Справа №345/4325/19
Провадження № 2/345/1610/2019
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15.10.2019 р. м.Калуш

Калуський міськрайонний суд Івано-Франківської області в складі:

головуючого судді Юрчак Л.Б.

секретаря судового засідання Баран В.В.,

розглянувши у підготовчому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права власності на спадкове майно ,-

ВСТАНОВИВ :

Позивач звернулася до суду із зазначеним позовом. Свої вимоги мотивує наступним.

ІНФОРМАЦІЯ_1 . помер батько позивача ОСОБА_3 , якому на праві власності відповідно до свідоцтва на право особистої власності на жилий будинок від 21.09.1990 року, як голові колгоспного двору, належав житловий будинок, який знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 . Після його смерті, спадщину прийняла його дружина, мама позивача - ОСОБА_4 , хоча не оформила своїх спадкових прав. ІНФОРМАЦІЯ_2 померла мама позивача ОСОБА_4 . Ще за життя , а саме 03.12.2001р.? ОСОБА_4 склала заповіт, згідно якого все своє майно заповіла позивачу. Після її смерті відкрилася спадщина на спадкове майно, до складу якого входить: будинковолодіння АДРЕСА_3 та земельна ділянка /в цілому/ кадастровий номер :02:001:0111, розміром 0,9805 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташована на території Копанківської сільської ради Калуського району Івано-Франківської області. Після смерті матері позивач подала до нотаріальної контори заяву від 21.03.2019р. про прийняття спадщини за заповітом. Однак, нотаріус виніс постанову від 08.08.2019 року про відмову у вчиненні нотаріальних дій та повідомив позивача , що видати свідоцтво про право на спадщину за заповітом після смерті ОСОБА_4 на вищевказане майно не можливо, так як у свідоцтві про право власності та в реєстраційному написі ОБТІ на будинковолодіння по АДРЕСА_4 /в даний час АДРЕСА_2 зазначено, що він належить членам колгоспного двору, головою якого є ОСОБА_3 , а відповідно до ст..356 ЦК України слід визначити частки кожного члена колгоспного двору , а також те що у її свідоцтві про народження матір`ю записана ОСОБА_4 , а померла спадкодавець ОСОБА_4 , що не підтверджує родинних відносин між нею і спадкодавцем. А тому позивач вимушена звернутися в суд з даним позовом.

Представник позивача адвокат Кобзан Р.М. подав до суду заяву про розгляд справи без його участі та без участі позивача, позов підтримує та просить суд його задоволити.

Відповідач в судове засідання не з`явився, проте подав до суду заяву про розгляд справи без його участі, позов визнає та не заперечує щодо його задоволення.

Відповідно до ч. 3 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем.

Виходячи з наведеного, суд вважає, що рішення у справі можливо постановити при проведенні підготовчого судового засідання.

Згідно ч. 4 ст. 206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги підлягають до задоволення з наступних підстав.

В судовому засіданні встановлено, що батьки позивача ОСОБА_3 та ОСОБА_4 проживали в будинковолодінні по АДРЕСА_2 /колишня АДРЕСА_4 . Дане будинковолодіння було побудовано ними ще 1981 році . Згідно записів з погосподарської книги Копанківської сільської ради станом на 1991 рік дане будинковолодіння рахувалося як колгоспний двір, в якому були зареєстровані ОСОБА_4 та ОСОБА_3 , що підтверджується довідкою Копанківської сільської ради №896 від 28.08.2019р.(а.с.17).

На вищевказане будинковолодіння було видано свідоцтво про право власності від 21.09.1990 року, в якому зазначено, що житловий будинок в цілому з приналежними до нього будівлями та спорудами, який розташований в АДРЕСА_4/теперішня АДРЕСА_2/ належить членам колгоспного двору , головою якого є ОСОБА_3 (а.с.18).

Так як з 15 квітня 1991 року був введений в дію Закон України „Про власність" в якому відбулося усуспільнення власності і власність колгоспного двору припинила своє існування .

Тому до правовідносин, що виникли раніше , застосовується діюче на той час законодавство . Зокрема, спори щодо майна колишнього колгоспного двору, яке існувало до 15.04.1991р. мають вирішуватись за нормами, що регулювали власність цього двору . Так право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору, котрі до 15.04.1991р. проживали в ньому і брали участь у веденні спільного господарства . Розмір частки члена двору визначається виходячи з рівності часток усіх його членів, включаючи неповнолітніх та непрацездатних осіб.

В даному випадку , станом на 01.01.1991р. в колгоспному дворі , згідно вищевказаної виписки з по господарської книги за 1991рік проживали тільки батьки позивача ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , а тому з введенням Закону України „Про власність", згідно ст.17,18 цього Закону колгоспна власність будинковолодіння по АДРЕСА_2 перетворилась у спільну сумісну власність 2-х батьків позивача .

У відповідності до ст.368 ЦК України /в редакції 1963р./ майно , набуте в результаті спільної праці та за спільні грошові кошти членів сім`ї, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором , укладеним у письмовій формі .

У відповідності до ст.370 ЦК України /в редакції 1963р./ частки у спільній сумісній власності є рівними, а згідно ст.369 ЦК України /в редакції 1963р./ співвласники майна користуються ним спільно, а розпорядження майном здійснюється за згодою всіх співвласників.

Звідси батьки позивача , як 2-є членів колгоспного двору , після його припинення отримали рівні частки по Ѕ частині будинковолодіння .

ІНФОРМАЦІЯ_1 помер батько позивача ОСОБА_3 (а.с.15) , один із співвласників цього будинковолодіння, якому належало 1/2 частина будинковолодіння АДРЕСА_2 , і який за життя зробив заповіт від 03.12.2001 року (а.с.23) на все належне йому майно на позивача , однак позивач спадщину не приймала, так як ще з батьком проживала його дружина, а позивача мати ОСОБА_4 .

Відповідно до ст.1268 ЦК України спадкоємець , який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким , що прийняв спадщину. Тому мати позивача після смерті батька позивача прийнявши спадщину свого чоловіка ОСОБА_3 стала власником цілого будинковолодіння, хоча не оформила своїх спадкових прав.

ІНФОРМАЦІЯ_2 померла мама позивача ОСОБА_4 (а.с.16), будучи вже власником цілого будинковолодіння АДРЕСА_3 , який належав батькам згідно свідоцтва про право власності від 21.09.1990 року . Крім того, у власності у матері позивача була земельна ділянка для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка їй належала на праві власності, згідно державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯД №810704(а.с.33). На випадок своєї смерті мати позивача ОСОБА_4 зробила 03.12.2001р. на позивача заповіт на все своє майно, який не відмінявся і не змінювався (а.с.21).

Згідно ст.1223 ЦК України право на спадкування мають особи , визначені у заповіті.

Тому, позивач як спадкоємець за заповітом, після смерті матері ОСОБА_4 , подала до нотаріальної контори заяву від 21.03.2019р. про прийняття спадщини за заповітом. Відповідач по справі, рідна сестра спадкодавця ОСОБА_4 , як спадкоємець 2-ї черги, не приймала спадщину матері позивача , так як проживала окремо від неї по своїй адресі і усунута від спадщини даним заповітом .

Проте, постановою нотаріуса від 08.08.2019р. за №737/02-31 було повідомлено позивача , що видати свідоцтво про право на спадщину за заповітом після смерті ОСОБА_4 на вищевказане майно не можливо, так як у свідоцтві про право власності та в реєстраційному написі ОБТІ на будинковолодіння по АДРЕСА_4 /в даний час АДРЕСА_2 зазначено, що він належить членам колгоспного двору, головою якого є ОСОБА_3 , а відповідно до ст..356 ЦК України слід визначити частки кожного члена колгоспного двору , а також те що у свідоцтві про народження позивача матір`ю записана ОСОБА_4 , а померла спадкодавець ОСОБА_4 , що не підтверджує родинних відносин між позивачем і спадкодавцем (а.с.19).

Як вбачається із матеріалів справи (а.с.8,11), батько позивача ОСОБА_3 з свідоцтва про народження позивача і з його свідоцтва про шлюб одружився з ОСОБА_4 , хоча у її свідоцтві про народження вона була записана по-батькові « ОСОБА_4 ». Також згідно її трудової книжки колгоспника від 1960 року (а.с.13) , вона спочатку була записана по -батькові « ОСОБА_4 » , а у 1986 році запис по-батькові поміняли на « ОСОБА_4 » . Про те заповіт на позивача зробила саме ОСОБА_4 , і згідно довідки Копанківської с/ради №896 (а.с.17) в будинковолодінні з батьком позивача проживала його дружина ОСОБА_4 .

Також згідно довідки Копанківської сільської ради №416 від 22.03.2019р.(а.с.14) значиться, що ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 одна і та сама особа.

Відповідно до технічного паспорта, вищевказане будинковолодіння побудоване у 1981 році ,відсутні дані про самовільну будову чи реконструкцію та згідно звіту про оцінку №RM-024 (а.с.30-31) його вартість становить 494520грн.

Згідно витягу із технічної документації про нормативну грошову оцінку від 27.08.2019 р., нормативна грошова оцінка земельної ділянки розміром 0,9805 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташована в Копанківській сільській Раді Калуського району Івано-Франківської області становить 14 869,28 грн.

За таких обставин, суд прийшов до висновку, що позов слід задоволити повністю та визнати за позивачем право власності на вищевказане спадкове майно.

На підставі наведеного та керуючись ст. ст. ст. ст.355,368,369,370,392ЦК України /в редакції 1963р./ та ст. 1217,1218, 1223, 1268 ЦК України, п.6 постанови ПВС України „Про судову практику у справах за позовом про захист права приватної власності" від 22.12.1995р., ст.ст. 259, 263-265 ЦПК України, суд -

в и р і ш и в :

Позов задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на спадкове майно за заповітом після смерті матері ОСОБА_4 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_2 , а саме на:

- житловий будинок з господарськими будівлями і спорудами, що знаходиться по АДРЕСА_2 - в цілому ;

- земельну ділянку /в цілому/ кадастровий номер :02:001:0111, розміром 0,9805 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що знаходиться на території Копанківської сільської ради Калуського району Івано-Франківської області, яка належала ОСОБА_4 , згідно державного акту на право власності на земельну ділянку, серія ЯД №810704.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи,якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене до Івано-Франківського апеляційного суду, шляхом подачі апеляційної скарги на рішення суду протягом тридцяти днів з дня його складення. Учасник справи, якому рішення не було вручене у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому рішення суду.

Суддя: