Дата документу 11.10.2019 Справа № 554/7323/19
Провадження № 2/554/2450/2019
11 жовтня 2019 року м.Полтава
Октябрський районний суд м.Полтави у складі:
головуючого судді Андрієнко Г.В.,
за участю секретаря судового засідання Карабаш О.В.,
представника позивача адвоката Босенка Т.Ю.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Полтаві в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням,-
У серпні 2019 року позивач ОСОБА_1 звернувся до суду із зазначеним позовом. В обґрунтування позову позивач посилається на те, що він є власником квартири, розташованої за адресою: АДРЕСА_1 на підставі свідоцтва про право власності від 05.06.2014 року (серія НОМЕР_1 ). У вказаній квартирі зареєстрований позивач, а також його колишня дружина ОСОБА_2 , відповідач по справі. За вказаною адресою відповідач не проживає з 2010 року, її фактичне місце проживання позивачу невідоме, а також особистих речей відповідача в квартирі немає. За весь час квартира утримувалась за рахунок позивача, відповідач не оплачує комунальні платежі, в той час як реєстрація відповідача у вказаній квартирі впливає на вартість комунальних послуг, однак добровільно знятися з реєстрації із вказаної квартири відповідач не бажає. Внаслідок цього позивач не має змоги оформити субсидію, що ставить його в скрутне матеріальне становище, оскільки останній має ряд хронічних захворювань, встановлену групу інвалідності, а тому всі наявні кошти вимушений витрачати на лікування та операції. Отже, оскільки відповідач втратила інтерес до проживання у вказаній квартирі ще з 2010 року, тому на підставі викладеного, позивач просить визнати відповідача таким, що втратив право користування квартирою за вищевказаною адресою.
14 серпня 2019 року ухвалою Октябрського районного суду м.Полтави позовну заяву залишено без руху (а.с.19).
22 серпня 2019 року ухвалою суду відкрито провадження та призначено справу до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін (а.с.25-26).
У судовому засіданні представник позивача адвокат Босенко Т.Ю. позовні вимоги підтримав у повному обсязі та просив позов задовольнити з підстав, викладених у позовній заяві.
Відповідач в судове засідання повторно не з`явився, про час і місце розгляду повідомлений належним чином, про причини неявки суд не повідомив, заяви про розгляд справи за його відсутності, відкладення розгляду справи, а також відзив на позовну заяву до суду не надходили.
Відповідно до ст.280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи.
Зі згоди сторони позивача суд вважає за можливе ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів та провести заочний розгляд справи за відсутності відповідача.
Заслухавши пояснення представника позивача, допитавши свідків, дослідивши матеріали справи, суд вважає позов обґрунтованим і таким, що підлягає задоволенню з огляду на таке.
Статтею 41 Конституції України та ст.1 Першого Протоколу до Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, до якої Україна приєдналась 17 липня 1997 року відповідно до Закону України від 17.07.1997 за № 457/967-ВР «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод 1950 року, першого Протоколу та Протоколів №72, 4, 7 та 11 до Конвенції», закріплене принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює права власника володіти, користуватись та розпоряджатись належним йому майном, на власний розсуд вчиняти щодо свого майна будь-які правочини, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб (ст.ст. 316, 317, 321 ЦК України).
Відповідно до ст.321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.
Відповідно до ст.391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.
Згідно з копією свідоцтва про право власності на нерухоме майно від 05 червня 2014 року, виданого Реєстраційною службою Полтавського міського управління юстиції Полтавської області, позивач ОСОБА_1 (а.с.5, 6) є власником квартири, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 (а.с.7).
Вказані відомості щодо права власності підтверджуються також копією Витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності №22648927 від 05.06.2019 року (а.с.8).
Факт реєстрації і проживання позивача за вказаною адресою підтверджується також довідкою №17/07-01 від 17 липня 2019 року, виданою ЖК «Колосок». Крім того, згідно з наявними відомостями до складу сім`ї включені наступні особи: ОСОБА_1 (зареєстрований з 21.04.1998 року); ОСОБА_2 (зареєстрована 21.04.1998 року, але з 2010 року за даною адресою не проживає) (а.с.9).
Згідно з копією свідоцтва про розірвання шлюбу серії НОМЕР_2 , виданого Шевченківським районним у місті Полтаві відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Полтавській області 07.11.2017 року, вбачається, що шлюб між ОСОБА_1 та відповідачем ОСОБА_2 розірвано, про що 07.11.2017 року складено відповідний актовий запис №128 (а.с.10).
У судовому засіданні встановлено, що відповідач ОСОБА_2 в квартирі за вказаною адресою не проживає тривалий час, а саме з 2010 року, та факт реєстрації відповідача в квартирі порушує право власності, оскільки позбавляє можливості в повній мірі його використовувати, у зв`язку з чим позивач звернувся за судовим захистом своїх прав.
Допитані в судовому засіданні як свідки ОСОБА_3 , ОСОБА_4 та ОСОБА_5 підтвердили той факт, що відповідач ОСОБА_2 тривалий час з 2010 року не проживає у квартирі за вищевказаною адресою без поважних причин, не бере участі в утриманні житла та не користується ним, власних речей у квартирі не має.
Відповідно до ст.47 Конституції України ніхто не може бути примусово позбавлений житла інакше як на підставі закону за рішенням суду.
Це ж положення закріплено в ст.9 ЖК України, згідно якої ніхто не може бути виселений із займаного жилого приміщення або обмежений у праві користування жилим приміщенням інакше як з підстав і в порядку, передбачених законом.
Згідно з ч.2 ст.405 ЦК України член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ними і власником житла або законом.
Відповідно до ст.7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою.
Як убачається з акту обстеження факту не проживання особи за місцем реєстрації, складеного сусідами позивача ОСОБА_3 , ОСОБА_4 та ОСОБА_6 , відповідач ОСОБА_2 в квартирі за адресою: АДРЕСА_1 не проживає тривалий час з 2010 року, особистих речей в квартирі не має (а.с.11).
Разом із тим, факт реєстрації проживання відповідача у зазначеній квартирі впливає на вартість комунальних послуг, які нараховуються за кількістю зареєстрованих осіб, можливість позивача оформити субсидію, що у сукупності ставить позивача, який має ряд хронічних захворювань, встановлену групу інвалідності, в скрутне матеріальне становище (а.с.12, 13, 14, 15).
За таких обставин, враховуючи, що відповідач ОСОБА_2 не проживає у квартирі позивача понад строки, встановлені законодавством, без поважних на те причин, атому її слід визнати такою, що втратила право користування житловим приміщенням.
Крім того, беручи до уваги, що шлюб між сторонами розірваний у 2017 році, під час розгляду даної справи не встановлено обставин того, що між сторонами існує спір щодо нерухомого майна або відповідач з 2010 року заявляла будь-які вимоги щодо поділу такого майна, до провадження суду відповідний позов не надходив.
Таким чином, зважаючи на вказані вище обставини, суд дійшов до висновку, що вимоги позивача є законними, обґрунтованими, доведеними під час судового розгляду, а тому підлягають задоволенню.
Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат, суд враховує, що позивач ОСОБА_1 звільнений від сплати судового збору на підставі п.9 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір», оскільки є інвалідом ІІ групи, що підтверджується довідкою до акта огляду МСЕК серії АВ №0848570 від 26.06.2017 року (а.с.15).
Тому відповідно до ст.141 ЦПК України судові витрати по сплаті судового збору у розмірі 768,40 грн. підлягають стягненню з відповідача на користь держави.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 12, 13, 77-81, 259, 263-265, 268 ЦПК України, суд
Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням задовольнити.
Визнати ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , такою, що втратила право користування житловим приміщенням квартири АДРЕСА_2 .
Стягнути з ОСОБА_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_3 , судові витрати по сплаті судового збору в розмірі 768,40 грн. на користь держави.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене відповідачем в апеляційному порядку.
Рішення може бути оскаржене до Полтавського апеляційного суду шляхом подання протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення апеляційної скарги.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Найменування сторін:

позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , паспорт № НОМЕР_4 , виданий 28.03.2018 року, орган видачі №5312, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_5 , місце проживання за адресою: АДРЕСА_1 .

відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_3 , паспорт серії НОМЕР_6 , виданий Октябрським РВ ПМУ УМВС України в Полтавській області 11.11.1997 року, останнє відоме місце проживання за адресою: АДРЕСА_1 .

Повне судове рішення складено 16 жовтня 2019 року.

Суддя Г.В. Андрієнко