Постанова

Іменем України

02 жовтня 2019 року

м. Київ

справа № 2-3309/06

провадження № 61-15476св18

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду:

головуючого - Ступак О. В.,

суддів: Гулейкова І. Ю., Олійник А. С. (суддя-доповідач), Погрібного С. О., Усика Г. І.

учасники справи:

позивач - ОСОБА_1 ,

відповідачі: ОСОБА_2 , Мале приватне підприємство фірма «Геракл», Акціонерний комерційний банк соціального розвитку «Укрсоцбанк», Дніпропетровська міська рада,

треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,

розглянув у порядку спрощеного позовного провадження касаційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» на ухвалу Апеляційного суду Дніпропетровської області від 22 січня 2018 року у складі судді Варенко О. П,

ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст позовних вимог

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 , Малого приватного підприємства фірми «Геракл», Акціонерного комерційного банку соціального розвитку «Укрсоцбанк», Дніпропетровської міської ради, треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , про визнання права власності та визнання правочину недійсним.

Позов мотивований тим, що 30 березня 2006 року між ним, ОСОБА_2 , Мал им приватним підприємством фірма«Геракл» укладено договір про припинення зобов`язання передання відступного. Цей договір є підставою для визнання за ОСОБА_1 права власності на спірне нерухоме майно.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Рішенням Кіровського районного суду міста Дніпропетровська від 27 грудня 2006 року позов задоволено. Визнано за ОСОБА_1 право власності на адміністративно-торгівельний будинок, без додаткових актів введення в експлуатацію, розташований за адресою: АДРЕСА_1 . Визнано недійсним іпотечний договір № 226, посвідчений нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу Хомич О. М., за реєстровим № 1063, укладений 31 березня 2006 року між Малим приватним підприємством фірмою «Геракл» та Акціонерно-комерційним банком соціального розвитку «Укрсоцбанк».

Короткий зміст рішення суду апеляційної інстанції

Ухвалою Апеляційного суду Дніпропетровської області від 22 січня 2018 року відмовлено у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» (далі - ПАТ «Укрсоцбанк») на рішення Кіровського районного суду міста Дніпропетровська від 27 грудня 2006 року.

Ухвала суду апеляційної інстанції мотивована тим, що ПАТ «Укрсоцбанк» звернувся до суду апеляційної інстанції з апеляційною скаргою на рішення Кіровського районного суду міста Дніпропетровська від 27 грудня 2006 року у січні 2018 року, тому згідно з пунктом 4 частини другої статті 358 ЦПК України відмовив у відкритті апеляційного провадження.

Короткий зміст вимог касаційної скарги

У лютому 2018 року ПАТ «Укрсоцбанк» в особі представника Шлєпова С . С . звернувся до Верховного Суду із касаційною скаргою на ухвалу Апеляційного суду Дніпропетровської області від 22 січня 2018 року, просив ухвалу апеляційного суду скасувати і передати справу на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Рух справи в суді касаційної інстанції

Ухвалою Верховного Суду від 27 квітня 2018 року відкрито касаційне провадження у вказаній справі.

Ухвалою Верховного Суду від 18 липня 2019 року справу призначено до судового розгляду.

Доводи особи, яка подала касаційну скаргу

Касаційна скарга мотивована тим, що копію оскаржуваного рішення суду першої інстанції банк не отримував, про існування справи № 2-3309/06 та рішення суду дізнався лише у грудні 2017 року під час розгляду іншої справи № 201/15707/17, яка перебуває у провадженні Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська. На адресу банку жодного процесуального документа у цій справі не надходило. В Єдиному державному реєстрі судових рішень оскаржуване банком рішення Кіровського районного суду міста Дніпропетровська від 27 грудня 2006 року оприлюднено лише 19 грудня 2017 року.

Суд апеляційної інстанції позбавив банк права на апеляційний перегляд справи всупереч принципу рівності усіх учасників судового процесу перед законом та судом. Суд не взяв до уваги, що відповідно до глави 5 розділу І ЦПК України в редакції, чинній з 15 грудня 2017 року, оскаржуване рішення суду першої інстанції апріорі не є доказом про поважність причин пропуску та наявності підстав для поновлення строку на його апеляційне оскарження.

Позиція Верховного Суду

Згідно з положенням частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Частиною першою статті 402 ЦПК України встановлено, що у суді касаційної інстанції скарга розглядається за правилами розгляду справи судом першої інстанції в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи з урахуванням статті 400 цього Кодексу.

Вивчивши матеріали апеляційного провадження (справи), зміст оскаржуваного судового рішення, обговоривши доводи касаційної скарги та доводи документів, наданих ОСОБА_8 , Верховний Суд дійшов висновку, що касаційна скарга підлягає задоволенню з таких підстав.

Мотиви з яких виходить Верховний Суд, та застосовані норми права

Згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до частини другої статті 358 ЦПК України незалежно від поважності причин пропуску строку на апеляційне оскарження суд апеляційної інстанції відмовляє у відкритті апеляційного провадження у разі, якщо апеляційна скарга подана після спливу одного року з дня складення повного тексту судового рішення, крім випадків: подання апеляційної скарги особою, не повідомленою про розгляд справи або не залученою до участі в ній, якщо суд ухвалив рішення про її права, свободи, інтереси та (або) обов`язки; пропуску строку на апеляційне оскарження внаслідок виникнення обставин непереборної сили.

Згідно з пунктом 13 Розділу ХІІІ «Перехідні положення» ЦПК України, у редакції Закону України № 2147-VIII від 03 жовтня 2017 року «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів», судові рішення, ухвалені судами першої інстанції до набрання чинності цією редакцією Кодексу, набирають законної сили та можуть бути оскаржені в апеляційному порядку протягом строків, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Відповідно до пункту 9 Розділу ХІІІ «Перехідні положення» ЦПК України, у редакції Закону України № 2147-VIII від 03 жовтня 2017 року «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів», справи у судах першої та апеляційної інстанцій, провадження у яких відкрито до набрання чинності цією редакцією Кодексу, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Відповідно до правового висновку Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду, викладеного у постанові від 06 лютого 2019 року, справа № 361/161/13-ц, згідно з яким незалежно від часу відкриття провадження у справі, при здійсненні процесуальних дій застосовуються той процесуальний закон, який діє на момент здійснення таких дій (частина третя стаття 3 ЦПК України).

Отже, суд апеляційної інстанції обгрунтовано керувався частиною другою статті 358 ЦПК України.

Перевіряючи в межах касаційної скарги правильність застосування судом апеляційної інстанції норм процесуального права, Верховний Суд виходить з такого.

Відповідно до матеріалів апеляційного провадження справа № 2-3309/2006 знищена у зв`язку з закінченням терміну зберігання в суді.

У матеріалах апеляційного провадження відсутнє рішення Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 27 грудня 2006 року.

На адресу Верховного Суду надійшов лист з Кіровського районного суду м. Дніпропетровська, у якому зазначено, що оригінал рішення у справі №2-3309/2006 на підставі ухвали слідчого судді вилучено старшим слідчим Шевченківського відділення поліції Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області від 03 січня 2018 року.

Відновлення втраченого судового провадження є гарантією забезпечення права на судовий захист у цивільному судочинстві. Застосування цього процесуального механізму в разі втрати повністю або частково судового провадження забезпечує можливість реалізації усіх складових права на судовий захист, яке не обмежується лише вирішенням справи судом, а охоплює також право на оскарження судового рішення та виконання судового рішення.

Апеляційний суд Дніпропетровської області, вирішуючи питання про відкриття апеляційного провадження, не звернув увагу про відсутність матеріалів справи та з огляду на конкретні обставини цієї справи не порушив питання про відновлення судового провадження, незважаючи на те, що таке не втрачене, а знищене. Без відновлення судового провадження вирішення питання щодо відкриття апеляційного провадження є передчасним.

Крім того, оскаржуючи в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції, банк зазначав, що на час його ухвалення не знав про існування справи №2-3309/06, отже, не міг оскаржити відкриття провадження у справі з порушенням правил виключної підсудності.

Відмовляючи у відкритті апеляційного провадження, суд апеляційної інстанції, керуючись частиною другою статті 358 ЦПК України, виходив з того, що представнику ПАТ «Укрсоцбанк» було відомо про розгляд справи, він брав участь у судовому засіданні та не заперечував проти задоволення позову, з метою оскарження рішення Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 27 грудня 2006 року банк звернувся тільки в січні 2018 року. Водночас суд апеляційної інстанції не надав належної оцінки обставинам, на які посилався в апеляційній скарзі заявник та не з`ясував, чи такі обставини охоплюються випадками, які визначені як винятки, за наявності яких відсутні підстави для відмови у відкритті апеляційного провадження.

Суд апеляційної інстанції не надав належну оцінку таким обставинам у справі: рішення суду першої інстанції ухвалено 27 грудня 2006 рок, справа знищена, незважаючи на те, що відповідно до Переліку судових справ, що утворюються в діяльності суду, із зазначенням строків зберігання документів, затверджено наказом Державної судової адміністрації України від 06 січня 2006 р. N 2 (чинного на час ухвалення судового рішення судом першої інстанції) у справах про право власності на нерухоме майно їх строк зберігання визначено 20 років, до Єдиного державного реєстру судових рішень рішення суду першої інстанції надіслано судом 15 грудня 2019 року, оприлюднено 19 грудня 2017 року.

Доступ до суду як елемент права на справедливий судовий розгляд не є абсолютним і може підлягати певним обмеженням у випадку, коли такий доступ особи до суду обмежується законом і не суперечить пункту першому статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод; якщо воно не завдає шкоди самій суті права і переслідує легітимну мету за умови забезпечення розумної пропорційності між використаними засобами і метою, яка має бути досягнута.

Верховний Суд зазначає, що поновлення процесуального строку зі спливом встановленого строку та за підстав, які не видаються переконливими може свідчити про порушення принципу юридичної визначеності.

У конкретній справі суд апеляційної інстанції має надати належну оцінку обставинам, на які посилається ПАТ «Укрсоцбанк» в апеляційній скарзі, на обгрунтування поновлення строку на апеляційне оскарження рішення суду, з`ясувати, чи поновлення строку буде переслідувати легітимну мету - реалізацію банком права на доступ до суду, чи буде виправданим втручання у принцип res judicata.

З огляду на викладене, оскаржуване судове рішення не грунтується на засадах верховенства права, не відповідає вимогам законності та обгрунтованості (стаття 263 ЦПК України), тому підлягає скасуванню з передачею справи на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

У касаційній скарзі ПАТ «Укрсоцбанк» просило замінити позивача ОСОБА_1 його правонаступником ОСОБА_8

ОСОБА_8 просила визнати її позивачем у справі в порядку процесуального правонаступництва замість померлого ОСОБА_1 .

З огляду на відсутність відновленого провадження у цій справі, скасування ухвали апеляційного суду, можливість вирішення питання процесуального правонаступництва у справі на будь-якій стадії цивільного судочинства (стаття 55 ЦПК України), відсутні підстави для вирішення за клопотанням ПАТ «Укрсоцбанк» та заявою ОСОБА_8 питання про заміну позивача у справі ОСОБА_1 у зв`язку із його смертю правонаступником ОСОБА_8 . Тому Верховний Суд не бере до уваги надані ОСОБА_8 : відзив на касаційну скаргу та доповнення до неї, заяви про зупинення розгляду справи та розгляд справи за участі сторін, повторний відзив на касаційну скаргу.

Висновки за результатами розгляду касаційної скарги

Згідно з частиною четвертою статті 406 ЦПК України у випадках скасування судом касаційної інстанції ухвал суду першої або апеляційної інстанцій, які перешкоджають провадженню у справі, справа передається на розгляд відповідного суду першої або апеляційної інстанції.

Відповідно до частини шостої статті 411 ЦПК України підставою для скасування судових рішень суду першої та апеляційної інстанцій і направлення справи для продовження розгляду є порушення норм матеріального чи процесуального права, що призвели до постановлення незаконної ухвали суду першої інстанції та (або) постанови суду апеляційної інстанції, що перешкоджають подальшому провадженню у справі.

Верховний Суд дійшов висновку про скасування ухвали суду апеляційної інстанції та передачу справи на розгляд до суду апеляційної інстанції.

Керуючись статтями 400, 406, 409, 411, 416, 419 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду,

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» задовольнити.

Ухвалу Апеляційного суду Дніпропетровської області від 22 січня 2018 рокускасувати, матеріали апеляційного провадження (справу) передати на розгляд до суду апеляційної інстанції.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуючий О. В. Ступак

Судді: І. Ю. Гулейков

А. С. Олійник

С. О. Погрібний

Г. І. Усик