Справа № 128/2633/18
РІШЕННЯ
Іменем України
(заочне)

11 березня 2019 року місто Вінниця

Вінницький районний суд Вінницької області в складі:

головуючої судді - Саєнко О.Б., при секретарі Шеванюк О.О.,
без участі сторін та їх представників,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Вінниця Вінницької області цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 , яка діє у власних інтересах та інтересах малолітніх дітей: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , до Російської Федерації про відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок збройної агресії Російської Федерації проти України, -

УСТАНОВИВ:

26.09.2018 до Вінницького районного суду Вінницької області із позовом звернулась ОСОБА_1 , яка діє у власних інтересах та інтересах малолітніх дітей ОСОБА_2 , ОСОБА_3 до Російської Федерації про відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок збройної агресії Російської Федерації проти України.

Позов позивачем умотивовано тим, що рішенням Вінницького районного суду Вінницької області від 13.11.2017 року по справі №128/2443/17 встановлено факт загибелі ОСОБА_4 (чоловіка позивача та батька її двох малолітніх дітей), як пов`язаний з виконанням обов`язків військової служби 17.02 2015 року в с. Каменка Дебальцевського району Донецької області, Україна, наслідок збройної агресії Російської Федерації проти України.
Позивач вважає, що внаслідок військової агресії Російської Федерації проти України натериторії Донецької області було порушено невід`ємне право на життя її чоловіка ОСОБА_4 .
Вказує, що загальновідомим є той факт, що в лютому 2014 року розпочалася військова агресія Російської Федерації проти України, в наслідок якої була анексована територія Автономної Республіки Крим, частково окуповані території Донецької та Луганської областей України.
Зазначає, що силові дії Російської Федерації, що тривають з 20.02.2014 року, є актами збройної агресії відповідно до пунктів «а», «Ь», «с», «d» та «g» статті 3 Резолюції 3314 (XXIX) Генеральної Асамблеї ООН «Визначення агресії» від 14.12.1974 року.
Вважає, що в результаті зазначених подій їй та її малолітнім дітям завдано значної моральної шкоди, оскільки внаслідок втрати чоловіка та батька її дітей, який загинув в результаті військової агресії Російської Федерації проти України, а також, з огляду на особливий цинізм, з яким Російською Федерацією порушуються основоположні права й свободи людини в Україні, вона відчуває безперервні, невгамовні душевні біль та страждання, вона втратила душевний спокій, постійно відчуває незахищеність та розчарування, її діти, залишившись без батька, ніколи не матимуть можливості відчути необхідні для повноцінного розвитку дитини батьківську любов та увагу. Через смерть її чоловіка вона втратила сенс життя та віру в майбутнє, вона постійно відчуває страждання від втрати рідної людини, що не дає їй можливості нормально спілкуватись з оточуючими, працювати та підтримувати нормальний соціальний спосіб життя, оскільки, вона постійно знаходиться у стресовому стані, що супроводжується періодичними депресіями, її діти стали напруженими та замкнутими, дуже важко переживають втрату батька, сильно сумують за ним.
Вважає, що безпосереднім суб`єктом, внаслідок дій якого їм завдана моральна шкода, є Російська Федерація, її Збройні Сили, а також створені нею військові формування, які підтримуються, спонсоруються та фактично керуються Російською Федерацією та мають на озброєнні засоби, використання яких становлять підвищену небезпеку для оточуючих.
Просить суд стягнути з Російської Федерації на користь ОСОБА_1 та її малолітніх дітей: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 моральну шкоду у розмірі по 1 985 400, 00 (один мільйон дев`ятсот вісімдесят п`ять тисяч чотириста) гривень, що є еквівалентом 60 000, 00 євро за офіційним курсом Національного Банку України на день підписання позову на кожну особу.
В судове засідання позивач ОСОБА_1 , яка діє у власних інтересах та у інтересах малолітніх дітей ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , не з`явилася, надала суду заяву, в якій просить розглянути справу у її відсутність, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, не заперечує проти проведення заочного розгляду справи.

Представник відповідача - Російської Федерації двічі до судового засідання не з`явився, по невідомим суду причинам, про час, дату та місце проведення судових засідань повідомлявся належним чином. Заяв про відкладення розгляду справи до суду представник відповідача не надав, у зв`язку з чим, суд вирішив провести заочний розгляд справи, про що виніс відповідну ухвалу.

Суд, вважає за можливе розглянути справу у відсутності нез`явившихся осіб та постановити процесуальне рішення на підставі наданих позивачем письмових доказів у справі.

Вивчивши позов, дослідивши та оцінивши надані докази в їх сукупності, суд дійшов висновку, що позов обґрунтований та такий, що підлягає задоволенню виходячи з наступного.

Судом установлено, що позивач ОСОБА_1 , та її малолітні діти: ОСОБА_2 та ОСОБА_3 є громадянами України, про що свідчить копія її паспорту громадянина України та копії свідоцтв про народження дітей (а.с.12,14-15).

Позивач ОСОБА_1 та ОСОБА_4 зареєстровали шлюб 13 серпня 2000 року , актовий запис № 9 в Демидівській сільській раді Жмеринського району Вінницької області, що підтверджується свідоцтвом про одруження. (а.с. 13).

Від даного шлюбу у ОСОБА_1 та ОСОБА_4 народилися дві доньки- ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , що підтверджується копіями свідоцтв про народження дітей. ( а.с. 14-15).

З 21 серпня 2014 року солдат запасу ОСОБА_4 , згідно до мобілізаційного розпорядження зарахований до списків особового складу Збройних сил України польова пошта НОМЕР_1 та приступив до виконання службових обов`язків ОСОБА_4 за посадою. ( а.с. 16)

З 25 січня 2015 року по 17 лютого 2015 року ОСОБА_4 , безпосередньо брав участь в антитерористичній операції, забезпечені її проведення і захисті незалежності, суверенітету та територіальної цілісності України в районі/районах проведення антитерористичної операції на території Донецької та Луганської областей, що підтверджується довідкою № 2899 від 23.04.2015 року .( а.с. 17)

З Витягу з протоколу Військово- лікарської комісії Центрального регіону по встановленню причинного зв`язку захворювань, поранень, контузій, травм, каліцтв, протокол №112 від 23 квітня 2015 року , встановлено, що «вибухова травма»- отримана колишнім військовослужбовцем, рядовим ОСОБА_4 під час бойових дій в зоні АТО, а саме в районі населеного пункту Дебальцеве Донецької області в ході мінометного обстрілу з боку незаконних збройних формувань, що підтверджено актом проведення службового розслідування , виданого 01.04.2015 року командиром в/ч пп НОМЕР_1 , послужила причиною його смерті -17.02.2015 року, що підтверджено довідкою про причину смерті № 462, виданою 20.02.2015 року Дніпропетровським обласним бюро судово-медичної експертизи (а.с.18-19) та свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_2 , (а.с. 22) виданим 27.02.2015 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану по Жмеринському району реєстраційної служби Жмеринського міськрайонного управління юстиції у Вінницькій області.

Рішенням Вінницького районного суду Вінницької області від 13.11.2017 установлено юридичний факт загибелі чоловіка ОСОБА_1 ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , як пов`язаний з виконанням обов`язків військової служби 17 лютого 2015 року в с. Каменка Дебальцевського району Донецької області Україна, внаслідок збройної агресії Російської Федерації проти України. Дане рішення набрало законної сили 21.11.2017 (а.с. 23-25).

Відповідно до ч.5 ст.83 ЦПК обставини, встановлені стосовно певної особи рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, проте можуть бути у загальному порядку спростовані особою, яка не брала участі у справі, в якій такі обставини були встановлені.
Згідно з ч. 2 ст. 2 ЦК учасниками цивільних відносин є, зокрема: іноземні держави та інші суб`єкти публічного права.
Отже, виходячи з установленого рішенням Вінницького районного суду Вінницької області від 13.11.2017 у цивільній справі №128/2443/17 юридичного факту, суд приходить до висновку, що безпосереднім суб`єктом, внаслідок дій якого позивачу завдано шкоди, є Російська Федерація.

Відповідно до ст.13 ЦПК суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

На підставі ст.81 ЦПК кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно ч.6 ст.5 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» відшкодування матеріальної та моральної шкоди, заподіяної внаслідок тимчасової окупації державі Україна, юридичним особам, громадським об`єднанням, громадянам України, іноземцям та особам без громадянства, у повному обсязі покладається на Російську Федерацію як на державу, що здійснює окупацію. Держава Україна всіма можливими засобами сприятиме відшкодуванню матеріальної та моральної шкоди Російською Федерацією.

Відповідно до ст.22 ЦК особа, якій завдано збитки у результаті порушення її цивільного права, має право на відшкодування.

Згідно з ст.23 ЦК моральна шкода, зокрема, полягає у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із душевними стражданнями, у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів, а також ушкодженням здоров`я. Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Згідно з Постановою Пленуму Верховного Суду України (п.3, 9) N 4 від 31 березня 1995 року «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Моральна шкода може полягати, зокрема, в моральних переживаннях у зв`язку з ушкодженням здоров`я, у порушенні нормальних життєвих зв`язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків.

Як слідує зі ст.ст.1167, 1168 ЦК моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. Моральна шкода відшкодовується незалежно від вини органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим, органу місцевого самоврядування, фізичної або юридичної особи, яка її завдала: в т.ч. у випадках, встановлених законом. Моральна шкода, завдана каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, може бути відшкодована одноразово або шляхом здійснення щомісячних платежів. Моральна шкода, завдана смертю фізичної особи, відшкодовується її чоловікові (дружині), батькам (усиновлювачам), дітям (усиновленим), а також особам, які проживали з нею однією сім`єю.

Право на життя передбачені Конвенцією про захист прав людини та основоположних свобод від 04 листопада 1950 року, ІУ Женевською конвенцією 1949 року про захист цивільного населення під час збройного конфлікту, розділу ІІ Конституції України.

Порушивши Статут ООН, Загальну декларацію прав людини, Будапештський меморандум (п.1, 2), Гельсінський заключний акт наради по Безпеці та Співробітництву в Європі 01 серпня 1975р., договори укладені між Україною та Росією в т.ч. про українсько-російський державний кордон, Російська Федерація вийшла за межі своїх суверенних прав, гарантованих ст..2 Статуту ООН.

При вирішенні вимог позивача, суд також застосовує практику Європейського суду з прав людини, зокрема рішення у справі Луізідоу проти Турецької Республіки (CASE OF LOIZIDOU v.TURKEY (Article50), (40/1993/435/514) 28 July 1998), згідно якого вирішено зобов`язати сплатити компенсацію позивачу, зокрема й за моральні страждання через незаконну окупацію частини Кіпру турецькими Збройними Силами.
Обґрунтовуючи завдану відповідачем моральну шкоду, як позивачу ОСОБА_1 , так і її малолітнім дітям: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 в сумі по 60000 Євро кожному, позивачем доведено, що внаслідок втрати чоловіка, який загинув в результаті військової агресії Російської Федерації проти України вона відчуває безперервні, невгамовні душевні біль та страждання, вона втратила душевний спокій, постійно відчуває незахищеність та розчарування, її діти, залишившись без батька, ніколи не матимуть можливості відчути необхідні для повноцінного розвитку дитини батьківську любов та увагу.
Враховуючи те, що позивачем наведені та обґрунтовані належними, достатніми та допустимими доказами наявність вини відповідача у завданні їй та її малолітнім дітям: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 моральної шкоди через загибель чоловіка та батька дітей внаслідок збройної агресії, а відповідачем не надано суду жодних доказів на спростування доводів позивача, тому суд приходить до висновку, про задоволення позову у повному обсязі.
Також, суд вважає за необхідне роз`яснити учасникам справи положення ч.ч.4,5 ст. 268 ЦПК України, що у разі неявки всіх учасників справи у судове засідання, яким завершується розгляд справи, суд підписує рішення без його проголошення. Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.
Керуючись ст.ст.263- 265, 280-282 ЦПК, Суд-

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_1 , яка діє у власних інтересах та інтересах малолітніх дітей ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 ,- задовольнити.

Стягнути з Російської Федерації на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , ідентифікаційний номер: НОМЕР_3 моральну шкоду у розмірі 1 985 400, 00 (один мільйон дев`ятсот вісімдесят п`ять тисяч чотириста) гривень, що є еквівалентом 60 000, 00 євро за офіційним курсом Національного Банку України станом на 25.09.2018 на день підписання позову.
Стягнути з Російської Федерації на користь ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , моральну шкоду у розмірі 1 985 400, 00 (один мільйон дев`ятсот вісімдесят п`ять тисяч чотириста) гривень, що є еквівалентом 60 000, 00 євро за офіційним курсом Національного Банку України на день підписання позову.
Стягнути з Російської Федерації на користь ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , моральну шкоду у розмірі 1 985 400, 00 (один мільйон дев`ятсот вісімдесят п`ять тисяч чотириста) гривень, що є еквівалентом 60 000, 00 євро за офіційним курсом Національного Банку України на день підписання позову.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду. Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

Суддя: