Провадження № 2/127/4132/18
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 березня 2019 рокум. Вінниця

Вінницький міський суд Вінницької області у складі:

головуючого судді Іщук Т.П.,

за участі секретаря судового засідання Коваленко Д.І.,

представника відповідача ОСОБА_1- адвоката ОСОБА_2, розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Вінниці в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом Акціонерного товариства «ОСОБА_3 ОСОБА_2» до ОСОБА_4, ОСОБА_1, ОСОБА_5, ОСОБА_6 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

ВСТАНОВИВ:

АТ «ОСОБА_3 ОСОБА_2» звернулось до суду з цим позовом до відповідачів, мотивуючи свої вимоги тим, що 02.09.2005 року між позивачем та ОСОБА_4 укладено кредитний договір № 014/035-43/30545, за умовами якого останній надано кредит в розмірі 15 000,00 доларів США зі сплатою відсотків в розмірі 12,5% річних строком до 01.09.2025 року. 24.06.2009 року між сторонами укладено додаткову угоду № 1 до вказаного договору, якою на період з 24.06.2009 року по 23.06.2010 року встановили процентну ставку в розмірі 11,5% та збільшили фактичну заборгованість на суму заборгованості по процентам, змінивши строк погашення заборгованості, зменшили розмір щомісячного платежу. Надалі між банком та позичальником був укладений договір про часткове прощення боргу, а саме щодо суми боргу 818 271,19 грн. 28.11.2016 року між сторонами було укладено додаткову угоду №014/035-43/30545/81-1/25872, відповідно до якої сторони змінили валюту зобовязання, а також цієї дати укладено ще одну додаткову угоду №014/035-43/30545/81-1/25873, якою змінили графік погашення кредиту та інших платежів та встановили процентну ставку за користування кредитом в розмірі 17,00% річних. В забезпечення виконання зобовязань за кредитним договором між позивачем та ОСОБА_1 укладено договір поруки від 02.09.2005 року, згідно якого остання виступила поручителем позичальника і взяла на себе зобовязання перед кредитором відповідати по її зобовязанням, що виникають з кредитного договору, в повному обсязі цих зобовязань. 28.11.2016 року також були укладені договори поруки між банком та ОСОБА_5 та між банком та ОСОБА_6, які також виступили поручителями позичальника і взяли на себе зобовязання перед кредитором відповідати по зобовязанням ОСОБА_4, що виникають з договору, в повному обсязі цих зобовязань. Позичальник брала на себе зобовязання виконувати умови кредитного договору, однак їх належним чином не виконує, внаслідок цього виникла заборгованість, яка станом на 07.09.2018 року становить 199 163,69 грн, з яких: 190 425,77 грн - заборгованість за кредитом та 8 737,92 грн заборгованість за відсотками. За таких обставин позивач просить стягнути солідарно з позичальника та кожним із поручителів вказану суму заборгованості та судові витрати.

Відповідач ОСОБА_1 скористалася своїми правами, передбаченими ст.178 ЦПК України, та подала відзив, відповідно до якого заперечувала щодо задоволення позову. Свою позицію мотивувала тим, що її порука є припинено відповідно до ч.1 ст.559 ЦК України, оскільки відбулася збільшення відповідальності поручителя внаслідок зміни основного зобовязанням без її згоди.

Інші відповідачі своїм правом на відзив не скористалися.

Позивач своїм правом на відповідь на відзив не скористався.

Представник позивача в судове засідання не зявився, подав заяву, відповідно до якої просив розгляд справи провести у його відсутність, позовні вимоги в частині стягнення заборгованості з ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6В підтримав, просив їх задовольнити, щодо стягнення заборгованості з ОСОБА_1 покладався на думку суду.

Представник відповідача ОСОБА_1 адвокат ОСОБА_2 в судовому засіданні заперечував щодо задоволення позову до неї з підстав, викладених у відзиві.

Інші учасники справи в судове засідання не зявилися, будучи повідомленими про дату, час та місце розгляду справи в порядку визначеному чинним законодавством.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, суд дійшов таких висновків.

Судом встановлені наступні фактичні обставини справи, яким відповідають правовідносини, які врегульовані нормами ст. ст. 526, 530, 553-554, 559, 610-611, 625, 629, 1049, 1050, 1054 ЦК України.

Відповідно до ст.ст.1054, 1055 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти. Кредитний договір укладається у письмовій формі.

Відповідно до ст.ст.526, 530 ЦК України, зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу. Якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк.

Відповідно до ст.536 ЦК України за користування чужими грошовими коштами боржник зобовязаний сплачувати проценти. Розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства.

Згідно ст. 625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобовязання, не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобовязання.

Судом встановлено, що 02.09.2005 року між АППБ «Аваль» (правонаступником якого є АТ «ОСОБА_3 ОСОБА_2) та ОСОБА_6 (нині ОСОБА_4) ОСОБА_7 був укладений кредитний договір № 014/035-43/30545, за умовами якого позичальник отримала кредит у вигляді невідновлювальної кредитної лінії з лімітом 15 000,00 доларів США зі сплатою відсотків в розмірі 12,5 % річних, строком до 01.09.2025 року (а.с. 14-17).

На підставі п. 3.2 кредитного договору надання кредиту здійснюється в залежності від обраної програми кредитування.

Факт отримання коштів позичальником підтверджується випискою по рахунку (а.с.32).

В забезпечення виконання зобовязань за цим кредитним договором між позивачем та ОСОБА_1 укладено договір поруки від 02.09.2005 року, згідно якого остання виступила поручителем позичальника і взяла на себе зобовязання перед кредитором відповідати по зобовязанням ОСОБА_8, що виникають з кредитного договору, в повному обсязі цих зобовязань ( а.с. 33).

24.06.2009 року між банком та позичальником укладено додаткову угоду №1 до кредитного договору № 014/035-43/30545 від 02.09.2005 року, якою сторони договору на строк з 24.06.2009 року по 23.06.2010 року встановили процентну ставку за користування кредитом в розмірі 11,5% та врегулювали заборгованість, а саме фактичну заборгованість за сумою кредиту збільшили на суму заборгованості за процентами ( на 1028,94 долари США), у звязку з чим відбувається зміна строку погашення заборгованості (п.2.3 ) (а.с.15-17).

26.09.2016 року між банком та ОСОБА_4 укладений договір про часткове прощення боргу, відповідно до якого сторони домовились про часткове анулювання боргу в розмірі 818 271,19 грн, з яких: 6263,70 доларів, що складає в еквіваленті 162 797,48 грн - нараховані проценти та 655 473, 71 грн. пеня (а.с. 18-23).

28.11.2016 року між банком та позичальником укладено додаткову угоду № 014/035-43/30545/В1-1/25872 про зміну валюти зобовязань. За умовами цієї угоди, з дати змін непогашена заборгованість за основною сумою боргу за кредитним договором в гривні становить 177 725,21 грн, а по відсоткам - 8888,30 грн. Сторони також погодили, що сума заборгованості збільшується на суму заборгованості по процентам та становить 186 613,51 грн., процента ставка становить 19,0 % та збільшився строк користування коштами на 64 календарних місяці (а.с 24-28).

28.11.2016 року в забезпечення виконання зобовязань за цим кредитним договором укладені два догори поруки з: ОСОБА_6 та ОСОБА_5 Згідно цих договорів поручителі взяли на себе зобовязання перед кредитором відповідати по зобовязанням ОСОБА_4, що виникають з кредитного договору, в повному обсязі цих зобовязань. Під кредитним договором в контексті цих договорів розуміється кредитний договір № 014/035-43/30545 від 02.09.2005 року та додаткова угода № 014/035-43/30545/81-1/25872 від 28.11.2016 року із змінами та доповненнями до них, що внесені та можуть бути внесені в майбутньому (а.с.160-165).

Також, 28.11.2016 року між банком та позичальником, за погодженням з поручителями ОСОБА_6 та ОСОБА_5, укладено додаткову угоду №014/035-43/30545/81-1/25873, якою з 28.11.2016 року встановили процентну ставку в розмірі 17% річних та визначили, що в разі прострочення виконання своїх зобовязань за кредитним договором більше ніж на 30 днів, застосовується процентна ставка в розмірі 19% річних (а.с. 29-31).

12.10.2017 року між банком та позичальником, за згодою з поручителями ОСОБА_6 та ОСОБА_5, укладено додаткову угоду №014/035-43/30545/81-1/28248, відповідно до якої сторони зафіксували, що заборгованість зі сплати кредиту становить 184 451,56 грн (по тілу кредиту) та 6361,56 грн заборгованість, строк сплати якої настав, де: 387,34 грн заборгованість з погашення суми кредиту та 5974,21 грн - заборгованість з погашення процентів. Сторони дійшли згоди та збільшили фактичну заборгованість на суму заборгованості по процентам у звязку з чим відбувається зміна строку погашення заборгованості та з 12.10.2017 року встановлена процента ставка в розмірі 17%, яка припиняється в застосуванні в разі прострочення виконання зобовязань (а.с 236-246).

Відповідно до ч. 2 ст. 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу.

Позичальник належним чином не виконує взяті на себе зобовязання згідно умов кредитного договору, внаслідок чого виникла заборгованість, яка станом на 07.09.2018 року становить 199 163,69 грн, з яких: 190 425,77 грн - заборгованість за кредитом та 8 737,92 грн. заборгованість за відсотками

Дана сума заборгованості встановлена на підставі наданих доказів і ніким не оспорюється.

Вимоги позивача про дострокове повернення суми заборгованості залишені поза увагою.

Зважаючи на невиконання позичальником своїх зобовязань права позивача є порушенні, існує заборгованість за кредитним договором, в добровільному порядку заборгованість не погашена, а тому позов підлягає задоволенню, а сума заборгованості підлягає стягненню в примусовому порядку.

Щодо стягнення встановленої суми заборгованості солідарно з поручителями, то суд враховує, що відповідно до ч. 1 ст. 553 ЦК України за договором поруки поручитель поручається перед кредитором за виконання ним свого обов'язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов'язання боржником. У разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя (ч. 1 ст. 554 ЦК України).

Отже, порука є спеціальним додатковим заходом майнового характеру, спрямованим на забезпечення виконання основного зобов'язання.

Підставою для поруки є договір, що встановлює зобов'язальні правовідносини між особою, яка забезпечує виконання зобов'язання боржником та кредитором боржника. Обсяг зобов'язань поручителя визначається як умовами договору поруки, так і умовами основного договору, яким визначено обсяг зобов'язань боржника, забезпечення виконання яких здійснює поручитель (ч. 1,2 ст. 553 ЦК України).

Поручитель, за змістом указаних норм матеріального права, хоча і пов'язаний з боржником певними зобов'язальними відносинами, проте є самостійним суб'єктом у відносинах із кредитором.

Відповідач ОСОБА_1, з якою укладений договір поруки від 02.09.2005 року, заперечує щодо стягнення з неї заборгованості, вказуючи на припинення поруки.

Відповідно до ч. 1 ст. 559 ЦК України, порука припиняється з припиненням забезпеченого нею зобов'язання, а також у разі зміни зобов'язання без згоди поручителя, внаслідок чого збільшується обсяг його відповідальності.

Відповідно до п. 22 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30 березня 2012 року № 5 «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин», припинення договору поруки пов'язується зі зміною забезпеченого зобов'язання за відсутності згоди поручителя на таку зміну та за умови збільшення обсягу відповідальності поручителя. При цьому обсяг зобов'язання поручителя визначається як умовами договору поруки, так і умовами основного договору, яким визначено обсяг зобов'язань боржника, забезпечення виконання яких здійснює поручитель. Проте якщо в договорі поруки передбачено, зокрема, можливість зміни розміру процентів за основним зобов'язанням і строків їх виплати тощо без додаткового повідомлення поручителя та укладення окремої угоди, то ця умова договору стала результатом домовленості сторін (банку і поручителя), а отже, поручитель дав згоду на зміну основного зобов'язання. Якщо в договорі поруки такі умови сторонами не узгоджені, а з обставин справи не вбачається інформованості поручителя і його згоди на збільшення розміру його відповідальності, то відповідно до положень частини першої статті 559 ЦК України порука припиняється у разі зміни основного зобов'язання без згоди поручителя, внаслідок чого збільшується обсяг його відповідальності.

З аналізу наведених норм вбачається, що підставою для припинення поруки є сукупність двох умов, а саме: внесення без згоди поручителя змін до основного зобовязання та збільшення обсягу відповідальності.

При цьому, відповідно до правового висновку, висловленого Верховним Судом України в постанові від 20.04.2016 року в справі №6-2662цс15, збільшення відповідальності може відбутися внаслідок змін забезпеченого порукою зобовязання, які безпосередньо спрямовані на підвищення суми кредиту, процентної ставки за користування кредитом, пені тощо або на включення опосередковано обтяжливих умов відповідальності поручителя, зокрема, шляхом скорочення термінів повернення кредитів.

Як встановлено, ОСОБА_1, відповідно до умов договору поруки від 02.09.2005 року, зобовязалася відповідати перед банком за виконання ОСОБА_4 зобовязань, які виникають з умов кредитного договору №014/035-43/30545 від 02.09.2005 року. Цим договором сторони встановили, що зобовязання поручителя перед кредитором є безумовними і ніяких інших умов, крім передбачених цим договором та вказаними в п 1.2 кредитним договором не потребують. Сторони також встановили, що строк та умови виконання цього договору можуть бути переглянуті сторонами лише з їх письмової згоди.

Разом з тим, додатковою угодою №1 від 24.06.2009 року, укладеною між банком та позичальником, сторони фактичну заборгованість за сумою кредиту збільшили на суму заборгованості за процентами ( на 1028,94 долари США), тобто збільшився розмір тіла кредиту, та, не дивлячись на встановлення в період з 24.06.2009 року по 23.06.2010 року процентної ставки за користування кредитом в розмірі 11,5%, обсяг відповідальності поручителя збільшився, так як в цілому збільшилось тіло кредиту на 1028,94 доларів США та розмір процентів за період дії договору став 27 391,81 доларів США ( 20466,74 доларів США - за період з 24.06.2009 року по 01.09.2015 року та 6925,07 доларів США - з 02.09.2005 року по 24.06.2009 року), замість 25965,47 доларів США ( по первинному графіку).

Такі зміни здійснені без згоди поручителя ОСОБА_1 При цьому, суд відмічає, що в договорі поруки не передбачено можливість зміни без додаткового повідомлення поручителя та укладення окремої угоди.

Крім того, суд звертає увагу, що позивач по справі своїм листом від 16.12.2016 року за №114/5-88525 повідомляв ОСОБА_1С про припинення поруки, яка виникла на підставі договору від 02.09.2005 року (а.с.197).

Отже, суд погоджується з твердженням відповідача ОСОБА_1, що збільшення обсягу відповідальності привело до припинення поруки, а тому в позові до ОСОБА_1 слід відмовити.

Щодо інших поручителів, то суд звертає увагу, що відповідно до умов договорів поруки поручителі ОСОБА_5 та ОСОБА_6, кожна окремо, зобовязувалися відповідати перед кредитором за порушення зобовязання боржником. Суд відмічає, що договори поруки б/н від 28.11.2016 року містять положення, що порука припиняється через 19 років від дня закінчення строку/настання строку виконання забезпеченого зобовязання. Крім того, умови цих договорів містять умови про порядок надання згоди поручителів в разі збільшення обсягу відповідальності поручителя ( п.1.3 договору), а також умови, які не потребують згоди поручителя в разі внесення змін до кредитного договору (п.1.4).

Зміни до кредитного договору №014/035-43/30545 від 02.09.2005 року, укладеного з ОСОБА_4, вносилися за згодою поручителів ОСОБА_5 та ОСОБА_6, а тому в суду відсутні підстави стверджувати про припинення поруки цих поручителів.

За таких обставин встановлена сума заборгованості підлягає стягненню солідарно з поручителями ОСОБА_5 та ОСОБА_6 При цьому суд звертає увагу, що оскільки укладено два договори поруки, які забезпечують виконання кредитного зобовязання, то існує два самостійних зобов'язань, сторони яких (поручителі) перебувають у правовідносинах з одним боржником, проте не пов'язані правовідносинами між собою. У цьому разі разі кожен поручитель відповідає перед кредитором боржника в обсязі та відповідно до умов договору поруки, стороною якого він є. У разі укладення між поручителями кількох договорів поруки на виконання одного й того самого зобов'язання у них не виникає солідарної відповідальності між собою.

Розподіл судових витрат, якими в даному випадку є судовий збір, суд здійснює відповідно до ст. 141 ЦПК України. Зважаючи, що законодавство не передбачає солідарного стягнення судових витрат, останні відшкодовується пропорційно до розміру задоволених судом позовних вимог до кожного з відповідачів, а тому з відповідачів підлягає стягненню по 746,80 грн. судового збору.

На підставі викладеного, керуючись ст. 526, 530, 536, 549, 551, 553-554, 559, 610-611, 625, 1048-1050, 1054-1055 ЦК України, ст. 12, 13, 81, 141, 263-265, 354 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити частково.

Стягнути солідарно з ОСОБА_4 та ОСОБА_5, а також солідарно з ОСОБА_4 та ОСОБА_6 на користь Акціонерного товариства «ОСОБА_3 ОСОБА_2» (01011, м.Київ, вул. Лєскова,9, ) заборгованість за кредитним договором № 014/035-43/30545 від 02.09.2005 року в сумі 199 163,69 грн (сто девяносто девять тисяч сто шістдесят три гривні 69 коп), з яких: 190 425,77 грн - заборгованість за кредитом, 8 737,92 грн - заборгованість за процентами.

У вимогах Акціонерного товариства «ОСОБА_3 ОСОБА_2» до ОСОБА_1 відмовити.

Стягнути з ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6 по 746,87 грн судового збору.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частину судового рішення зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення суду не були вручені у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Учасники справи:

Акціонерне товариство «ОСОБА_3 ОСОБА_2, 01011, м. Київ, вул. Лєскова, 9, ,

ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, ідентифікаційний номер НОМЕР_1, зареєстрована за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2,

ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_3, ідентифікаційний номер НОМЕР_2, зареєстрована за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_4,

ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_5, ідентифікаційний номер НОМЕР_3, зареєстрована за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_6,

ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_7, ідентифікаційний номер НОМЕР_4, зареєстрована за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2.

Повний текст рішення складений 15.03.2019 року.

Суддя: