КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
справа № 359/6969/18 Головуючий у 1 інстанції: Муранова-Лесів І.В.
провадження № 22-ц/824/3375/2019 Суддя-доповідач: Олійник В.І.
ПОСТАНОВА

Іменем України

13 березня 2019 року м. Київ

Київський апеляційний суд в складі колегії суддів:

Судді-доповідача: - Олійника В.І.,

суддів: Кулішенка Ю.М., Ігнатченко Н.В.,

при секретарі Бондаренко І.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на ухвалу Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 29 листопада 2018 року про забезпечення позову у складі судді Муранової-Лесів І.В. у справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4, третя особа: ОСОБА_2 про поділ спільного майна подружжя,-

в с т а н о в и в :

У листопаді 2018 року ОСОБА_3 звернулась до суду із заявою, в якій просила заборонити приватному виконавцю виконавчого округу міста Києва Жаботинському І.В. та третій особі ОСОБА_2 вчиняти будь-які дії щодо відчуження наступного нерухомого майна, а саме: земельної ділянки площею 0,04400 га, кадастровий номер НОМЕР_1, яка розташована за адресою: АДРЕСА_11; садового будинку з господарськими спорудами, загальною площею 371,2 кв. м., який знаходиться за адресою: АДРЕСА_11; квартири, загальною площею 72.1 кв. м, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1; квартири, загальною площею 57,7 кв. м., яка розташована за адресою: АДРЕСА_2.

Свою заяву обґрунтовувала тим, що Бориспільським міськрайонним судом Київської області відкрито провадження у справі №359/6969/18 за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про поділ майна подружжя.

Ухвалою від 06.09.2018 року у цій справі було вжито заходи шляхом накладення арешту та забороною вчиняти будь-які дії щодо відчуження нерухомого майна, яке підлягає поділу, а саме: земельної ділянки, площею 0,04400 га, кадастровий номер: НОМЕР_1, яка розташована за адресою: АДРЕСА_11; садового будинку з господарськими спорудами, загальною площею 371,2 кв.м., який знаходиться за адресою: АДРЕСА_11; квартири, загальною площею 72.1 кв. м, яка розташована за адресою: АДРЕСА_3; квартири, загальною площею 57,7 кв. м., яка розташована за адресою: АДРЕСА_4.

Проте. приватний виконавець Жаботинський І.В. не зупинив проведення торгів по продажу спірного майна подружжя, а 24.09.2018 року прийняв постанову та склав акт про передачу частини цього майна подружжя третій особі - ОСОБА_2 в рахунок погашення боргу.

Крім цього, заявниця зазначала, що земельна ділянка з будинком та квартири є спільною сумісною власністю з відповідачем, у зв'язку з чим існує ймовірність того, що приватний виконавець Жаботинський І.В., у якого знаходяться виконавчі провадження №55225986 та № 55225998 (ЗВП 55229314) по стягненню з відповідача суми коштів по його боргах, може в будь-який момент відчужити на користь ОСОБА_2 і частину квартири за адресою: Київська область, місто Бориспіль, вулиця І.Франка, будинок №9 - Б, і частину житлового будинку та земельної ділянки за адресою: АДРЕСА_11, що може значно утруднити або взагалі зробити неможливим виконання судового рішення.

Ухвалою Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 29 листопада 2018 року заяву задоволено.

Заборонено приватному виконавцю виконавчого округу міста Києва Жаботинському І.В. та третій особі ОСОБА_2 вчиняти будь-які дії щодо відчуження наступного нерухомого майна: земельної ділянки площею 0,04400 га, кадастровий номер: НОМЕР_1, яка розташована за адресою: АДРЕСА_11; садового будинку з господарськими спорудами, загальною площею 371,2 кв. м., адреса даного будинку: АДРЕСА_11; квартири, загальною площею 72.1 кв. м, розташована за адресою: АДРЕСА_5; квартири, загальною площею 57,7 кв. м., яка розташована за адресою: АДРЕСА_6.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 з підстав порушення судом норм процесуального права ставиться питання про скасування ухвали суду першої інстанції та постановлення нової, якою відмовити ОСОБА_3 у задоволенні заяви про забезпечення позову.

Перевіривши законність і обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів дослідивши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги вважає, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення з наступних підстав.

Відповідно до ст.263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

Відповідно до ч.ч.1, 2 ст. 149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити, передбачених статтею 150 цього Кодексу, заходів забезпечення позову.

Забезпечення позову допускається як до пред'явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Згідно з п.2 ч.1 ст.150 ЦПК України позов забезпечується в тому числі забороною вчиняти певні дії.

За ч.1 ст.153 ЦПК України заява про забезпечення позову розглядається судом не пізніше двох днів з дня її надходження без повідомлення учасників справи (учасників третейського (арбітражного) розгляду).

Відповідно до ч.1 ст.157 ЦПК України ухвала суду про забезпечення позову має відповідати вимогам до виконавчого документа, встановленим законом. Така ухвала підлягає негайному виконанню з дня її постановлення незалежно від її оскарження і відкриття виконавчого провадження.

Судом встановлено, що ухвалою Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 01 жовтня 2018 року відкрито провадження у цивільній справі №359/6969/18 за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про поділ спільного майна подружжя та призначено до підготовчого судового засідання на 26.11.2018 року на 08 год. 30 хв.

Проте підготовче судове засідання не проведено, оскільки матеріали зазначеної цивільної справи направлені до Київського апеляційного суду для розгляду апеляційних скарг. поданих третьою особою. Станом на 29.11.2018 року матеріали цивільної справи не повернулися.

Крім того, ухвалою від 26.02.2018 року у справі №359/6132/17, провадження №2-з/359/29/2018 заяву ОСОБА_3 про забезпечення позову було задоволено та зупинено продаж арештованого майна, а саме: земельної ділянки, кадастровий номер НОМЕР_1, площею - 0,4400 га, яка розташована за адресою: АДРЕСА_11 та садового будинку (2008) А-ІІ, загальною площею 371,2 кв.м., а також господарських будівель і споруд, а саме : гостьовий будинок-Б, сарай-В, навіс-Г, навіс-Д, прибудова-Е, прибудова-Ж, огорожа №1, колонка питна-К, яма вигрібна-Л, яма вигрібна-М, яма вигрібна-Н, які розташовані за адресою: АДРЕСА_11 та заборонено приватному виконавцю Жаботинському І.В. вчиняти дії щодо цього майна.

Також ухвалою від 06.09.2018 року за заявою позивача було накладено арешт на нерухоме майно: земельну ділянку, площею 0,04400 га, кадастровий номер НОМЕР_1, яка розташована за адресою: АДРЕСА_11; садовий будинок з господарськими спорудами, загальною площею 371,2 кв.м., розташованого за адресою: АДРЕСА_11 дачне поселення, вулиця Дачна будинок №6; квартиру, загальною площею 72.1 кв.м., яка розташована за адресою: АДРЕСА_7; квартиру загальною площею 57,7 кв.м., яка розташована за адресою: АДРЕСА_8 та заборонено вчиняти будь-які дії щодо відчуження вище зазначеного нерухомого майна.

Проте, як вбачається з долученої до заяви про забезпечення позову від 28.11.2018 року постанови приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Жаботинського І.В. від 24.09.2018 року, в порядку виконання виконавчого листа №753/6449/17, виданого 08.11.2017 року Дарницьким районним судом міста Києва, ОСОБА_2 було передано Ѕ частину трикімнатної квартири №105, загальною площею 72,1 кв.м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_12 та відповідно до акту від 24.09.2018 року передано вказане майно стягувачу.

Відповідно до роз'яснень, викладених у п.4 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» від 22.12.2006 року №9, розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з'ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Таким чином, заборона вчиняти певні дії застосовується, якщо потрібно обмежити право відповідача чи будь-якої іншої особи вчиняти певні фактичні чи юридичні дії, що стосуються предмету спору, наприклад, укладати договір, проводити платежі, передавати майно. При цьому не допускається заборона дій, вчинення яких не утруднює виконання рішення в майбутньому.

Отже, підставою для забезпечення позову є наявність обґрунтованого припущення, що невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду в разі задоволення позову.

На підтвердження заяви була надана суду копія постанови приватного виконавця Жаботинського І.В. про поновлення вчинення виконавчих дій від 27.08.2018 року, якою поновлений продаж спільного майна подружжя, що був зупинений 14.03.2018 року.

Твердження апелянта в його апеляційній скарзі проте, що «торги з продажу земельної ділянки та садового будинку були зупинені приватним виконавцем ще 14.03.2018та станом на дату подання даної апеляційної скарги не поновлювалися» не відповідають дійсності.

Незважаючи на наявність забезпечувальної ухвали суду від 06.09.2018року приватний виконавець повністю проігнорував її та 24.09.2018 року відчужив 1/4 частину квартири за адресою: АДРЕСА_9 на користь третьої особи - ОСОБА_2

В результаті 1/2 частина спірного майна, на яке претендувала у цій справіОСОБА_3, вже зареєстроване за третьою особою - ОСОБА_2

Приватним виконавцем також було організовано «проведення» торгів по 1/2 частині квартири за адресою: АДРЕСА_10 і станом на 01.10.2018 рокувін допустив проведення торгів, незважаючина наявність забезпечувальної ухвали суду від 06.09.2018 року.

З огляду на вищенаведене, оскільки незважаючи на ухвали суду про забезпечення позову та накладення арешту і те, що спір між сторонами не вирішено частину спірного майна вже передано третій особі, суд першої інстанції вірно вважав, що невжиття заходів забезпечення позову може утруднити виконання судового рішення і прийшов до правильного висновку щодо необхідності задоволення заяви про забезпечення позову.

Згідно зі ст.375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.

За таких обставин колегія суддів приходить до висновку, що ухвала суду першої інстанції відповідає обставинам справи, постановлена з дотриманням норм матеріального і процесуального права і не може бути скасована з підстав, викладених в апеляційній скарзі.

Таким чином, доводи апеляційної скарги про порушення судом норм матеріального і процесуального права безпідставні, спростовуються матеріалами справи та висновками суду, викладеними в ухвалі.

Інших доводів, які б спростовували висновки суду першої інстанції чи доводили б порушення ним норм цивільного або цивільно-процесуального законодавства, апеляційна скарга не містить.

Обґрунтовуючи судове рішення, колегія суддів приймає до уваги вимоги ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» відповідно до якої суди застосовують при розгляді справи Конвенцію та практику Суду як джерело права та висновки Європейського суду з прав людини, зазначені в рішенні у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» (Ruiz Torija v. Spain) від 9 грудня 1994 року, серія А, №303А, п.2958, згідно з яким Суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов'язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов'язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов'язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення.

Перевіряючи законність та обґрунтованість ухвали в межах доводів апеляційної скарги та враховуючи, що обставини справи судом встановлені відповідно до наданих пояснень сторін та письмових доказів, що містяться в матеріалах справи, колегія суддів приходить до висновку, що ухвала постановлена з дотриманням вимог матеріального і процесуального права, а тому апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а ухвалу суду залишити без змін.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст.367, 374, 375, 382, 383 ЦПК України, колегії суддів, -

п о с т а н о в и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення.

Ухвалу Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 29 листопада 2018 року про забезпечення позову залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Повний текст постанови складено 14 березня 2019 року.

Суддя-доповідач:

Судді: