Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"21" лютого 2019 р. Іллічівський районний суд м. Маріуполя Донецької області під головуванням судді Пустовойт Т. В., за участі секретаря судового засідання Родіної Н.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Маріуполі цивільну справу за позовом Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості кредитором спадкодавця,

У С Т А Н О В И В:

В листопаді 2018 року до суду надійшла дана позовна заява АТ КБ «Приватбанк» в обґрунтування якої зазначено, що 06.10.2006 року між ПАТ КБ «Приватбанк» та ОСОБА_2 було укладено договір №б/н, відповідно до якого остання отримала кредит у розмірі 8000,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 померла. Спадкоємцем, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини є відповідач по справі, що підтверджується копіями його паспорту та позичальника. Банком 24.02.2014 року була направлена претензія кредитора до Третьої Маріупольської державної нотаріальної контори. Згідно відповіді нотаріальної контори спадкоємці померлого із заявами про прийняття чи відмову від спадщини не звертались. Позивач зазначає, що відповідач прийняв спадщину, до складу якої входять, у тому числі, кредитні зобов'язання померлого позичальника. Спадкування обов'язків відбулося відповідно до ч.3 ст.1268 ЦК України, оскільки відповідач не відмовився від спадщини у передбачені цивільним законодавством строки, а саме 6 місяців від дня відкриття спадщини. Станом на дату смерті заборгованість позичальника перед Банком за кредитним договором №б/н від 06.10.2006 року становить 8737,61грн. Вказану суму разом із витратами по сплаті судового збору позивач просить стягнути з відповідача.

Представник позивача ПАТ КБ «Приватбанк» Смірнова Н.В, яка діє на підставі довіреності, до судового засідання не з'явилась, з невідомих суду підстав, про час та місце розгляду справи повідомлена належним чином. Додатково на адресу суду надходила відповідь на відзив, в якій зазначено, що банком надані докази, що підтверджують факт укладення кредитного договору та наявність невиконаних кредитних зобов'язань, позичальником було підписано заяву про приєднання до Умов та правил надання банківських послуг. Відповідачем по справі прийнята спадщина, до складу якої входять і кредитні зобов'язання померлої. Позовна давність не пропущена, оскільки умовами договору було збільшено строк позовної давності до 50 років.

Відповідач ОСОБА_1 та його представник ОСОБА_5, який діє на підставі ордеру та договору про надання правової допомоги, до судового засідання не з'явились, надали заяву про розгляд справи за їх відсутності, проти задоволення позовних вимог заперечували. У письмовому відзиві на позовну заяву посилались на відсутність спадкового майна та пропущення банком строку позовної давності.

Суд, дослідивши наявні в матеріалах справи докази в їх сукупності, приходить до наступного.

Встановлено, що 06.10.2006 року між ПАТ КБ «Приватбанк» та ОСОБА_2 укладено кредитний договір №б/н, за умовами якого позичальник отримала кредит у розмірі 8000,00грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок, зі сплатою відсотків за користування кредитом згідно умов договору.

Згідно свідоцтва про смерть серії НОМЕР_1, виданого Іллічівським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Маріупольського міського управління юстиції у Донецькій області, актовий запис №1332, ОСОБА_2 померла ІНФОРМАЦІЯ_1.

Відповідно до копії реєстру згрупованих поштових відправлень- рекомендованих листів Претензій кредитора до ДНК від 24.02.2014 року, ПАТ КБ «Приватбанк» направлено до Першої Маріупольської державної нотаріальної контори претензію кредитора відносно ОСОБА_2

Як вбачається з відповіді на вказану претензію від 27.02.2014 року, Першою Маріупольською державною нотаріальною конторою отримана претензія до спадкоємців ОСОБА_2 За перевіреними відомостями, що містяться в архіві відповідної нотаріальної контори станом на 27.02.2014 року спадкова справа до майна померлої не відкривалась, ніхто із спадкоємців до нотаріальної контори не звертався.

Згідно копії реєстру згрупованих поштових відправлень- рекомендованих листів Претензій до спадкоємців 14.05.2018 року, ПАТ КБ «Приватбанк» було направлено лист-претензію до відповідача, в якому зазначено, що станом на дату смерті заборгованість позичальника складає 8737,61 грн. Проте, належного підтвердження про отримання відповідачами даної претензії до суду не надано.

Згідно відповіді Третьої Маріупольської державної нотаріальної контори від 06.02.2019 року та інформаційної довідки зі Спадкового реєстру, інформація щодо спадкової справи після смерті ОСОБА_2 відсутня, тому надати інформацію щодо кола спадкоємців неможливо.

Згідно розрахунку заборгованості, наданого до суду, за договором №б/н від 06.10.2006 року, укладеного між ПАТ КБ «Приватбанк» та ОСОБА_2, станом на дату її смерті, заборгованість становить 8737,61грн., яка складається з:

- 7781,74 грн.- заборгованість за наданим кредитом;

- 955,87 грн. - заборгованість за відсотками.

Згідно з ч.1 ст.526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ч.1 ст.608 ЦК України, зобов`язання припиняється зі смертю боржника, якщо воно є нерозривно пов`язаним з його особою і у зв`язку з цим не може бути виконане іншою особою.

Згідно ст.1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Відповідно до ст.1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Згідно ч.3 ст.1231 ЦК України до спадкоємця переходить обов'язок сплатити неустойку (штраф, пеню), яка була присуджена судом кредиторові зі спадкодавця за життя спадкодавця.

Відповідно до ч.1, ч.2 ст.1281 ЦК України, спадкоємці зобов`язані повідомити кредитора спадкодавця про відкриття спадщини, якщо їм відомо про його борги. Кредиторові спадкодавця належить протягом шести місяців від дня, коли він дізнався або міг дізнатися про відкриття спадщини, пред`явити свої вимоги до спадкоємців, які прийняли спадщину незалежно від настання строку вимоги.

Згідно ст.1282 ЦК України, спадкоємці зобов'язані задовольнити вимоги кредитора повністю, але в межах вартості майна, одержаного у спадщину. Кожен із спадкоємців зобов'язаний задовольнити вимоги кредитора особисто, у розмірі, який відповідає його частці у спадщині. Вимоги кредитора спадкоємці зобов'язані задовольнити шляхом одноразового платежу, якщо домовленістю між спадкоємцями та кредитором інше не встановлено. У разі відмови від одноразового платежу суд за позовом кредитора накладає стягнення на майно, яке було передане спадкоємцям у натурі.

Оскільки позичальник (боржник) помер, то відповідати перед ПАТ КБ «Приватбанк» на підставі ст.ст.1281-1282 ЦК України за борги спадкодавця має спадкоємець у межах вартості майна, одержаного у спадщину.

Також, згідно роз'яснень, які містяться в постанові Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №5 від 30 березня 2012 року, при вирішенні спорів щодо виконання зобов'язань за кредитним договором у випадку смерті боржника/позичальника за наявності поручителя чи спадкоємців суди мають враховувати, що з урахуванням положення ст.1282 ЦК України спадкоємці боржника за умови прийняття спадщини є боржниками перед кредитором у межах вартості майна, одержаного у спадщину. При цьому спадкоємці несуть зобов'язання погасити нараховані відсотки і неустойку тільки в тому випадку, якщо вони вчинені позичальникові за життя. Інші нараховані зобов'язання фактично не пов'язані з особою позичальника і не можуть присуджуватися до сплати спадкоємцями.

Таким чином, позивач зобов'язаний довести, що саме відповідач є спадкоємцем померлої, прийняв після неї спадщину, наявність спадкового майна та його вартість.

Позивач зазначає, що спадкоємцем боржника у порядку ч.3 ст.1268 ЦК України, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, є відповідач по справі. На підтвердження даної обставини позивач посилається на копії їх паспортів, де зазначено одну й ту саму адресу зареєстрованого місця проживання: АДРЕСА_2.

За відомостями довідки Відділу реєстрації місця проживання фізичних осіб Департаменту адміністративних послуг Маріупольської міської ради від 12.11.2018 року, ОСОБА_1 з 26.03.2018 року зареєстрований в АДРЕСА_1.

Відповідно до ст.1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Не допускається прийняття спадщини з умовою чи із застереженням. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.

Таким чином, відповідач на час відкриття спадщини (час смерті) постійно проживав із спадкодавцем, протягом 6 місяців не відмовивсь від спадщини, а тому в силу ст.1268 ЦК України є такими, що прийняв спадщину після його смерті.

Статтею 12 ЦПК України визначено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов'язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках (ст.13 ЦПК України).

Відповідно до ч.1 ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Збирання доказів у цивільних справах не є обов'язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд має право збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи лише у випадках, коли це необхідно для захисту малолітніх чи неповнолітніх осіб або осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Частиною 6 ст.81 ЦПК України визначено, що доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

На адресу суду надходило клопотання про витребування відомостей з метою виявлення спадкового майна та його вартості, однак вказане клопотання не відповідало вимогам Цивільно-процесуального кодексу України, в тому числі статті 84.

Так, по-перше на клопотанні відсутній оригінал підпису представника позивача, скріплений печаткою банку, крім того, його подано з порушенням строку, передбаченого ч.2 ст.83 ЦПК України, у зв'язку з чим клопотання залишено без розгляду.

Жодних інших заяв або клопотань з метою встановлення наявності спадкового майна та його вартості зі сторони позивача не заявлялось.

Таким чином, порушуючи питання про стягнення із спадкоємця заборгованості за кредитом, позивач в порушення вимог ст.1282 ЦК України будь-яких обґрунтувань та доказів щодо наявності та вартості спадкового майна не надає. Відсутність відомостей щодо наявності та вартості майна, отриманого у спадщину, визначеного його ринковою вартістю на час відкриття спадщини, в свою чергу позбавляє суд можливості вирішити позовні вимоги.

Вказаний висновок суду узгоджується з висновком Верховного суду України, викладеного в постанові від 06.06.2018 року по цивільній справі №533/370/16-ц.

Враховуючи викладене, у зв'язку з недоведеністю позивачем позовних вимог у суду відсутні правові підстави для задоволення позовних вимог АТ КБ «Приватбанк».

Що стосується клопотання сторони відповідача про застосування строків позовної давності суд зазначає наступне.

Відповідно до Глави 19 ЦК України, під позовною давністю слід розуміти строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

За змістом ч.1 ст.261 ЦК України позовна давність застосовується лише за наявності порушення права особи.

Як вбачається із роз'яснень, викладених у п.11 постанови Пленуму Верховного Суду України №14 від 18 грудня 2009 року «Про судове рішення у цивільній справі», встановивши, що строк для звернення з позовом пропущено без поважної причини, суд у рішенні зазначає про відмову в позові з цих підстав, якщо про застосування позовної давності заявлено стороною у спорі, зробленою до ухвалення ним рішення, крім випадків, коли позов не доведено, що є самостійною підставою для цього.

Отже, перш ніж застосовувати позовну давність, суд повинен з'ясувати чи порушене право або охоронюваний законом інтерес позивача, за захистом якого той звернувся до суду. У разі коли таке право чи інтерес не порушені, суд відмовляє в позові з підстав його необґрунтованості.

Враховуючи викладене, оскільки позивачем не доведені позовні вимоги, в задоволенні позову слід відмовити саме з підстав його недоведеності.

Питання про стягнення судових витрат суд вирішує відповідно до ст.141 ЦПК України, а саме, сплачений позивачем судовий збір відносить за його рахунок.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.526, 608, 1216, 1218, 1231, 1281, 1282 ЦК України, ст.ст.4, 12, 13, 81, 133, 141, 259, 263, 264, 265 ЦПК України, суд, -

У Х В А Л И В:

У задоволенні позовних вимог Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості кредитором спадкодавця відмовити.

На рішення може бути подана апеляція до Донецького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя: Т.В. Пустовойт