Виноградівський районний суд Закарпатської області
___________________________________________________________________________________________________ Справа № 299/3035/18
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

01.03.2019 року м.Виноградів

Виноградівський районний суд Закарпатської області в особі головуючого-судді Трагнюк В.Р., секретар судового засідання Конар В.М., за участю предстанвика позивача ОСОБА_1, представника третьої особи ОСОБА_2, відповідача ОСОБА_3, представника відповідача ОСОБА_4, розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за уточненим позовом органу опіки та піклування Виноградівської районної державної адміністрації до ОСОБА_5 про позбавлення батьківських прав, третя особа без самостійних вимог на стороні позивача: служба у справах дітей Виноградівської районної державної адміністрації,

В С Т А Н О В И В :

Орган опіки та піклування Виноградівської районної державної адміністрації подано до суду позов до ОСОБА_5, ОСОБА_6 про позбавлення батьківських прав, третя особа: служба у справах дітей Виноградівської районної державної адміністрації.

Ухвалою суду 01.11.2018 року провадження у справі в частині вимог позбавлення батьківських прав ОСОБА_6 провадження у справі на підставі п. 7 ч. 1 ст. 255 ЦПК України закрито у зв"язку зі смертю особи.

Уточнені позовні вимоги обґрунтовує тим, що малолітні ОСОБА_7, ОСОБА_3, мешканці АДРЕСА_1, перебувають на обліку служби у справах дітей перебувають, як такі, що проживають в сім'ї, в якій батьки ухиляються від виконання батьківських обов'язків.

05.06.2018 року ОСОБА_7, ОСОБА_3 влаштовано в притулок для дітей Закарпатської обласної державної адміністрації. 03.09.2018 року вищезгадані малолітні зараховані на навчання до Берегівського ліцею мені Есе Томаша Берегівської районної ради, де вони перебувають на повному державному утриманні.

Батьки малолітніх: мати ОСОБА_6 померла; батько ОСОБА_5 разом з дітьми не проживав.

За час перебування малолітніх ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_1, ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2, у закладі батьки їх жодного разу не навідали, життям та здоров'ям не цікавилися.

Згідно інформації Берегівського ліцею імені Есе Томаша Берегівської районної ради від 20.09.2018, за період перебування в закладі вищезгаданих дітей батьки жодного разу їх не відвідали.

За таких обставин, з метою захисту прав та законних інтересів дітей позивач вважає, що ОСОБА_5 має бути позбавлений батьківських прав з підстав, встановлених законом. Цього вимагають інтереси малолітніх. Вирішення питання про позбавлення батьківських прав ОСОБА_3 дасть можливість забезпечити право дітей на виховання в сім'ї, зокрема на усиновлення.

Відповідачем ОСОБА_3 подано відзив на позов в якому уточнені позовні вимоги заперечив у повному обсязі та просив у задоволенні таких відмовити, оскільки з ОСОБА_6 шлюб розірвано, він проживав окремо, місце перебування дітей йому не було відомо. Після того як він дізнався про їх місце перебування в Берегівському ліцеї імені Есе Томаша Берегівської районної ради, почав відвідувати дітей щотижня.

Позивачем не доведено обставини, які б вказували на неналежне виконання батьківських обов"язків відповідачем. Пояснення від нього відбирались, не обстежувались умови проживання, не досліджено факт введення в оману щодо перебування дітей колишньою дружиною ОСОБА_6

Представник позивача в судовому засіданні обставини та вимоги позову підтримала. Представник третьої особи в судовому засіданні також обставини та вимоги позову підтримала. в судове засідання не з"явився, подав заяву про розгляд справи у його відсутності.

Відповідач в судовому засіданні проти позову заперечував, пояснив, що по мірі можливості навідує дітей за місцем їх перебування, забезпечує їх необхідним, має намір після закінчення дітьми навчального року проживати разом з ними. Алкогольними напоями не зловживає. З дітьми в нього відносини покращились, він є люблячим батьком.

Представник відповідача проти задоволення позову заперечував, оскільки позивачем не доведено обставини, які б слугували для позбавлення його довірителя батьківських прав.

Малолітні діти в судовому засіданні пояснили, що батько їх навідує щотижня за місцем навчання. Вони його люблять. Він їм приносить подарунки: солодощі, фрукти, одяг, мобільний телефон.

Судом встановлені такі факти і відповідні їм правовідносини.

Декларація прав дитини, проголошена Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року як принципове положення визначила, що дитина повинна зростати в умовах турботи.

Відповідно до ст. 18 Конвенції про права дитини батьки несуть основну відповідальність за виховання дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування.

Статтею 150 СК України передбачено, що батьки зобов'язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров'я, фізичний, духовний та моральний розвиток, а передача дитини на виховання іншим особам не звільняє батьків від обов'язку батьківського піклування щодо неї.

Згідно з п. 2 ч. 1 ст. 164 Сімейного кодексу України батько може бути позбавлений судом батьківських прав, якщо він ухиляється від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини.

В судовому засіданні встановлено, що малолітні ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_1, ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2 мешканці АДРЕСА_1, перебувають на обліку служби у справах дітей перебувають, як такі, що проживають в сім'ї, в якій батьки ухиляються від виконання батьківських обов'язків (а.с.6-7).

05.06.2018 року ОСОБА_7, ОСОБА_3 влаштовано в притулок для дітей Закарпатської обласної державної адміністрації(а.с.10). 03.09.2018 року вищезгадані малолітні зараховані на навчання до Берегівського ліцею мені Есе Томаша Берегівської районної ради, де вони перебувають на повному державному утриманні (а.с.12).

Батьки малолітніх: мати ОСОБА_6 померла ІНФОРМАЦІЯ_5 (а.с.28); батько ОСОБА_5 після розлучення з дружиною проживав окремо від дітей.

05.06.2018 року ОСОБА_7, ОСОБА_3 влаштовано в притулок для дітей Закарпатської обласної державної адміністрації (а.с.10). За цей час та по 30.08.2018 року батьки дітей їх не навідували.

Згідно інформації Берегівського ліцею імені Есе Томаша Берегівської районної ради від 20.09.2018, дітей влаштовано до ліцею 03.09.2018 року, за період перебування в закладі вищезгаданих дітей батьки жодного разу їх не відвідали (а.с.13).

Поряд з цим даний лист не може слугувати єдиною та безумовною підставою для позбавлення відповідача батьківських прав, оскільки, як встановлено в судовому засіданні ОСОБА_5 після розлучення з дружиною проживав окремо від дітей, про перебування дітей у вказаному закладі не знав, а охоплений довідкою період стосується 17 днів.

Також суд констатує, що зібрані у матеріалах справи докази щодо ухилення від виконання батьківських обов"язків (характеристика, акт обстеження умов проживання) не стосується безпосередньо відповідача ОСОБА_3 (а.с.8,11).

Відповідно висновку органу опіки та піклування Виноградівської райдержадміністрації від 08.10.2018 року № 03-24/2333 в якому наведено обставини та підстави позбавлення батьківських прав ОСОБА_6, однак щодо підстав позбавлення батьківських прав ОСОБА_3 висновок не містить (а.с.34-36).

Досліджені докази свідчать про несвідоме невиконання відповідачем, як батьком, обов'язків щодо виховання своїх дітей, оскільки останньому не було відомо про перебування дітей у вказаному закладі.

В абзаці 2 п. 16 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 березня 2007 року № 3 "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав" роз'яснено, що ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками.

Відповідно до ч.3 ст.51 Конституції України сім'я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою.

Відповідно до абз.3 ч.2 ст.3 СК України дитина належить до сім'ї своїх батьків і тоді, коли спільно з ними не проживає.

Статтею 11 Закону України "Про охорону дитинства", зокрема передбачено, що кожна дитина має право на проживання в сім'ї разом з батьками або в сім'ї одного з них та на піклування батьків. Статтею 12 Закону, зокрема, передбачено, що виховання в сім'ї є першоосновою розвитку особистості дитини.

Так, орган опіки та піклування Виноградівської у своєму висновку від 08.10.2018 року № 03-24/2333 вважає доцільним позбавлення батьківських прав відповідача відносно його дітей:ОСОБА_7, ОСОБА_3

Проте, суд зазначає що зазначений висновок про доцільність позбавлення відповідача батьківських прав зроблені без спілкування з ним, без врахування: місця проживання відповідача, обстеження умов проживання, тощо.

Вирішуючи питання про позбавлення відповідача батьківських прав, суд повинен, зокрема, переконатися, чи грунтується відповідна вимога на достатній доказовій базі (яка, за потреби, може включати показання свідків, висновки компетентних органів, психологічні та інші експертні висновки та медичні довідки), і чи мали заінтересовані сторони, достатні можливості брати участь у вирішенні такого питання.

Відповідно до ст. 9 Конвенції держави-учасниці поважають право дитини, яка розлучається з одним чи обома батьками, підтримувати на регулярній основі особисті відносини і прямі контакти з обома батьками, за винятком випадків, коли це суперечить найкращим інтересам дитини.

В даній ситуації суд звертає увагу на ту обставину, що право батьків і дітей бути поряд один з одним становить основоположну складову сімейного життя і що заходи національних органів, спрямовані перешкодити цьому, є втручанням у права, гарантовані статтею 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі Конвенція) (пункт 47 рішення Європейського Суду з прав людини (далі Європейський Суд) у справі «Савіни проти України», пункт 49 рішення у справі «Хант проти України»).

Тобто, в даному випадку вирішення питання про позбавлення позивача батьківських прав охоплюється статтею 8 Конвенції і є втручанням у його право на повагу до свого сімейного життя, яке в свою чергу не є абсолютним.

При цьому, відповідно до статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» від 23 лютого 2006 року № 3477-IV суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Європейського Суду як джерело права і особливості даної ситуації свідчать про необхідність врахування наведених міжнародних стандартів, які знаходяться у тісному взаємозв'язку із національним правовим регулювання описуваних правовідносин.

Отже, статтею 8 Конвенції гарантовано, що кожен має право на повагу до свого приватного і сімейного життя, до свого житла і кореспонденції.

Органи державної влади не можуть втручатись у здійснення цього права, за винятком випадків, коли втручання здійснюється згідно із законом і є необхідним у демократичному суспільстві в інтересах національної та громадської безпеки чи економічного добробуту країни, для запобігання заворушенням чи злочинам, для захисту здоров'я чи моралі або для захисту прав і свобод інших осіб.

З урахуванням наведеного, суд дійшов висновку, що позбавлення батьківських прав у даному випадку є не доцільним, оскільки позбавлення батьківських прав є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов'язків, який за обставин, що встановлені в судовому засіданні застосування не підлягає.

Судом встановлено, що позивачем не доведено те, що відповідач ухиляється від своїх батьківських обов'язків на протязі тривалого часу та свідомо нехтує своїми батьківськими обов'язками та ухиляється від їх виконання по відношенню до своїх дітей, не цікавиться станом їх здоров'я, навчанням та розвитком, участі у їх вихованні не приймає, у зв'язку з чим суд приходить до висновку що в задоволенні позовних вимог слід відмовити в повному обсязі.

Керуючись ст.ст. 258, 259, 263, 265, 267, 268, 354 ЦПК України, суд,-

У Х В А Л И В :

Відмовити органу опіки та піклування Виноградівської районної державної адміністрації (пл. Миру, 5 м. Виноградів, Закарпатська область, ) у задоволенні позову до ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_3, мешканця АДРЕСА_2, про позбавлення батьківських прав, третя особа без самостійних вимог на стороні позивача: служба у справах дітей Виноградівської районної державної адміністрації.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом 30 днів з дня його прийняття до Закарпатського апеляційного суду. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом 30 днів з дня отримання копії цього рішення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення (п. 1 ч. 2 ст. 354 ЦПК України).

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин (ч. 3 ст. 354 ЦПК України).

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

ГоловуючийВ. Р. Трагнюк

Повне рішення суду складено 11.03.2019 року