права якого порушені, має право на відшкодування завданої йому майнової та моральної шкоди.

Відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

Відповідно до ст. 392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Відповідно до ст. 396 ЦК України особа, яка має речове право на чуже майно, має право на захист цього права, у тому числі і від власника майна.

Як зазначено у п. 33 Постанови Пленуму Верховного Суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав»: «Відповідно до положень статей 391, 396 ЦК позов про усунення порушень права, не пов`язаних із позбавленням володіння, підлягає задоволенню у разі, якщо позивач доведе, що він є власником або особою, яка володіє майном (має речове право) з підстави, передбаченої законом або договором, і що діями відповідача, не пов`язаними з позбавленням володіння, порушується його право власності чи законного володіння. Такий позов підлягає задоволенню і в тому разі, коли позивач доведе, що є реальна небезпека порушення його права власності чи законного володіння зі сторони відповідача…».

Згідно статті 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності.

Відповідно до п. 11 Постанови Пленуму Верховного суду України від 12.04.1985 року «Про деякі питання, що виникли в практиці застосування судами Житлового кодексу України», наймач або член його сім`ї, який вибув на інше постійне місце проживання, втрачає право користування жилим приміщенням з дня вибуття. На ствердження вибуття суд може брати до уваги будь-які фактичні дані, які свідчать про обрання іншого постійного місця проживання (повідомлення про це в листах, розписка, переадресовка кореспонденції, утворення сім`ї в іншому місці, переведення майна в інше жиле приміщення, виїзд в іншій населений пункт, укладення трудового договору на невизначений строк, тощо.

Факт не проживання відповідача ОСОБА_2 , підтверджено актом від 26 квітня 2018 року виданого головою квартального комітету №1 ОСОБА_7 Г ОСОБА_8 . (а.с. 16), та актом від 06 вересня 2019 року виданого головою квартального комітету №1 ОСОБА_9 (а.с. ).

Згідно зі ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, до якої Україна приєдналася 17 липня 1997 року відповідно до Закону від 17 липня 1997 року № 475/97-ВР «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2, № 4, № 7 та № 11 до Конвенції» закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися та розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд вчиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

Гарантуючи захист права власності, закон надає власнику право вимагати усунення будь-яких порушень його прав, хоч би ці порушення і не були поєднані з позбавленням володіння. Способи захисту права власності, передбачені нормами статей 16, 386, 391 ЦК України.

Таким чином, аналізуючи зібрані по справі докази в їх сукупності, суд приходить до висновку, що позовна вимога в частині визнання відповідачів таким, що втратили право користування житловим приміщенням є підставною, обґрунтованою і такою, що підлягає задоволенню.

На підставі викладеного, керуючись ст. 12, 19, 81, 141, 258-260, 263-265, 280-284 ЦПК України, Конституцією України, ст. 405 ЦК України, постановою Пленуму Верховного Суду України № 2 від 12.04.1985 року "Про деякі питання, що виникли в практиці застосування судами Житлового кодексу України", суд-

ухвалив :

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , треті особи: Центр надання адміністративних послуг Кам`янської міської ради, Заводський районний відділ у місті Кам`янське Головного управління державної міграційної служби у Дніпропетровській області «про захист права власності, усунення перешкод в користуванні власністю та зняття з реєстраційного обліку», - задовольнити повністю.

Усунути перешкоди в користуванні будинком АДРЕСА_1 , шляхом зняття з реєстрації ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 зареєстрованого в будинку АДРЕСА_1 .

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.

Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Позивач ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_2 , зареєстрованого за адресою АДРЕСА_2 .

Відповідач ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 зареєстрованого за адресою будинку АДРЕСА_1 .

Треті особи:

- Центра надання адміністративних послуг Кам`янської міської ради, юридична адреса реєстрації: область АДРЕСА_4 , місто Кам`янське, проспект Василя Стуса, будинок№10/12.

- Заводський районний відділ у місті Кам`янське Головного управління державної міграційної служби у Дніпропетровській області, юридична адреса реєстрації: область дніпропетровська, місто Кам`янське, вулиця Йосипа Манаєнкова , будинок№10.

Суддя Івченко Т. П.