Справа № 345/4404/18
Провадження № 22-ц/4808/343/19
Головуючий у 1 інстанції Мигович О. М.
Суддя-доповідач Василишин
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 березня 2019 року м. Івано-Франківськ

Івано-Франківський апеляційний суд в складі:

судді-доповідача Василишин Л.В.,

суддів: Матківського Р.Й., Максюти І.О.,

розглянувши у порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_3 на рішення Калуського міськрайонного суду від 28 листопада 2018 року у складі судді Миговича О.М., ухвалене у м. Калуш, у справі за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_3 про стягнення аліментів на утримання дитини, -

в с т а н о в и в:

У жовтні 2018 року ОСОБА_4 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_3 про стягнення аліментів на утримання дитини.

Позовні вимоги обґрунтовувала тим, що вона із відповідачем перебувала у зареєстрованому шлюбі, від якого у них народився син ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, та який проживає з нею.

Посилаючись на те, що відповідач не надає допомоги на утримання дитини, просила стягнути з ОСОБА_3 на її користь аліменти на утримання сина ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, в твердій грошовій сумі в розмірі 2 000,00 грн щомісячно до досягнення дитиною повноліття.

Рішенням Калуського міськрайонного суду від 28 листопада 2018 року позов задоволено. Стягнуто з ОСОБА_3 в користь ОСОБА_4 аліменти на утримання сина ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, у твердій грошовій сумі в розмірі по 2 000,00 грн щомісячно на дитину, починаючи з 19 жовтня 2018 року і проводити до досягнення дитиною повноліття.

Стягнуто з ОСОБА_3 судовий збір в розмірі 704,80 грн в користь Державної судової адміністрації України.

Рішення в частині стягнення аліментів допущено до негайного виконання.

В апеляційній скарзі на дане рішення ОСОБА_3 посилається на неповне з'ясування судом обставин, що мають істотне значення для справи, на порушення норм матеріального та процесуального права.

Зазначає, що позивач не надала суду жодних доказів про його матеріальне становище та стан здоров'я, а також про своє матеріальне становище і стан здоров'я.

Вказує, що 08 жовтня 2018 року, перебуваючи в депресивному стані через розпад їхньої сім'ї і не бажаючи більше жити, він вчинив суїцид. Він переніс важку операцію і зусиллями лікарів вижив. В даний час стан його здоров'я задовільний, однак він ще змушений приймати ліки та не може виконувати важку фізичну роботу. Офіційно до цього не працював, їздив на роботу за межі України.

Зазначає, що він фактично знаходиться на утриманні батьків-пенсіонерів з якими проживає після розірвання шлюбу, а тому не може сплачувати аліменти у розмірі 2 000,00 грн. Однак, він розуміє, що дитина повинна отримувати від батька матеріальне забезпечення, не зважаючи на його стан здоров'я та тимчасово важкий матеріальний стан та погоджується на присудження аліментів в розмірі не менше 50 % прожиткового мінімуму на дитину.

У зв'язку з вищенаведеним, просить оскаржуване рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення, яким позов задоволити частково.

Позивач подала відзив на апеляційну скаргу та вказала, що доводи апеляційної скарги є безпідставними, оскільки при визначені розміру аліментів було враховано матеріальний стан відповідача, який перебуває у працездатному віці і може працювати, не обтяжений турботами щодо утримання інших дітей або перестарілих батьків. Просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а ухвалу суду першої інстанції без змін.

Відповідно до частини першої статі 368 ЦПК України справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими главою І розділу V ЦПК України.

Відповідно до частини першої статі 369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Відповідно до частини тринадцятої статті 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Враховуючи вищевикладене, розгляд справи здійснюється колегією суддів в порядку письмового провадження, без повідомлення учасників справи.

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції та обставини справи в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення апеляційної скарги.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з того, що відповідач, як батько, зобов'язаний утримувати дитину та визначив розмір аліментів 2 000 грн щомісячно до досягнення дитиною повноліття.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції.

Судом встановлено, що 30 серпня 2005 року ОСОБА_3 та ОСОБА_4 зареєстрували шлюб (свідоцтво про шлюб повторно серії НОМЕР_1 від 13 березня 2009 року) (а.с. 2).

ІНФОРМАЦІЯ_1 народився ОСОБА_6, батьками якого є сторони по справі (свідоцтво про народження серії НОМЕР_2 від 24 березня 2006 року) (а.с. 3).

З довідки, виданої виконкомом Голинської сільської ради №1892 від 16 жовтня 2018 року вбачається, що ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1 проживає із матір'ю (а.с. 5).

З довідки, виданої виконкомом Голинської сільської ради №2179 від 11 грудня 2018 року вбачається, що ОСОБА_3 проживає із матір'ю - ОСОБА_7 та батьком - ОСОБА_3, які є пенсіонерами (а.с. 27-29).

З виписки №9393 із медичної карти амбулаторного (стаціонарного) хворого Калуської центральної районної лікарні від 22 жовтня 2018 року вбачається, що ОСОБА_3 перебував на стаціонарному лікуванні із 08 жовтня 2018 року по 22 жовтня 2018 року у зв'язку із суїцидальним ножовим пораненням лівої половини грудної клітки (а.с. 26).

Відповідно до статті 51 Конституції України та статті 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Згідно з частиною першою статті 141 СК України мати та батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою.

Відповідно до частин першої, другої статті 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Відповідно до частин першої-третьої статті 181 СК України способи виконання батьками обов'язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

Згідно частини першої статті 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров'я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення.

Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку (частина друга статті 182 СК України).

Згідно з частиною першою статті 183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом.

Відповідно до частини першої статті 184 СК України суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі.

Позивач визначила способом стягнення аліментів - їх присудження у твердій грошовій сумі.

Законом України «Про Державний бюджет України на 2019 рік» встановлено прожитковий мінімум для дітей віком від 6 до 18 років: з 1 січня 2019 року - 2027 гривень, з 1 липня - 2118 гривень, з 1 грудня - 2218 гривень.

Таким чином, розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини.

В даному випадку, враховуючи вік дитини та визначений законодавством розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, визначений судом першої інстанції розмір аліментів у розмірі 2 000 грн є обґрунтованим.

Крім того, відповідач є працездатною особою. Його посилання на перенесену операцію та відсутність у зв'язку з цим змоги сплачувати аліменти, не можна вважати обґрунтованими, оскільки така обставина є тимчасовою і в цілому не може унеможливити сплату аліментів. Доказів про наявність інших показів за станом здоров'я чи наявності інших обставин, які впливають на стягнення аліментів відповідач не представив. При цьому, апелянтом в скарзі зазначається про можливість сплачувати по 1 000-1 200 грн.

Щодо наявності витрат на утримання батьків, то належних доказів цього апелянтом не представлено.

Доводи апеляційної скарги про те, що апелянт не працює, перебуває на утриманні у своїх батьків, у зв'язку з чим просив стягнути з нього на користь позивача аліменти у мінімальному розмірі для дитини відповідного віку на увагу не заслуговують, оскільки не звільняють його від обов'язку утримувати сина в обсязі, необхідному та достатньому для забезпечення його розвитку.

Визначаючи розмір аліментів, які підлягають стягненню з відповідача на утримання дитини, суд першої інстанції, правильно застосувавши наведенні вище положення СК України та на підставі поданих доказів, дійшов правильного висновку про необхідність стягнення з відповідача аліментів на утримання дитини у твердій грошовій сумі у розмірі 2 000 грн щомісяця.

Рішення суду ухвалено з дотриманням норм матеріального та процесуального права, доводи апеляційної скарги правильності висновків суду першої інстанції не спростовують, а тому підстав для його скасування колегія суддів не вбачає.

Керуючись ст. ст. 374, 375, 381-384 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 залишити без задоволення.

Рішення Калуського міськрайонного суду від 28 листопада 2018 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття та оскарженню в касаційному порядку не підлягає, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 3 ст. 389 ЦПК України.

Суддя-доповідач Л.В. Василишин

Судді: Р.Й. Матківський

І.О. Максюта