РІВНЕНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19 березня 2019 року м. Рівне

Справа № 565/1827/18

Провадження № 22-ц/4815/423/19

Рівненський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: Бондаренко Н.В. (суддя-доповідач), Ковальчук Н.В., Хилевича С.В.,

секретар судового засідання: Шептицька С.С.

учасники справи:

позивач - ОСОБА_4,

відповідач - ОСОБА_5,

розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу представника ОСОБА_4 - адвоката Волощука Петра Степановича на рішення Кузнецовського міського суду Рівненської області в складі судді Малкова М.М. від 4 січня 2019 року, проголошене в 9 год. 11 хв. в м. Вараш, дата складання повного судового рішення - 11 січня 2019 року,

в с т а н о в и в:

24.09.2018 року ОСОБА_4 звернувся в суд з позовом до ОСОБА_5 про визнання права власності на нерухоме майно, який мотивує тим, що на підставі договору купівлі-продажу корпоративних прав від 26.02.2011 року, посвідченого нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Купровською Я.М. та зареєстрованого в реєстрі за №124, він придбав 100% статутного капіталу ТОВ "КМТ" та на даний час його є керівником та єдиним засновником.

На підставі протоколу №1/11-10 проведення прилюдних торгів від 6.10.2010 року ТОВ "КМТ" отримало право володіння і укладення договору купівлі-продажу щодо нерухомого майна: гаража на чотири бокси з побутовим приміщенням загальною площею 295,1 м.кв., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 та належало на праві власності ЗАТ Монтажне управління №12 "ЕПМ".

В подальшому, на підставі протоколу проведення прилюдних торгів №1/Н-10 від 6.10.2010 року між ТОВ "КМТ" та ЗАТ МУ 12 "ЕПМ" було укладено договір №07/10-10 від 7.10.2010 року купівлі-продажу нерухомого майна, а саме: гаража на чотири бокси з побутовим приміщенням загальною площею 295,1 м.кв., що находиться за адресою: АДРЕСА_1

Крім того, на підставі протоколу №1/М-10 від 12.11.2010 року проведення прилюдних торгів ТОВ "КМТ" отримано право володіння та укладення договору купівлі-продажу щодо об'єкта нерухомого майна: будівлі компресорної, позначеної під №182 на план схемі, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 та належало на праві власності ЗАТ МУ 12 "ЕПМ".

В подальшому, на підставі протоколу №1/М-10 від 12.11.2010 року проведення прилюдних торгів Універсальної товарної біржі "Україна-Захід" між ТОВ "КМТ" та ЗАТ МУ 12 "ЕПМ" було укладено договір №12/11-10 від 16.11.2010 року купівлі-продажу нерухомого майна: будівлі компресорної загальною площею 23 м.кв., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1

Згідно актів приймання-передачі нерухомого майна 8.10.2010 року та 16.11.2010 року зазначені об'єкти було передано від ЗАТ МУ 12 "ЕПМ" у володіння ТОВ "КМТ".

Розрахунки за вказане нерухоме майно згідно протоколів №1/Н-10 від 6.10.2010 року та №1/М-10 від 12.11.2010 були проведені ТОВ "КМТ" в порядку визначеному вказаним протоколами.

Об'єкти нерухомого майна: гараж на чотири бокси з побутовим приміщенням та будівля компресорної згідно акту приймання-передачі (внутрішнього переміщення основних засобів №1 від 7.10.2010 року та №2 від 16.11.2010 року були поставлені на баланс ТОВ "КМТ", як основні засоби підприємства.

Постановою Рівненського окружного адміністративного суду від 1.04.2013 року в справі №817/368/13-а припинено юридичну особу ТОВ "КМТ", про що 20.07.2018 року державним реєстратором внесено запис 9000312 .

Під час здійснення заходів щодо припинення ТОВ "КМТ" на балансі підприємства було виявлено нерухоме майно, а саме: гараж на чотири бокси з побутовим приміщенням, реєстраційний №24660890, загальною площею 295,1 м.кв. та будівля компресорної, позначена під №182 на план схемі, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1

Також, зазначає, що на підставі актів приймання-передачі основних засобів №1 та №2 від 17.07.2018 року згідно ч. 12 ст. 111 ЦК України та п. 8.5 Статуту ТОВ "КМТ" йому було передано вказане нерухоме майно.

Вважає, що його право власності на вказані об'єкти нерухомого майна підтверджуються наявними у нього документами, проте відповідач ОСОБА_5, який має намір придбати дане майно, не визнає за ним право власності на нього, що змушує його звернутись до суду за захистом свого невизнаного права в тому числі з метою підтвердження правомірності свого володіння таким нерухомим майном перед третіми особами.

Крім того, враховуючи, що попередні власники нерухомого майна ЗАТ МУ 12 "ЕПМ", а також ТОВ "КМТ" є припиненими, то іншого шляху окрім судового підтвердження існуючого права власності не має.

Просить суд визнати за ним право власності на нерухоме майно, а саме: гараж на чотири бокси з побутовим приміщенням загальною площею 295,1 м.кв., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 (літера С-1, с1 згідно технічного паспорта виготовленого КП "КМБТІ" станом на 13.04.2017 року, інвентаризаційна справа №06452, реєстраційний №12к-90-190); компресорну загальною площею 20,4 м.кв., що знаходиться за адресою АДРЕСА_1 (літера Р-1, згідно технічного паспорта виготовленого КП "КМБТІ" станом на 14.04.2017 року, інвентаризаційна справа №05919, реєстраційний №34к-96-489).

Рішенням Кузнецовського міського суду Рівненської області від 4 січня 2019 року у задоволенні позову відмовлено.

Рішення мотивоване тим, що позивач не надав належних доказів, що є власником спірного нерухомого майна, а саме у встановленому законом порядку не зареєстрував за собою право власності на нерухоме майно.

У апеляційній скарзі представник позивача - адвокат Волощук П.С. покликається на незаконність та необґрунтованість вказаного рішення в зв'язку з неповним з'ясуванням обставин, що мають значення для справи, порушенням норм процесуального та матеріального права.

Зазначає, що оскільки, ч.12 ст. 111 ЦК України регулює особливий порядок визначення долі майна належного юридичній особі в процесі та після ліквідації такої особи, а положення статуту ТОВ "КМТ" не встановлюють іншого порядку, то висновок суду першої інстанції про те, що фактичне володіння позивачем на підставі актів приймання-передачі основних засобів №1 та №2 від 17.07.2018 року спірним нерухомим майном не є доказом права власності, є недоведеним, не відповідає та суперечить нормам матеріального права.

Крім того, позивачем надано ряд документів, кожен з яких самостійно та всі вони в сукупності є належними, допустимими і достовірними доказами, що підтверджують правомірність набуття спірного нерухомого майна у власність ТОВ "КМТ" та законність передачі такого майна у власність єдиного учасника цього товариства - позивачу.

Звертає увагу на те, що матеріали справи та оскаржуване рішення не містять доказів незаконності набуття у власність позивачем спірного нерухомого майна.

Також, враховуючи, що юридичні особи, що були попередніми власниками нерухомого майна є припиненими, то іншого шляху окрім судового підтвердження існуючого права власності позивач не має, що підтверджується наявними в матеріалах справи рішеннями державного реєстратора прав на нерухоме майно виконавчого комітету Вараської міської ради Рівненської області про відмову у державній реєстрації прав та їх обтяжень №44239310 від 26.11.2018 року та №44235109 від 26.11.2018 року.

З наведених підстав просить рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити.

Відзив на апеляційну скаргу відповідачем не подавався.

Сторони у судове засідання не з'явилися, хоча належним чином повідомлені про день та час розгляду справи. Заяв, клопотань про відкладення судового засідання до апеляційного суду не надійшло.

Згідно із ч. 1ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Апеляційна скарга задоволенню не підлягає, виходячи з наступних підстав.

Судом встановлено, що згідно протоколу №1/Н-10 проведення прилюдних торгів від 6.10.2010 року ТОВ "КМТ" отримало право володіння і укладення договору купівлі-продажу щодо нерухомого майна: гаража на чотири бокси з побутовим приміщенням загальною площею 295,1 м.кв., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 та належало на праві власності ЗАТ Монтажне управління №12 "Електропівденмонтаж".

На підставі вказаного протоколу проведення прилюдних торгів 7.10.2010 року між ТОВ "КМТ" та ЗАТ Монтажне управління №12 "Електропівденмонтаж" було укладено договір №07/10-10 купівлі-продажу нерухомого майна, а саме: гаража на чотири бокси з побутовим приміщенням загальною площею 295,1 м.кв., що находиться за адресою: АДРЕСА_1.

На підставі протоколу №1/М-10 від 12.11.2010 року проведення прилюдних торгів ТОВ "КМТ" отримано право володіння та укладення договору купівлі-продажу щодо об'єкта нерухомого майна: будівлі компресорної, позначеної під №182 на план схемі, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 та належало на праві власності ЗАТ Монтажне управління №12 "Електропівденмонтаж".

На підставі протоколу №1/М-10 від 12.11.2010 року проведення прилюдних торгів між ТОВ "КМТ" та ЗАТ Монтажне управління №12 "Електропівденмонтаж" 16.11.2010 року було укладено договір №12/11-10 купівлі-продажу нерухомого майна: будівлі компресорної загальною площею 23 м.кв., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1

Відповідно до актів приймання-передачі нерухомого майна від 8.10.2010 року та від 16.11.2010 року ЗАТ Монтажне управління №12 "Електропівденмонтаж" передало зазначені об'єкти нерухомості ТОВ "КМТ".

Об'єкти нерухомого майна, а саме: гараж на чотири бокси з побутовим приміщенням та будівля компресорної згідно актів приймання-передачі (внутрішнього переміщення основних засобів №1 від 7.10.2010 року та №2 від 16.11.2010 року були поставлені на баланс ТОВ "КМТ", як основні засоби підприємства, що підтверджується копіями актів та інвентарних карток обліку основних засобів.

26.02.2011 року між ОСОБА_8 та ОСОБА_4 укладено договір купівлі-продажу корпоративних прав, згідно умов якого останній придбав частку у статутному капіталі ТОВ "КМТ", яка становить 100%.

Постановою Рівненського окружного адміністративного суду від 1.04.2013 року припинено юридичну особу ТОВ "КМТ" у зв'язку із наявністю в Єдиному державному реєстрі запису про відсутність юридичної особи за вказаним її місцезнаходженням.

Із актів приймання-передачі основних засобів №1 та №2 від 17.07.2018 року вбачається, що ТОВ "КМТ" передало позивачу спірне нерухоме майно.

20.07.2018 року державним реєстратором виконавчого комітету Вараської міської ради Рівненської області було внесено до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань запис 9000312 про припинення ТОВ "КМТ".

Як на підставу заявлених вимог позивач посилається на положення ст. 392 та ст.111 ЦК України.

Відповідно до ч.12 ст.111 ЦК України при ліквідації юридичної особи майно юридичної особи, що залишилося після задоволення вимог кредиторів (у тому числі за податками, зборами, єдиним внеском на загальнообов'язкове державне соціальне страхування та іншими коштами, що належить сплатити до державного або місцевого бюджету, Пенсійного фонду України, фондів соціального страхування), передається учасникам юридичної особи, якщо інше не встановлено установчими документами юридичної особи або законом.

Відповідно до п. 8.5. статуту ТОВ "КМТ" грошові кошти, що належать Товариству, включаючи прибуток від продажу його майна, після розрахунків по оплаті праці робітників, які працюють за наймом, виконання обов'язків перед бюджетами, банками, кредиторами, передається учасникам товариства. Майно, передане Товариству Учасником у користування, повергається у натуральній формі без винагороди.

Відповідно до статті 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону, або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Частиною першою статті 182 Цивільного кодексу України встановлено, що право власності та інші речові права на нерухомі речі, обмеження цих прав, їх виникнення, перехід і припинення підлягають державній реєстрації.

Відповідно до ст.392 ЦК України, власник майна має право пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

За змістом вказаної статті позов про визнання права власності на майно подається власником тоді, коли в інших осіб виникають сумніви щодо належності йому цього майна, коли створюється неможливість реалізації позивачем свого права власності через наявність таких сумнівів чи внаслідок втрати правовстановлюючих документів. Передумовою для застосування зазначеної статті 392 ЦК України є відсутність іншого, окрім зазначеного, шляху для відновлення порушеного права.

Разом із тим слід зазначити, що відповідно до ч. 5 ст. 11 ЦК України цивільні права і обов'язки можуть виникати з рішення суду лише у випадках, встановлених актами цивільного законодавства. Можливість виникнення права власності за рішенням суду ЦК передбачає лише у статтях 335 і 376. У всіх інших випадках право власності набувається з інших не заборонених законом підстав, зокрема із правочинів. Стаття 392 ЦК України, в якій йдеться про визнання права власності, не породжує, а підтверджує наявне у позивача право власності, набуте раніше на законних підставах.

Статтею 20 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" передбачено, що порядок подання заяв у сфері державної реєстрації прав та повідомлення власника об'єкта нерухомого майна про подані заяви визначається Кабінетом Міністрів України у Порядку державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень.

Згідно п.49 Порядку державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженого постановою КМУ "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" від 25 грудня 2015 р. № 1127, для державної реєстрації права власності у зв'язку з передачею у власність фізичним та юридичним особам майна у результаті припинення (ліквідації чи реорганізації) юридичної особи або виділу з неї нової юридичної особи подаються: 1) документ, що посвідчує право власності юридичної особи на майно, що передається у власність фізичним та юридичним особам (крім випадку, коли право власності на таке майно вже зареєстровано в Державному реєстрі прав); 2) ліквідаційний баланс, затверджений засновниками (учасниками) юридичної особи або органом, що прийняв рішення про ліквідацію юридичної особи, та письмова заява таких осіб, яким передано нерухоме майно юридичної особи, що припиняється, про розподіл між ними такого майна або рішення відповідного органу про подальше використання зазначеного майна (у разі ліквідації юридичної особи); 3) передавальний акт, затверджений засновниками (учасниками) юридичної особи або органом, який прийняв рішення про злиття, приєднання або перетворення юридичної особи (у разі злиття, приєднання або перетворення юридичної особи); 4) розподільний баланс, затверджений засновниками (учасниками) юридичної особи або органом, який прийняв рішення про поділ юридичної особи або виділ з неї нової юридичної особи (у разі поділу юридичної особи або виділу з неї нової юридичної особи).

Пунктом 18 Порядку державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень встановлено, що за результатом розгляду заяви та документів, поданих для державної реєстрації прав, державний реєстратор приймає рішення щодо державної реєстрації прав або щодо відмови в такій реєстрації.

За наявності підстав для відмови в державній реєстрації прав, що визначені Законом України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень", державний реєстратор приймає відповідне рішення, яке повинне містити вичерпний перелік обставин, що стали підставою для його прийняття, з відповідним обґрунтуванням їх застосування (п.23 Порядку).

Із аналізу вказаних правових норм слідує, що законом визначено окремий порядок державної реєстрації права власності у зв'язку з передачею у власність фізичним та юридичним особам майна у результаті припинення (ліквідації чи реорганізації) юридичної особи.

26.11.2018 року державним реєстратором прав на нерухоме майно виконавчого комітету Вараської міської ради Рівненської області Овечко І.М., розглянувши прийняті 21.11.2018 року заяви Волощука П.С., що діє на підставі довіреності реєстраційний №2174 виданої 15.11.2018 року, прийнято два рішення про відмову у державній реєстрації права власності на гараж на чотири бокси з побутовим приміщенням та компресорну, що знаходяться за адресою: АДРЕСА_1, за ОСОБА_4

Підставою для відмови у проведенні державної реєстрації права власності у вказаних рішеннях вказано те, що подані документи не відповідають вимогам пункту 49 Порядку державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженого постановою КМУ "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" від 25 грудня 2015 р. № 1127 та не дають змоги встановити відповідність заявлених прав документам, що їх посвідчують.

Однак, позивачем не надано суду жодних доказів того, що у нього відсутня можливість подати документи, які відповідають вказаним вимогам та оформити право власності на спірне нерухоме майно.

Також, у разі безпідставності відмови державного реєстратора у проведенні державної реєстрації ОСОБА_4 не позбавлений права оскаржити його рішення до Міністерства юстиції України, його територіальних органів або до суду у порядку, визначеному статтею 37 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень".

Крім того, з даним позовом про визнання права власності на нерухоме майно ОСОБА_4 звернувся до суду 24.09.2018 року, тобто ще до звернення із заявою про державну реєстрацію прав та отримання відмови державного реєстратора у її проведенні та до відповідача ОСОБА_5, який не має жодного відношення до вказаного майна, зокрема, має намір розглянути питання про його придбання у позивача.

Таким чином, суд першої інстанції прийшов до правильного висновку про відсутність підстав для визнання за позивачем права власності на вказані об'єкти нерухомого майна.

Із врахуванням вищевикладеного, доводи апеляційної скарги про те, що оскільки попередні власники нерухомого майна є припиненими, то іншого шляху окрім судового підтвердження існуючого права власності позивач не має, не заслуговують на увагу.

Норми ч.12 ст. 111 ЦК України, на які покликається позивач, самі по собі не є підставою для визнання права власності на майно, оскільки ними лише передбачено порядок передачі майна, належного юридичній особі, після ліквідації такої особи її учасникам.

Враховуючи викладене, суд першої інстанції повно та всебічно з'ясував дійсні обставини справи, дав належну оцінку зібраним доказам і ухвалив рішення з дотриманням норм матеріального та процесуального права, а тому підстав для його зміни чи скасування немає.

Відповідно до ч.1 та ч.13 ст.141 ЦПК України судові витрати, понесені по оплаті судового збору при подачі апеляційної скарги слід віднести за рахунок позивача.

Керуючись ст. ст. 367, 368, 374, 375,376, 381, 382, 383, 384, 390 ЦПК України, апеляційний суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_4 - адвоката Волощука Петра Степановича залишити без задоволення.

Рішення Кузнецовського міського суду Рівненської області від 4 січня 2019 року залишити без змін.

Судові витрати, понесені по оплаті судового збору при подачі апеляційної скарги віднести за рахунок ОСОБА_4.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її проголошення. Касаційна скарга може бути подана до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня її проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини постанови, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Судді: Бондаренко Н.В.

Ковальчук Н.М.

Хилевич С.В.