Постанова

Іменем України

09 жовтня 2019 року

м. Київ

справа № 2-3475/11

провадження № 61-33580св18

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду:

головуючого - Кузнєцова В. О. (суддя-доповідач),

суддів: Жданової В. С., Ігнатенка В. М., Карпенко С. О., Стрільчука В. А.,

учасники справи:

позивач - Публічне акціонерне товариство «Дельта Банк»,

відповідачі: ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

третя особа - Публічне акціонерне товариство «УкрСиббанк»,

розглянув у порядку спрощеного позовного провадження касаційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» на рішення Заводського районного суду м. Миколаєва від 13 лютого 2017 року у складі головуючого-судді Біцюк А. В. та ухвалу Апеляційного суду Миколаївської області від 16 травня 2017 року у складі колегії суддів: Кушнірової Т. Б., Базлвкіної Т. М., Яворської Ж. М.,

ВСТАНОВИВ:

Описова частина

Короткий зміст позовних вимог

У квітні 2011 року Публічне акціонерне товариство «УкрСиббанк» (далі - ПАТ «УкрСиббанк») звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Позов мотивовано тим, що 15 листопада 2007 року між Акціонерним комерційним інноваційним банком «УкрСиббанк», правонаступником якого є ПАТ «УкрСиббанк», та ОСОБА_1 укладено кредитний договір, згідно з яким останньому надано кредит у розмірі 120 000 доларів США зі строком повернення до 15 листопада 2028 року на умовах визначених договором.

Для забезпечення виконання умов кредитного договору в цей же день між цими ж сторонами укладено договір іпотеки, згідно з яким в іпотеку банку передано житловий будинок АДРЕСА_1 .

Крім того, зобов`язання ОСОБА_1 забезпечені договорами поруки, укладеними між банком та ОСОБА_3 , ОСОБА_2 , згідно з якими останні, кожен окремо, поручилися перед банком за виконання ОСОБА_1 умов кредитного договору в повному обсязі.

У зв`язку з неналежним виконанням ОСОБА_1 умов кредитного договору утворилась заборгованість, яка станом на 24 березня 2011 року становить 153 266,34 доларів США, що еквівалентно 1 218 574,72 грн, з яких: 118 466,43 доларів США, що еквівалентно 941 891,05 - заборгованість за кредитом; 30 652,39 доларів США, що еквівалентно 243 707,96 грн - заборгованість за процентами за користування кредитом; 4 147,52 доларів США, що еквівалентно 32 975,71 грн - пеня за несвоєчасне повернення кредиту та процентів за користування кредитом, та яку банк просив стягнути солідарно з боржника та поручителів.

В ході розгляду справи 08 грудня 2011 року між ПАТ «УкрСиббанк» та ПАТ «Дельта Банк» укладено договір купівлі прав вимоги за кредитами, в тому числі і за вищевказаним кредитним договором.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Рішенням Заводського районного суду м. Миколаєва від 13 лютого 2017 року позов задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ПАТ «Дельта Банк» заборгованість за кредитним договором від 15 листопада 2007 року в сумі 148 706,28 доларів США, що по курсу НБУ на день ухвалення рішення складає 4 045, 826,93 грн, з яких: заборгованість за кредитом - 118 483,16 доларів США, що еквівалентно 3 2253 551,55 грн, заборгованість за процентами за користування кредитом - 30 223,12 доларів США, що еквівалентно 822 275,38 грн, а також стягнуто пеню в сумі 8 380,68 грн. В задоволенні позову до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 відмовлено.

Рішення суду першої інстанції мотивоване тим, що у зв`язку з неналежним виконанням ОСОБА_1 зобов`язань кредитним договором утворилась заборгованість, яка відповідно до статей 526, 553, 554, 1050 ЦК України підлягає стягненню з боржника у розмірі, яка визначена висновком судово-економічної експертизи від 27 квітня 2015 року № 43. Крім того, відповідно до положень пункту 8.1 кредитного договору, суд першої інстанції дійшов висновку про стягнення з позичальника пені на несвоєчасне виконання зобов`язань по сплаті процентів в сумі 8 380,68 грн. Відмовляючи в задоволенні позову банку до поручителів ОСОБА_4 та ОСОБА_2 , суд першої інстанції виходив із того, що порука за договорами поруки від 15 листопада 2007 року припинилась на підставі частини четвертої статті 559 ЦК України, оскільки банк направивши вимогу на адресу боржника та поручителів 14 червня 2010 року про дострокове виконання зобов`язань за кредитним договором в повному обсязі, змінив строк дії кредитного договору, однак з позовом до поручителів звернувся лише 08 квітня 2011 року, тобто з пропуском шестимісячного строку, встановленого частиною четвертою статті 559 ЦК України.

Короткий зміст рішення суду апеляційної інстанції

Ухвалою Апеляційного суду Миколаївської області від 16 травня 2017 року апеляційні скарги ОСОБА_1 в особі представника ОСОБА_5 та ПАТ «Дельта Банк» відхилено, рішення Заводського районного суду м. Миколаєва від 13 лютого 2017 року залишено без змін.

Погоджуючись із рішенням місцевого суду, апеляційний суд виходив із того, що воно відповідає вимогам закону, при його ухваленні повно і всебічно встановлено обставини справи й визначено правовідносини, зумовлені встановленими фактами, правильно застосовано правові норми.

Короткий зміст вимог касаційної скарги та узагальнення її доводів

У червні 2017 року ПАТ «Дельта Банк» подало до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ касаційну скаргу, у якій, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить скасувати ухвалені у справі рішення суду першої та апеляційної інстанцій та ухвалити нове рішення про задоволення позову в повному обсязі.

Судові рішення оскаржуються лише в частині стягнення заборгованості з поручителів.

Касаційна скарга мотивована неврахуванням судами того, що у справі, яка переглядається, договорами поруки не визначено строк, після якого порука припиняється, оскільки умовами цих договорів встановлено, що вони діють до повного виконання зобов`язань за кредитним договором та що кінцевий термін повернення кредиту до 15 листопада 2028 року, що кредитним договором передбачено виконання зобов`язань шляхом здійснення щомісячних платежів (згідно з графіком платежів), а за договором поруки відповідальність поручителя наступає у разі невиконання боржником у строк, передбачений кредитним договором свого зобов`язання. Тобто суди повинні були ухвалити рішення, яким стягнути з поручителів солідарно заборгованість як мінімум за останні шість місяців, що передували зверненню до суду з указаним позовом.

Ухвалою судді Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 09 листопада 2017 року відкрито касаційне провадження у вказаній справі.

Статтею 388 ЦПК України, в редакції Закону України від 03 жовтня 2017 року № 2147-VIII «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів», що набув чинності 15 грудня 2017 року (далі - ЦПК України), визначено, що судом касаційної інстанції у цивільних справах є Верховний Суд.

Відповідно до підпункту 4 пункту 1 розділу XIII «Перехідні положення» ЦПК України, у редакції Закону України від 3 жовтня 2017 року № 2147-VIII «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів», касаційні скарги (подання) на судові рішення у цивільних справах, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, передаються до Касаційного цивільного суду та розглядаються спочатку за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

04 червня 2018 року справу № 2-3475/11 за позовом ПАТ «УкрСиббанк» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором передано до Верховного Суду.

Ухвалою Верховного Суду від 25 вересня 2019 року вищевказану справу призначено до судового розгляду.

Станом на час розгляду справи Верховним Судом відзив/заперечення на касаційну скаргу не надходили.

Мотивувальна частина

Позиція Верховного Суду

Відповідно до частини третьої статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Згідно з частиною першою статті 402 ЦПК України у суді касаційної інстанції скарга розглядається за правилами розгляду справи судом першої інстанції в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи з урахуванням статі 400 цього Кодексу.

За правилами частини першої статті 400 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах доводів касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Частиною другою статті 389 ЦПК України передбачено, що підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим (частина перша статті 263 ЦПК України).

Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду дійшов висновку, що касаційна скарга підлягає залишенню без задоволення з огляду на наступне.

Фактичні обставини справи, встановлені судами

Суди попередніх інстанцій установили, що 15 листопада 2007 року між Акціонерним комерційним інноваційним банком «УкрСиббанк», правонаступником якого є ПАТ «УкрСиббанк», та ОСОБА_1 укладено кредитний договір, згідно з яким останньому надано кредит у розмірі 120 000 доларів США зі строком повернення до 15 листопада 2028 року на умовах визначених договором.

Для забезпечення виконання умов кредитного договору в цей же день між цими ж сторонами укладено договір іпотеки, згідно з яким ОСОБА_1 передав в іпотеку банку житловий будинок АДРЕСА_1 .

Крім того, для забезпечення виконання зобов`язань за вказаним кредитним договором, 15 листопада 2007 року між банком та ОСОБА_3 , ОСОБА_2 укладені два окремі договори поруки, згідно з якими останні, кожен окремо, поручилися перед банком за виконання ОСОБА_1 умов кредитного договору в повному обсязі.

08 грудня 2011 року між ПАТ «УкрСиббанк» та ПАТ «Дельта Банк» укладено договір купівлі прав вимоги за кредитами, згідно з яким до ПАТ «Дельта Банк» перейшло право вимоги за кредитним та забезпечувальними договорами, в тому числі і за кредитним договором, укладеним 15 листопада 2007 року з ОСОБА_1 та договорами поруки, укладеними 15 листопада 2007 року з ОСОБА_2 та ОСОБА_3

Згідно розрахунку наданого банком у ОСОБА_1 , станом на 24 березня 2011 року виникла заборгованість в розмірі 153 266,34 доларів США, що еквівалентно 1 218 574,72 грн, з яких: 118 466,43 доларів США, що еквівалентно 941 891,05 - заборгованість за кредитом; 30 652,39 доларів США, що еквівалентно 243 707,96 грн - заборгованість за процентами за користування кредитом; 4 147,52 доларів США, що еквівалентно 32 975,71 грн - пеня за несвоєчасне повернення кредиту та процентів за користування кредитом.

Мотиви, з яких виходить Верховний Суд, та застосовані норми права

Відповідно до статті 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно із частиною першою статті 598, статті 599 ЦК України зобов`язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом. Зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Відповідно до статті 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Відповідно до частин першої та третьої статті 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Позика вважається повернутою в момент зарахування грошової суми, що позичалася, на його банківський рахунок або реального повернення коштів позикодавцеві.

Згідно із частиною першою статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України.

Відповідно до частини другої статті 1050 ЦК України якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то у разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу.

Статтею 1050 ЦК України також передбачено, що якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу.

Частиною першою статті 553 ЦК України передбачено, що за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов`язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов`язання боржником.

За змістом статті 554 ЦК України у разі порушення боржником зобов`язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя.

Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки (частини перша, друга статті 554 ЦК України).

Відповідно до пункту 5.3 кредитного договору банк має право вимагати дострокового повного повернення кредиту, сплати процентів та інших платежів, передбачених договором, у випадку невиконання чи неналежного виконання позичальником умов кредитного договору.

Пунктом 12.1 кредитного договору сторони погодили, що у випадку порушення позичальником умов договору та направлення банком на адресу позичальника повідомлення (вимоги) про дострокове повернення кредиту і не усунення позичальником порушень умов за цим договором протягом 31 календарного дня з дати одержання вищевказаного повідомлення, вважати термін повернення кредиту таким, що настав на 32 календарний день з дати одержання позичальником повідомлення про дострокове повернення кредиту.

Суди попередніх інстанцій установили, що у зв`язку з неналежним виконанням ОСОБА_1 умов кредитного договору, 14 червня 2010 року ПАТ «УкрСиббанк» направило ОСОБА_1 вимогу про дострокове повернення всієї суми кредиту та дострокової сплати процентів за кредит, а також інших нарахувань згідно з договором у повному обсязі.

Аналогічні досудові вимоги від 14 червня 2010 року направлені на адреси поручителів ОСОБА_2 та ОСОБА_3

17 червня 2010 року вимога банку про дострокове повернення всієї суми кредиту була отримана ОСОБА_1 .

Отже, строк виконання основного зобов`язання змінений і кредит мав бути повернутий позичальником достроково до 19 липня 2010 року.

Відповідно до частини четвертої статті 559 ЦК України порука припиняється після закінчення строку, встановленого в договорі поруки. У разі, якщо такий строк не встановлено, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців з дня настання строку виконання основного зобов`язання не пред`явить вимоги до поручителя, якщо інше не передбачено законом.

З урахуванням вказаних обставин та вимог закону, колегія суддів погоджується з висновками судів попередніх інстанцій про те, що порука ОСОБА_2 та ОСОБА_3 за договорами поруки від 15 листопада 2007 року припинилась, оскільки строк дії кредитного договору, у зв`язку з направленням позичальнику вимоги про дострокове повернення всієї суми кредиту, настав 19 липня 2010 року, однак з позовом до поручителів банк звернувся лише у квітні 2011 року, тобто з пропуском строку, передбаченого частиною четвертою статті 559 ЦК України.

Висновки за результатами розгляду касаційної скарги

Згідно зі статтею 410 ЦПК України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що рішення ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права. Не може бути скасоване правильне по суті і законне рішення з одних лише формальних міркувань.

З урахуванням наведеного колегія суддів дійшла висновку, що оскаржувані рішення судів першої та апеляційної інстанцій в частині відмови в задоволенні позов до ОСОБА_3 та ОСОБА_6 про стягнення заборгоаності за кредитним договором ухвалені з додержанням норм матеріального та процесуального права, а доводи касаційної скарги цих висновків не спростовують.

Рішення судів в частині задоволення позову до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором відповідно до частини першої статті 400 ЦПК України Верховним Судом не переглядається, оскільки сторонами не оскаржується.

Керуючись статтями 400, 402, 409, 411, 415, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргуПублічного акціонерного товариства «Дельта Банк» залишити без задоволення.

Рішення Заводського районного суду м. Миколаєва від 13 лютого 2017 року та ухвалу Апеляційного суду Миколаївської області від 16 травня 2017 року у справі за позовом Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором залишити без змін

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуючий В. О. Кузнєцов
Судді:В. С. Жданова В. М. Ігнатенко
С. О. Карпенко В. А. Стрільчук