Справа № 369/3581/18
Апеляційне провадження №22-ц/824/3239/2019
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26 вересня 2019 року м. Київ

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді Журби С.О.,

суддів Таргоній Д.О., Приходька К.П.,

за участю секретаря Тімуш Д.І.,

розглянувши справу за апеляційною скаргою прокуратури Київської області на рішення Києво-Святошинського районного суду Київської області від 27 серпня 2018 року у справі за позовом першого заступника прокурора Київської області в інтересах держави до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , приватного нотаріуса Києво-Святошинського районного нотаріального округу Корякової Надії Олексіївни, Гореницької сільської ради, комунального підприємства «Центр розвитку та інвестицій Васильківського району, Києво-Святошинської районної державної адміністрації Київської області, комунального підприємства «Центр державної реєстрації» про визнання недійсним рішень державних реєстраторів та розпоряджень органу виконавчої влади,

В С Т А Н О В И В:

В березні 2018 року позивач звернувся до суду із вказаним позовом, з врахуванням змінених позовних вимог просив визнати недійсними ряд рішень відповідачів про державну реєстрацію прав та їх обтяжень та визнати недійсними розпорядження Києво-Святошинської районної державної адміністрації Київської області щодо зазначених в позові земельних ділянок. Свій позов мотивував наступним:

Розпорядженням Києво-Святошинської районної державної адміністрації за №755 від 04.10.2006 року відповідачу ОСОБА_1 передані у власність земельні ділянки із земель КСП АК «Хотівський» загальною площею 2,6619 га. Вказані землі складаються з двох земельних ділянок: площею 2,4112 га з кадастровим номером :04:004:0194 та площею 0,2507 га з кадастровим номером :03:001:0573. Цільове призначення землі - для ведення особистого селянського господарства.

14.09.16 ОСОБА_1 за договором купівлі-продажу, посвідченим приватним нотаріусом Києво-Святошинського районного нотаріального округу Київської області Коряковою Н.О. за №1535, відчужила у власність ОСОБА_2 земельну ділянку площею 2,4112 га. з кадастровим номером :04:004:0194. В той же день цим же приватним нотаріусом вчинено державну реєстрацію прав та їх обтяжень за ОСОБА_2 під індексним номером 31385364.

Відповідно до п.15 розділу Х «Перехідних положень» Земельного кодексу України до набрання чинності законом про обіг земель сільськогосподарського призначення, але не раніше 1 січня 2017 року не допускається купівля-продаж або іншим способом відчуження земельних ділянок і зміна цільового призначення, які перебувають у власності громадян та юридичних осіб для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, земельних ділянок, виділених в натурі власникам земельних паїв для ведення особистого селянського господарства.

Угоди (у тому числі довіреності), укладені під час дії заборони на купівлю-продаж або іншим способом відчуження вищевказаних земельних ділянок та земельних часток (паїв), в частині їх купівлі-продажу та іншим способом відчуження, а так само в частині передачі прав на відчуження цих земельних ділянок та земельних часток (паїв) на майбутнє є недійсними з моменту їх укладення (посвідчення).

Незважаючи на вищевказані норми, приватний нотаріус Корякова Н.О. всупереч приписам п.15 розділу Х «Перехідних положень» Земельного кодексу України посвідчила укладений між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 договір купівлі-продажу земельної ділянки (паю) від 14.09.2016 р. Як наслідок, рішення цього ж нотаріуса про реєстрацію за ОСОБА_2 прав на нерухоме майно від 14.06.2016 р. під індексним номером 31385364, суперечить вимогам ч.1 ст. 22 Закону України «Про державну реєстрацію прав на нерухоме майно та їх обтяжень». За таких умов вищевказана реєстрація прав має бути визнана недійсною.

Також прокурор оспорює дійсність наступних рішень державного реєстратора Гореницької сільської ради Києво-Святошинського району Київської області Шостака В.М., який на підставі заяви №687 від 28.09.2016 р. про поділ спірної земельної ділянки 25.06.2016 р. прийняв рішення за №№ 32038853, 32040644, 32040609, 32049556, 32040491, 32040417, 32040321, 32040253, 32040148, 32040066, 32039937, 32039586, 32039464, 32039295, 32039085 про державну реєстрацію прав та їх обтяжень за ОСОБА_2 на земельні ділянки, що утворилися внаслідок поділу первісної.

Незаконним з точки зору позивача є й рішення державного реєстратора Комунального підприємства «Центр розвитку та інвестицій Васильківського району» Пархомчука Ю.А., який 16.08.2017 р. на підставі заяви про наступний поділ земельної ділянки прийняв рішення про реєстрацію за ОСОБА_2 прав та їх обтяжень за №№ 36634292, 36633890, 36633881, 366332316 на земельні ділянки, що утворилися внаслідок поділу.

Недійсність розпоряджень Києво-Святошинської державної адміністрації та прийнятих рішень державних реєстраторів за наслідками цих розпоряджень ґрунтується на тому, що вони є похідними від укладеного між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 нікчемного договору купівлі-продажу земельної ділянки від 14.09.16 року за №1535. Позовні вимоги в цій частині стосуються розпоряджень державної адміністрації про зміну цільового призначення земельних ділянок з ведення особистого селянського господарства на ведення садівництва, а також рішень державного реєстратора про державну реєстрацію прав та їх обтяжень за ОСОБА_2 :

- розпорядження Києво-Святошинської районної адміністрації №1 від 10.01.2017 р. щодо земельної ділянки з кадастровим номером :04:004:5402 та рішення державного реєстратора Комунального підприємства «Центр розвитку та інвестицій Васильківського району» Пархомчука Ю.А. за №39424624 від 30.01.2018 р.;

- розпорядження Києво-Святошинської районної адміністрації №939 від 06.12.2016 р. щодо земельної ділянки з кадастровим номером :04:004:5405 та рішення державного реєстратора Комунального підприємства «Центр розвитку та інвестицій Васильківського району» Гутніченко М.В. за №3818153 від 08.12.2017 р.;

- розпорядження Києво-Святошинської районної державної адміністрації №963 від 14.12.2016 р. щодо земельної ділянки з кадастровим номером :04:004:5406 та рішення державного реєстратора Комунального підприємства «Центр розвитку та інвестицій Васильківського району» Пархомчука Ю.А. за №39425515 від 30.01.2018 р.;

- розпорядження Києво-Святошинської районної державної адміністрації №938 від 06.12.2016 р.; щодо земельної ділянки з кадастровим номером :04:004:5407 та рішення державного реєстратора Гореницької сільської ради Києво-Святошинського району Шостака В.М. за №33373210 від 09.01.2017 р.;

- розпорядження Києво-Святошинської районної державної адміністрації №940 від 06.12.2016 р. щодо земельної ділянки з кадастровим номером :04:004:5408 та рішення державного реєстратора Гореницької сільської ради Києво-Святошинського району за №33373294 від 09.01.2017 р.;

- розпорядження Києво-Святошинської районної державної адміністрації №24 від 12.01.2017 р. щодо земельної ділянки з кадастровим номером :04:004:5409 та рішення державного реєстратора Комунального підприємства «Центр розвитку та інвестицій Васильківського району» Пархомчука Ю.А за №39427332 від 30.01.2018 р.;

- розпорядження Києво-Святошинської районної державної адміністрації №25 від 12.12.2017 р. щодо земельної ділянки з кадастровим номером :04:004:5410 та рішення державного реєстратора Комунального підприємства «Центр розвитку та інвестицій Васильківського району» Пархомчука Ю.А. за №39426381 від 12.12.2017 р.;

- розпорядження Києво-Святошинської районної державної адміністрації №26 від 12.01.2017 р. щодо земельної ділянки з кадастровим номером :04:004:5411 та рішення державного реєстратора Комунального підприємства «Центр розвитку та інвестицій Васильківського району» Пархомчука Ю.А. за №36496204 від 07.08.2017 р.;

- розпорядження Києво-Святошинської районної державної адміністрації №2 від 10.01.2017 р. щодо земельної ділянки з кадастровим номером :04:004:5400 та рішення державного реєстратора Комунального підприємства «Центр розвитку та інвестицій Васильківського району» Гутніченко М.В. за №38619032 від 08.12.2017 р.;

- розпорядження Києво-Святошинської районної державної адміністрації №964 від 14.12.2016 р. щодо земельної ділянки з кадастровим номером :04:004:5413 та рішення державного адміністратора Комунального підприємства «Центр розвитку та інвестицій Васильківського району» Пархомчука Ю.А. за №36497095 від 07.08.2017 р.;

- розпорядження Києво-Святошинської районної державної адміністрації №962 від 14.12.2016 р. щодо земельної ділянки з кадастровим номером :04:004:5401 та рішення державного адміністратора Комунального підприємства «Центр розвитку та інвестицій Васильківського району» Пархомчука Ю.А. за №36494278 від 07.08.2017 р.

Просив суд визнати недійсним рішення державного реєстратора - приватного нотаріуса Києво-Святошинського районного нотаріального округу Київської області Корякової Н.О. від 14.06.16 № 31385364 про державну реєстрацію прав та їх обтяжень; визнати недійсними рішення державного реєстратора Гореницької сільської ради Києво-Святошинського району Київської області від 25.10.16 №№ 32038853, 32040644, 32040609, 32040556, 32040491, 32040417, 32040321, 32040253, 32040148, 32040066, 32039937, 32039586, 32039464, 32039295, 32039085, від 30.01.18 № 39424624, від 09.01.17 №№ 33373210, 33373294 про державну реєстрацію прав та їх обтяжень; визнати недійсними рішення державного реєстратора Комунального підприємства «Центр розвитку та інвестицій Васильківського району» від 16.08.17 №№ 36634292, 36633890, 36633881, 36633216, від 30.01.18 №№ 39425515, 39427332, 39426381, від 07.08.17 №№ 36496204, 36497095, 36494278, від 08.12.17 №№ 38618153, 38619032 про державну реєстрацію прав та їх обтяжень; визнати недійсними розпорядження Києво-Святошинської районної державної адміністрації Київської області № 1 від 10.01.17, № 939 від 06.12.16, № 963 від 14.12.16, № 938 від 06.12.16, № 940 від 06.12.16, № 24 від 12.01.17, № 25 від 12.12.17, № 26 від 12.01.17, № 2 від 10.01.17, № 964 від 14.12.16, № 962 від 14.12.16; стягнути з відповідачів на користь прокуратури Київської судовий збір.

В ході розгляду справи позовні вимоги в частині визнання недійсним рішення державного реєстратора Гореницької сільської ради Києво-Святошинського району Київської області від 25.10.2016 р. щодо земельної ділянки з кадастровим номером :04:004:5405 були змінені, оскільки вказана земельна ділянка на підставі заяви про поділ №539 від 05.04.2018 р. була поділена на дві земельні ділянки з кадастровими номерами :04:004:5152 та :04:004:5153, щодо яких державним реєстратором Київської обласної філії комунального підприємства «Центр державної реєстрації» Хабібуліною К.В. 25.04.2018 р. були прийняті рішення за №№ 40806041 та 40805529 про державну реєстрацію права власності за ОСОБА_2 . За таких умов до участі в справ було залучено й КП «Центр державної реєстрації».

Рішенням Києво-Святошинського районного суду Київської області від 27 серпня 2018 року в задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись із таким рішенням суду, позивач подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права, просив оскаржуване рішення скасувати і ухвалити нове про задоволення позову. Свою скаргу обґрунтував тим, що за вказаних у позові обставин, укладений між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 договір купівлі-продажу земельної ділянки, в силу ст.ст. 203, 215, 236 ЦК України є нікчемним правочином, який не породжує жодних правових наслідків, а його недійсність з моменту вчинення встановлена імперативно. Пунктом 15 розділу Х Перехідних положень Земельного кодексу України прямо встановлена заборона купівлі-продажу і зміни цільового призначення таких земельних ділянок які виділені в натурі власникам земельних паїв для ведення особистого селянського господарства. При цьому судом не враховано й порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, положення Закону «Про державну реєстрацію прав на нерухоме майно та їх обтяжень». Висновок суду про відсутність законодавчого обмеження щодо продажу спірної земельної ділянки у зв`язку з відсутністю таких обмежень в Державному земельному кадастрі є помилковим та не ґрунтується на вимогах закону. Безпідставним є і висновок суду про неможливість задоволення пред`явленого прокурором позову без усунення наслідків недійсності нікчемного правочину з посиланням на п.5 ст. 236 ЦК України та п.5 постанови Пленуму ВСУ. На підставі наведеного просив апеляційну скаргу задовольнити.

Відповідач приватний нотаріус Києво-Святошинського районного нотаріального округу Корякова Надія Олексіївна надіслала відзив на апеляційну скаргу, в якому зазначила, що доводи апеляційної скарги є безпідставними, а рішення суду - законне та обґрунтоване, яке в повному обсязі відповідає завданню цивільного судочинства. Вважає, що наведені в апеляційній скарзі доводи не обґрунтовані, просила апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду без змін.

У відповідності до положень ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів приходить до наступного:

Згідно вимог ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими за встановленою законом процедурою доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Головною підставою для звернення прокурора до суду з даним позовом стало те, що в порушення приписів пункту 15 розділу Х «Перехідних положень» Земельного кодексу України та інших законів України між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 було укладено договір купівлі-продажу земельної ділянки від 14.09.2016 року, за яким була відчужена земельна ділянка, виділена для ведення особистого селянського господарства. Таким чином відбувся продаж земельної ділянки, на продаж якої встановлено мораторій. Такі дії зумовили подальше створення можливості прийняття державними реєстраторами рішень про державну реєстрацію поділу і зміни цільового призначення нових земельних ділянок, які сформовані за рахунок проданої ОСОБА_1 ОСОБА_2 земельної ділянки. Оскільки первісний правочин (відчуження землі) є нікчемним (його недійсність прямо встановлена законом), недійсними мають бути визнані й похідні від нього правочини.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з одночасної наявності декількох підстав для цього:

- первісний власник набув земельну ділянку в той час, як положення земельного кодексу не включали заборону (мораторій) на відчуження земель для ведення особистого сельнського господарства і в той період не підпадали під дію п.15 розділу Х «Перехідних положень» Земельного кодексу України, відтак заборона на укладення такого правочину на землі відповідача не розповсюджується;

- прокурором не доведено необхідності захисту інтересів держави.

З наведеною позицією суду першої інстанції колегія суддів апеляційного суду погодитися не може виходячи з наступного:

Обґрунтовуючи відсутність підстав для розповсюдження встановлених п.15 розділу Х «Перехідних положень» Земельного кодексу України обмежень на даний випадок, суд виходив з того, що первісний власник ОСОБА_1 отримала земельну ділянку в той час, як редакція Земельного Кодексу від 09.02.2006 року не включала заборону на відчуження земель з цільовим призначенням для ведення особистого селянського господарства. За таких умов суд першої інстанції вважав, що заборона на укладення правочину з ОСОБА_2 на її землі не розповсюджується.

Колегія суддів апеляційного суду не може погодитися з такою позицією.

Зазначена вище норма встановлює імперативну заборону на укладення правочинів щодо відчуження земель сільськогосподарського призначення, зокрема серед іншого і з цільовим призначенням для ведення особистого селянського господарства, до набрання чинності законом про обіг земель сільськогосподарського призначення, але не раніше ніж 1 січня 2017 року. На час укладення договору купівлі-продажу земельної ділянки від 14.09.2016 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 така заборона була чинною, відтак будь-яких підстав для нерозповсюдження її дії на вказаний правочин чинне законодавство не передбачає.

Угоди (у тому числі довіреності), укладені під час дії заборони на купівлю-продаж або іншим способом відчуження земельних ділянок та земельних часток (паїв), визначених підпунктами «а» та «б» цього пункту, в частині їх купівлі-продажу та іншим способом відчуження, а так само в частині передачі прав на відчуження цих земельних ділянок та земельних часток (паїв) на майбутнє є недійсними з моменту їх укладення (посвідчення). (Пункт 15 розділу X із змінами, внесеними згідно із Законами № 2059-IV від 06.10.2004, № 3415-IV від 09.02.2006; в редакції Закону № 490-V від 19.12.2006; із змінами, внесеними згідно із Законом № 767-VIII від 10.11.2015).

У відповідності до ч.2 ст.215 Цивільного кодексу України недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається.

Враховуючі викладене, колегія суддів апеляційного суду прийшла до висновку про обґрунтованість посилань прокурора про нікчемність вищевказаного правочину, оскільки недійсність купівлі-продажу вищезазначеної земельної ділянки сільськогосподарського призначення прямо встановлена правовою нормою.

Оскільки первісний правочин (договір-купівлі продажу земельної ділянки (паю) від 14.09.2016 року) є недійсним, недійсними є і наступні похідні правочини, вчинені на його підставі, а саме: реєстрація права власності за новим власником; реєстрація зміни цільового призначення; реєстрація поділу земельної ділянки. За таких умов висновки суду першої інстанції з цього приводу не відповідають обставинам справи та положенням законодавства України.

Іншою підставою для відмови у задоволенні позовних вимог суд зазначив те, що прокурором не доведено необхідності захисту інтересів держави. При цьому суд посилався на правову позицію, викладену в ухвалі Верховного суду від 19.07.2018 року по справі № 822/1169/17. З наведеним твердженням суду першої інстанції колегія суддів апеляційного суду також погодитися не може.

Прокурор здійснює представництво в суді законних інтересів держави у разі порушення або загрози порушення інтересів держави, якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб`єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження, а також у разі відсутності такого органу (абзац 1 частини третьої статті 23 Закону України «Про прокуратуру»). Відповідно до абзаців першого та другого частини четвертої статті 23 Закону України «Про прокуратуру» наявність підстав для представництва має бути обґрунтована прокурором у суді. Прокурор, який звертається до суду в інтересах держави, в позовній чи іншій заяві, скарзі обґрунтовує, в чому полягає порушення інтересів держави, необхідність їх захисту, визначені законом підстави для звернення до суду прокурора, а також зазначає орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах. Наявність таких обставин обґрунтовується прокурором та ставиться питання про справедливу рівновагу між інтересами суспільства і конкретної особи.

Європейський суд з прав людини у своєму рішенні у справі «Трегубенко проти України» від 02 листопада 2004 року категорично ствердив, що «правильне застосування законодавства незаперечно становить «суспільний інтерес» (пункт 54 рішення). Прокурор при зверненні до суду посилається на те, що таке його звернення спрямоване на задоволення суспільної потреби у відновленні законності при вирішенні суспільнозначимого питання щодо законодавчого обмеження продажу земель сільськогосподарського призначення та дотримання приписів земельного законодавства. За таких умов, з огляду на особливий статус земель сільськогосподарського призначення та наявність заборони їх відчуження, колегія апеляційного суду вважає, що прокурор обґрунтував необхідність представництва інтересів держави, а його доводи знайшли своє підтвердження при апеляційному розгляді

У відповідності до положень ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю та ухвалення нового рішення серед іншого є неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права. При цьому неправильним застосуванням норм матеріального права вважається неправильне тлумачення закону, або застосування закону, який не підлягає застосуванню, або незастосування закону, який підлягав застосуванню.

Враховуючи викладене, зважаючи на невірне вирішення справи судом першої інстанції, колегія суддів апеляційного суду приходить до висновку про наявність підстав для задоволення апеляційної скарги, скасування рішення суду першої інстанції та ухвалення по справі нового рішення про задоволення позовних вимог в повному обсязі.

Керуючись ст.ст. 374, 376, 382-384 ЦПК України, апеляційний суд

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу прокуратури Київської області задовольнити.

Рішення Києво-Святошинського районного суду Київської області від 27 серпня 2018 року скасувати та ухвалити нове судове рішення.

Позов першого заступника прокурора Київської області в інтересах держави до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , приватного нотаріуса Києво-Святошинського районного нотаріального округу Корякової Надії Олексіївни, Гореницької сільської ради Києво-Святошинського району Київської області, комунального підприємства «Центр розвитку та інвестицій Васильківського району, Києво-Святошинської районної державної адміністрації Київської області, комунального підприємства «Центр державної реєстрації» про визнання недійсним рішень державних реєстраторів та розпоряджень органу виконавчої влади задовольнити.

Визнати недійсними рішення державного реєстратора приватного нотаріуса Києво-Святошинського районного нотаріального округу Корякової Н.О. від 14.06.2016 №31385364 про державну реєстрацію прав та їх обтяжень.

Визнати недійсними рішення державного реєстратора Гореницької сільської ради Києво-Святошинського району Київської області від 25.10.2016 №№ 32038853, 32040644, 32040609, 32040556, 32040491, 32040417, 32040321, 32040253, 32040148, 32040066, 32039937, 32039586, 32039464, 32039295, 32039085, від 30.01.2018 № 39424624, від 09.01.2017 №№ 33373210, 33373294 про державну реєстрацію прав та їх обтяжень.

Визнати недійсними рішення державного реєстратора Київської обласної філії комунального підприємства «Центр державної реєстрації» від 25.04.2018 №№40806041, 40805529 про державну реєстрацію прав та їх обтяжень.

Визнати недійсними рішення державного реєстратора комунального підприємства «Центр розвитку та інвестицій Васильківського району» від 16.08.2017 №№ 36634292, 36633890, 36633881, 36633216, від 30.01.2018 №№ 39425515, 39427332, 39426381, від 07.08.2017 №№ 36496204, 36497095, 36494278, від 08.12.2017 №№ 38618153, 38619032 про державну реєстрацію прав та їх обтяжень.

Визнати недійсними розпорядження Києво-Святошинської районної державної адміністрації Київської області № 1 від 10.01.2017, № 939 від 06.12.2016, № 963 від 14.12.2016, № 938 від 06.12.2016, № 940 від 06.12.2016, № 24 від 12.01.2017, № 25 від 12.12.2017, № 26 від 12.01.2017, № 2 від 10.01.2017, № 964 від 14.12.2016, № 962 від 14.12.2016.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Головуючий С.О. Журба

Судді: Д.О. Таргоній

К.П. Приходько