Справа № 214/534/19
2/214/1276/19
У Х В А Л А

про відмову в забезпеченні позову

04 березня 2019 року суддя Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області ОСОБА_1, розглянувши заяву представника позивача про забезпечення позову по цивільній справі за позовною заявою представника позивача ОСОБА_2 ОСОБА_3 до ОСОБА_4, Акціонерне товариство «Укрсоцбанк», третя особа приватний виконавець ОСОБА_5 про визнання правочину удаваним, -

ВСТАНОВИВ:

Представник позивача ОСОБА_2 ОСОБА_3 звернулась до суду з позовною заявою до ОСОБА_4, АТ «Укрсоцбанк», третя особа приватний виконавець ОСОБА_5 про визнання правочину удаваним, в якому просить суд визнати довіреність від 08.12.2009 року надану ОСОБА_4 на уповноваження ОСОБА_2 правом експлуатації та розпорядження транспортним засобом марки «Chevrolet Lacetti NF19B» удаваним, тобто таким, що вчинено з метою приховування договору купівлі-продажу автомобілю.

В порядку забезпечення вказаного позову ОСОБА_3 просить суд зупинити продаж арештованого автомобіля «Chevrolet Lacetti NF19B», тип легковий седан-В, номер шасі VIN KL1NF19BE8K976973, світло-сірого кольору, 2008 року випуску, д.н.з. НОМЕР_1, зареєстрований Криворізьким ВРЕР ДАІ УМВС в Дніпропетровській області у виконавчому провадженні №56158068 від 12.04.2018 року, відкритого приватним виконавцем виконавчого округу Дніпропетровської області ОСОБА_5

В обґрунтування своїх вимог представник позивача посилався на те, що вказаний автомобіль знаходився у його користуванні з грудня 2009 року. 13.11.2018 року до нього додому приїхав приватний виконавець ОСОБА_5 і повідомив, що у нього на виконанні знаходиться виконавче провадження №56158068, стягувачем у якому є АП «Укрсоцбанк», а боржником ОСОБА_4 (відповідач по справі), у звязку з чим він забирає у нього автомобіль на примусову реалізацію майна. Представник позивача звертає увагу, що ОСОБА_2 тривалий час користувався спірним майном, вважаючи себе його власником, забезпечивши його реальне збереження. Вважає, що реалізація автомобіля під час виконавчого провадження може унеможливити виконання рішення суду у разі задоволення позовних вимог.

Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що заява представника позивача ОСОБА_3про забезпечення позову не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до вимог ч.ч.1, 2 ст.149 ЦПК України, суд за заявою учасника справи має право вжити, передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається, як до предявлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Забезпечення позову це заходи цивільного процесуального припинення дій, які можуть утруднити виконання майбутнього рішення суду чи зробити його виконання неможливим. Метою забезпечення позову є негайні, проте, тимчасові заходи, направлені на недопущення утруднення чи неможливості виконання судового рішення, а також перешкоджання завдавання шкоди позивачу.

При вирішенні питання про забезпечення позову, суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв'язку між конкретним заходом забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв'язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Адекватність заходу забезпечення позову, що застосовується судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається. Оцінка такої відповідності здійснюється судом, зокрема, з урахуванням співвідношення права (інтересу), про захист яких просить заявник, та інтересів сторін та інших учасників судового процесу. Вжиття таких заходів не повинно мати наслідком заподіяння шкоди заінтересованим особам.

Відповідно до п.4 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» №9 від 22.12.2006 року, розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з'ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Згідно з ч.1 ст.150 ЦПК України, одним з видів забезпечення позову є зупинення продажу арештованого майна, якщо подано позов про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту.

При цьому, процесуальний закон не зобов`язує суд при розгляді питань про забезпечення позову перевіряти обставини, які мають значення для справи, а лише запобігти ситуації, при якій може бути утруднено чи стане неможливим виконання рішення у разі задоволення позову. Забезпечення позову повинно гарантувати можливість реалізації позовних вимог у разі задоволення позову. Головною метою забезпечення позову є негайні, проте тимчасові заходи, направлені на недопущення утруднення чи неможливості виконання судового акту, а також перешкоджання спричинення завдання значної шкоди заявнику.

Отже, умовою застосування заходів до забезпечення позову є достатньо обґрунтоване припущення, що невжиття таких заходів може утруднити чи зробити неможливим виконання судового рішення.

При цьому, загроза утруднення або неможливості виконання рішення суду наявні тоді, коли у сторони спору до його вирішення є можливість розпорядитися об'єктом прав, що став предметом спору.

Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв'язку із застосуванням відповідних заходів.

Так, судом встановлено, що предметом спору за вищевказаної позовною заявою є автомобіль «Chevrolet Lacetti NF19B». Заявляючи заяву про забезпечення позову, позивач просить зупинити продаж вказаного автомобіля, арешт на який накладено в рамках виконавчого провадження №56158068 від 12.04.2018 року, відкритого приватним виконавцем виконавчого округу Дніпропетровської області ОСОБА_5

Разом з цим, суд зазначає, що інформація з Єдиного реєстру боржників, додана представником позивача до заяви про забезпечення доказів, підтверджує лише відкриття виконавчого провадження щодо ОСОБА_4 про стягнення коштів. При цьому, будь-яких відомостей про те, що у рамках зазначеного виконавчого провадження, приватним виконавцем було накладено арешт на спірний автомобіль та почато його реалізацію з вказаного документу не вбачається (а.с.45).

Окрім того, позивачем та його представником в обґрунтування поданої заяви не подано до суду жодних належних та допустимих доказів, які б свідчили про наявність реальної загрози того, що невжиття заходів забезпечення позову може призвести до порушення прав та інтересів позивача, зокрема не вказано, які саме права та інтереси можуть бути порушені; не зазначено, в чому існує очевидна небезпека заподіяння шкоди правам, свободам та інтересам позивача до ухвалення судового рішення, або з яких причин захист цих прав, свобод та інтересів стане неможливим без вжиття таких заходів.

Окремо, суд звертає увагу, що відповідно до вимог ч.1 ст.150 ЦПК України, зупинення продажу арештованого майна можливо тільки у разі, якщо подано позов про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту.

При цьому, як видно з позовних вимог, предметом позову є визнання правочину удаваним, отже, на думку суду, застосування вказаної вище цивільної процесуальної норми в даному випадку буде недоречним та безпідставним.

Таким чином, зважаючи на те, що зупинення продажу арештованого майна, може привести до порушення прав і законних інтересів інших осіб, яким це майно може належати, суд дійшов висновку, що в задоволенні заяви про забезпечення позову належить відмовити.

Керуючись ст.ст.149-157 ЦПК України, суд -

УХВАЛИВ:

Заяву представника позивача ОСОБА_3 про забезпечення позову по цивільній справі за позовною заявою представника позивача ОСОБА_2 ОСОБА_3 до ОСОБА_4, Акціонерне товариство «Укрсоцбанк», третя особа приватний виконавець ОСОБА_5 про визнання правочину удаваним залишити без задоволення.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Дніпровського апеляційного суду через Саксаганський районний суд м. Кривого Рогу протягом 15 днів з дня її підписання. Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена в день її складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом 15 днів з дня вручення їй копії ухвали суду.

Суддя Н.В. Чернова