ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 березня 2019 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Дніпровського апеляційного суду у складі:

головуючого судді Свистунової О.В.,

суддів Красвітної Т.П., Єлізаренко І.А.,

за участю секретаря Гулієва М.І.о.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Дніпро

апеляційні скарги Публічного акціонерного товариства Дніпрогаз та ОСОБА_1

на рішення Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 13 вересня 2018 року

по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства Дніпрогаз, третя особа ОСОБА_2, про зобовязання вчинити певні дії,

В С Т А Н О В И Л А:

У грудні 2014 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ПАТ Дніпрогаз, третя особа ОСОБА_2, про зобовязання вчинити певні дії.

Позовна заява мотивована тим, що вона не має в своєму розпорядженні телевізора, радіо та не має змоги в звязку зі скрутним матеріальним станом купувати газети, не володіє інформацією щодо розміру діючих тарифів на природний газ для населення, тому кожного року звертається до відповідача із проханням повідомити щодо чергового підвищення тарифів на газопостачання. Однак, відповідач в порушення вимог Законів України Про інформацію, Про звернення громадян, Про захист прав споживачів жодного разу такої інформації не надав. Тим самим відповідач накопичив борг позивачки за природний газ.

Працівники відповідача 10.03.2015 року обманним шляхом, незаконно відключили її квартиру від газопостачання, в звязку з чим вона позбавлена можливості готувати нормальну їжу, що негативно впливає на стан її здоровя та вона вимушена звернутися за допомогою до лікаря-гастроентеролога, що потягло додаткові витрати на лікування. Вона оплачує комунальні послуги та заборгованості за природний газ не має.

Своєю бездіяльністю відповідач наніс їй моральну шкоду, яка виразилась в тому, що вона змушена звертатися до різних інстанцій, до прокуратури та ін., витрачає кошти на поїздки, розсилку листів, папір, переносить стреси, отримавши повідомлення про наявність боргу, в якому немає її вини.

Також, позивачка зазначала, що відповідачем завдано їй матеріальну шкоду, а саме 20.03.2015 року ним проводилось відрізання газової труби через квартиру № 15, через що у неї осипалась побілка зі стелі. Крім того, вона змушена харчуватися лише хлібом та консервами, що їй протипоказано за станом здоровя, та в неї загострилось захворювання пієлонефрит.

Ураховуючи викладене, позивачка, з урахуванням уточнених позовних вимог, просила суд: визнати нібито наявну заборгованість по її особовому рахунку в сумі 1 111,78 грн. недійсною; здійснити підключення газопостачання в її квартиру за рахунок відповідача та поновити подачу газу в її квартиру; стягнути з відповідача на її користь матеріальну шкоду: за ксерокопіювання документів в сумі 559,00 грн., за поїздки до суду в сумі 142,00 грн., за придбання ліків в сумі 714,00 грн., за листування в сумі 135,00 грн., за витрачання паперу, наявного в матеріалах справи, за пошкодження стелі на кухні в сумі 200,00 грн.; стягнути з відповідача на її користь моральну шкоду в сумі 50 000,00 грн.

Рішенням Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 13.09.2018 року позовні вимоги задоволено частково.

Зобовязано ПАТ Дніпрогаз здійснити підключення газопостачання в квартиру ОСОБА_1 за адресою: м. Дніпро, ж/м Тополя-2АДРЕСА_1, за рахунок ПАТ Дніпрогаз та поновити подачу газу в квартиру ОСОБА_1

Стягнуто з ПАТ Дніпрогаз на користь ОСОБА_1 моральну шкоду в розмірі 10 000,00 грн.

В іншій частині позовних вимог відмовлено.

Стягнуто з ПАТ Дніпрогаз на користь держави судовий збір в розмірі 487,20 грн.

В апеляційній скарзі ПАТ Дніпрогаз, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просить рішення скасувати та ухвалити нове, яким відмовити позивачу в задоволенні позовних вимог у повному обсязі.

Апеляційна скарга мотивована тим, що судом першої інстанції при ухваленні оскаржуваного рішення неповно зясовано обставини, що мають значення для справи та висновки суду не відповідають встановленим обставинам.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просить рішення скасувати та направити справу на новий розгляд до суду першої інстанції.

Апеляційна скарга мотивована тим, що судом першої інстанції при ухваленні оскаржуваного рішення неповно зясовано обставини, що мають значення для справи та висновки суду не відповідають встановленим обставинам.

У відзиві на апеляційну скаргу, позивачка просить скаргу відповідача залишити без задоволення.

ОСОБА_3 з частиною 3 статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

ОСОБА_3 з положенням частини 2 статті 374 ЦПК України підставами апеляційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до вимог частини 1 статті 367 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку суд переглядає справу за наявними і ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Розглянувши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційних скарг та заявлених вимог, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційні скарги підлягають частковому задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції установлено, що 17.01.2014 року ОСОБА_1 зверталась до ПАТ Дніпрогаз з заявою, в якій просила повідомити про чергове підвищення тарифів на послуги, та просила повідомити про причину зміни особового рахунку.

Листом від 28.01.2014 року відповідач надав відповідь позивачці щодо номера особового рахунку та наявності заборгованості за природний газ в сумі 859,81 грн.

16 березня 2015 року ОСОБА_1 звернулась до ПАТ Дніпрогаз з заявою, в якій просила повідомити про чергове підвищення тарифів на послуги.

Листом від 02.04.2015 року відповідач надав відповідь позивачці, в якій детально вказав норми споживання природного газу та ціни на природний газ для населення.

Крім того, 04.12.2014 року ОСОБА_1 зверталась до голови Дніпропетровської обласної державної адміністрації зі скаргою на працівників ПАТ Дніпрогаз, які не повідомили її про зміну тарифів, та на це звернення 17.12.2014 року ПАТ Дніпрогаз надав відповідь ОСОБА_1, в якій повідомив про встановлені тарифи на природний газ для населення та їх зміну, починаючи з 1996 року по жовтень 2014 року.

Про те, що ОСОБА_1 цю відповідь отримала, свідчить її посилання на вказаний лист у її заяві відповідачу, що надійшла 16.03.2015 року.

Таким чином, встановлено, що відповідач надавав відповіді позивачці на її звернення щодо розміру тарифів на природний газ для населення, та позивачці про ці тарифи було відомо.

ПАТ Дніпрогаз направив ОСОБА_1 «Попередження про припинення газопостачання», в якому вказав, що станом на 29.10.2014 року на її особовому рахунку № 708811 обліковується заборгованість за спожитий природний газ в сумі 1 064,35 грн. Вказане попередження ОСОБА_1 отримала 02.12.2014 року, що підтверджується її власноручним підписом.

Встановлено та сторонами не заперечується, що 10.03.2015 року відповідачем було припинено подачу газу до будинку № 28, корп.5, ж/м Тополя-2, в якому мешкає ОСОБА_1

ОСОБА_3 № 301 від 10.03.2015 року, складеного працівником ПАТ Дніпрогаз ОСОБА_4, до квартир №№ 3,7, 11, 13, 17, 21, 25, 29, 33 за вищевказаною адресою припинено газопостачання в звязку з ліквідацією наслідків аварії та проведення ремонтно-відновлювальних робіт.

Листом від 20.03.2015 року ПАТ Дніпрогаз повідомив Бабушкінську районну раду в м. Дніпропетровську про те, що 10.03.2015 року за адресою: м. Дніпро, ж/м Тополя-2, буд.28 корп.5 проводились ремонтно-відновлювальні роботи по ревізії запірної арматури. В результаті виконання робіт із-за негерметичності газопроводу без газу залишились квартири №№ 3, 7, 11, 15, 19, 23, 27, 31, 35. За результатами обстеження відсутній доступ до квартир № 27, 31. Повторний пуск газу буде здійснено після усунення можливих технічних порушень і надання доступу до кожної квартири.

Також відповідач надав Акт-претензію № 135 від 12.03.2015 року, згідно якого ПАТ Дніпрогаз в особі майстра ОСОБА_5, слюсаря ОСОБА_6, контролера ОСОБА_7 висловлює претензію ОСОБА_1 з приводу не допуску до вимикаючого приладу в квартирі. Повідомлення залишено в дверях.

Акт № 159 аналогічного характеру, про не допуск до вимикаючого приладу складено 17.03.2015 року.

ОСОБА_3 запису № 56 в «Журналі реєстрації нарядів-допусків на виконання газонебезпечних робіт», та відповідного наряду-допуску, 27.03.2015 року виконані роботи щодо пуску газу за адресою: м. Дніпро, ж/м Тополя-2, буд.28 корп.5.

Крім того, рішенням Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 03.07.2017 року у справі № 200/19115/16 за позовом ОСОБА_1 до ПАТ Дніпрогаз визнано акти-претензії № 159 від 17.03.2015 року та № 135 від 12.03.2015 року, складені ПАТ Дніпрогаз у відношенні споживача ОСОБА_1 з приводу не допуску до квартири № 11 корпусу 5 в будинку №28 по ж/м Тополя-2 в м. Дніпро недійсними. Вказане рішення набрало законної сили.

Відповідно до ч.ч.4,5 ст. 82 ЦПК України, обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Обставини, встановлені стосовно певної особи рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, проте можуть бути у загальному порядку спростовані особою, яка не брала участі у справі, в якій такі обставини були встановлені.

Задовольняючи частково позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з підстав їх обґрунтованості та доведеності, прийшовши до висновку про неправомірність дій відповідача щодо непоновлення газопостачання до квартири позивачки.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції, виходячи з наступного.

Відповідно до п.32 «Правил надання населенню послуг з газопостачання», затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 09.12.1999 року № 2246 (в редакції Постанови Кабінету Міністрів України від 14.04.2004 року № 476, яка діяла на час виникнення спірних правовідносин (далі Правила № 2246), газопостачальне підприємство зобовязане: забезпечити безперервне постачання газу з відповідними якісними показниками в порядку, передбаченому договором; неухильно дотримуватися вимог Правил безпеки систем газопостачання; публікувати в засобах масової інформації детальну інформацію про зміну роздрібних цін на газ за пять днів до введення їх у дію та перелік послуг, що надаються споживачеві і вартість яких включена до тарифу на постачання природного газу; надавати споживачам інформацію щодо тарифів на постачання газу, ціни газу, порядку плати за спожитий газ, переліку послуг з газопостачання і виконавців послуг, розміру плати за виконання додаткових робіт, правил підключення до газових мереж та методики розрахунку плати за підключення до газових мереж, нормативних та фактичних параметрів якісних показників газу та його тиску в газовій мережі тощо.

Відповідно до п.6 Правил № 2246, передбачено, що газопостачання на обєкт припиняється у разі проведення планово-профілактичного обслуговування та/або капітального ремонту систем газопостачання; ліквідації наслідків аварій, спричинених надзвичайними ситуаціями техногенного, природного або екологічного характеру, та проведення ремонтно-відновлювальних робіт. проведення планово-профілактичного обслуговування та/або капітального ремонту систем газопостачання; ліквідації наслідків аварій, спричинених надзвичайними ситуаціями техногенного, природного або екологічного характеру, та проведення ремонтно-відновних робіт; порушення споживачем строків сплати за надані послуги з газопостачання, встановлених в абзаці пятнадцятому пункту 10 та у пункті 17 цих Правил; самовільного використання газу споживачем; самовільного підключення газових приладів і пристроїв споживача до системи газопостачання; зривання або пошкодження пломб на запірних пристроях, засувках на вводі в будинок, пошкодження або зняття інвентарних заглушок тощо; порушення споживачем Правил безпеки систем газопостачання, що створює загрозу виникнення аварійної ситуації; подання споживачем письмової заяви про припинення газопостачання; відмови споживача від встановлення лічильника газу з ініціативи і за кошти газопостачального підприємства.

Відповідно до п.8 ч.1 глави 7 розділу VI Кодексу газорозподільних систем, оператор газорозподільних систем у встановленому законом порядку має право припинити/обмежити газопостачання на обєкт споживача (у тому числі побутового споживача) з дотриманням ПБСГ та нормативних документів, що визначають порядок обмеження/припинення природного газу, зокрема, у випадку визнання у встановленому порядку аварійним станом газорозподільної системи та/або ліквідації наслідків аварій, спричинених надзвичайними ситуаціями техногенного, природного або екологічного характеру, та проведення ремонтно-відновлювальних робіт.

Доводи ПАТ Дніпрогаз в апеляційній скарзі про те, що причина невідновлення газопостачання до квартири позивачки є не надання нею доступу до вимикаючого приладу в квартирі, про що складено акти-претензії № 135 від 12.03.2015 року та № 159 від 17.03.2015 року, колегією суддів не приймаються до уваги як безпідставні, оскільки спростовуються матеріалами справи.

Як встановлено судом першої інстанції, рішенням Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 03.07.2017 року зазначені акти-претензії визнані недійсними, вказане рішення набрало законної сили.

Доводи ПАТ Дніпрогаз в апеляційній скарзі про недоведеність позивачкою факту завдання та існування моральної шкоди, на увагу не заслуговують, оскільки суперечать вимогами закону.

Судом встановлено факт порушення прав ОСОБА_1, що на думку колегії суддів спричинило моральні переживання позивачки через неправомірність дій відповідача.

Доводи ОСОБА_1 в апеляційній скарзі про те, що діями відповідача їй завдано матеріальну шкоду, колегією суддів не приймаються до уваги, оскільки позивачка не довела належними та допустимими доказами розмір завданої їй шкоди, та причинний звязок між протиправною поведінкою відповідача і завданою шкодою.

Наведені в апеляційних скаргах інші доводи не спростовують висновків місцевого суду, зводяться до переоцінки доказів і незгоди із висновками суду щодо обставин справи.

Відповідно до частини 1 статті 89 ЦПК України, виключне право оцінки доказів належить суду, який має оцінювати докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і обєктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Крім цього, зазначене також узгоджується з практикою Європейського суду з прав людини, відповідно до якої пункт перший статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобовязує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматися як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обовязку можуть бути різними, залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обовязок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (рішення Європейського суду з прав людини у справі «Проніна проти України» від 18 липня 2006 року).

Разом з тим, колегія суддів не може погодитися з розміром присудженого до стягнення з відповідача на користь позивачки моральної шкоди, виходячи з наступного.

За змістом статей 23,1167 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає, зокрема у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у звязку із знищенням чи пошкодженням її майна. Моральна шкода, завдана фізичній особі неправомірними діями, відшкодовується особою, яка її завдала.

Під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб.

Європейський суд з прав людини вказує, що оцінка моральної шкоди по своєму характеру є складним процесом, за винятком випадків коли сума компенсації встановлена законом (STANKOV v. BULGARIA, № 68490/01, § 62, ЄСПЛ, 12 липня 2007 року).

У пункті 9 постанови Пленуму Верховного Суду України Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди від 31.03.1995 року № 4 розяснено, що суд має врахувати характер та обсяг заподіяних позивачеві моральних і фізичних страждань, ступінь вини відповідача у кожному конкретному випадку, а також інші обставини, зокрема, характер і тривалість страждань, стан здоровя потерпілого, тяжкість завданої травми, наслідки тілесних ушкоджень, істотність вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що з урахуванням характеру та обсягу моральних страждань, яких зазнала позивачка, виходячи із засад розумності, виваженості та справедливості розмір моральної шкоди підлягає зменшенню з 10 000,00 грн. до 2 000,00 грн.

Відповідно до пункту 3 частини 1 статті 376 ЦПК України, підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи.

Ураховуючи викладене, колегія суддів проходить до висновку, що апеляційні скарги підлягають частковому задоволенню, а судове рішення зміні в частині розміру присудженого до стягнення з відповідача на користь позивачки моральної шкоди з 10 000,00 грн. до 2 000,00 грн. В іншій частині рішення залишити без змін.

Керуючись ст.ст. 259,268,374,376,381,382,383,384 ЦПК України, колегія суддів,

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційні скарги Публічного акціонерного товариства Дніпрогаз та ОСОБА_1 задовольнити частково.

Рішення Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 13 вересня 2018 року змінити в частині розміру присудженого до стягнення з Публічного акціонерного товариства Дніпрогаз на користь ОСОБА_1 моральної шкоди з 10 000,00 грн. до 2 000,00 грн.

В іншій частині рішення залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття та протягом тридцяти днів може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду з дня складання повного судового рішення.

Головуючий О.В. Свистунова

Судді: Т.П. Красвітна

ОСОБА_8