311/3283/17
08.10.2019
РІШЕННЯ

Іменем України

08 жовтня 2019 року м.Токмак

Токмацький районний суд Запорізької області в складі головуючого судді Коваленка П.Л., за участю секретаря судового засідання Баздирь О.Л., позивача за первісним позовом ОСОБА_1 , представника позивача ОСОБА_2 , позивача за зустрічним позовом ОСОБА_1 , представника позивача за зустрічним позовом ОСОБА_3 ,

розглянувши у судовому засіданні справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_1 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору Служба у справах дітей Василівської районної державної адміністрації Запорізької області, про визначення місця проживання дитини та зустрічною позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_1 , треті особи, що не заявляють самостійних вимог на предмет спору: орган опіки та піклування в особі Василівської районної державної адміністрації Запорізької області, орган опіки та піклування в особі виконавчого комітету Токмацької міської ради про відібрання та повернення неповнолітньої дитини,

в с т а н о в и в:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом (який в подальшому був уточнений)до ОСОБА_1 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору Служба у справах дітей Василівської районної державної адміністрації Запорізької області, про визначення місця проживання дитини.

Позовна заява мотивована тим, що з серпня 2011 року по січень 2017 року сторони по справі перебували у зареєстрованому шлюбі, який на підставі рішення Василівсього районного суду Запорізької області розірвано. Від даного шлюбу сторони по справі мають дитину ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Після розірвання шлюбу відповідачка разом зі своїм малолітнім сином ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та їх спільною дитиною ОСОБА_4 переїхала на постійне місце проживання до міста Токмак Запорізької області. Позивач постійно відвідував дитину та надавав на її утримання матеріальну допомогу. На час подання позову до суду у сторін виник спір щодо визначення місця проживання малолітньої ОСОБА_4 , що зумовлено наступним. Подальше проживання малолітньої ОСОБА_4 разом з матір`ю та її малолітнім сином ОСОБА_5 ставить під загрозу життя дитини, оскільки відповідач не приділяє належної уваги спілкуванню дітей між собою, відношенню малолітнього ОСОБА_5 до малолітньої ОСОБА_4 , що може призвести до негативних наслідків. За час спільного проживання позивачу стало відомо, що малолітній ОСОБА_5 має психічне захворювання, встановлене дитячим лікарем-психіатром, як хвороба F900, у звязку із чим він неодноразово перебував на консультаціях та лікуванні у дитячого лікара-психіатра. За направлення служби у справах дітей Василівськогї РДА протягом листопада-грудня 2016 року ОСОБА_5 проходив стаціонарне лікування в дошкільному психоневрологічному центрі м.Запоріжжя. Також зазначає, що став помічати у доньки тілесні ушкодження, які за словами самої дитини їй спричинив рідний брат ОСОБА_5 . За таких обставин на даний час малолітня ОСОБА_4 проживає разом з позивачем в квартирі за адресою: АДРЕСА_1 , яка на праві спільної часткової власності належить позивачу. Крім того, позивачу на праві приватної власності належить квартира за адресою: АДРЕСА_2 .Посилаючись на зазначені обставини, позивач просить суд визначити місце проживання доньки разом з батьком ОСОБА_1 за місцем реєстрації та проживання батька за адресою: АДРЕСА_1 .

Ухвалою судді Василівського районного суду Запорізької області від 11.12.2007 відкрито провадження по справі.

01.02.2018 відповідачем ОСОБА_1 надано відзив на позовну заяву, в якому вона просить суд відмовити в задоволенні позову ОСОБА_1 в повному обсязі, посилаючись на наступне. Після розірвання шлюбу відповідачка разом зі своїм малолітнім сином ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та їх спільною дитиною ОСОБА_4 переїхала на постійне місце проживання до міста Токмак Запорізької області. Позивач постійно відвідував дитину, відповідач не чинила перешкод у спілкуванні з дитиною. Однак в листопаді 2017 року позивач забрав доньку відсвяткувати її день народження і більше не повернув. Також зазначила, що у її дітей добрі стосунки, будь-які конфлікти відсутні. Малолітній ОСОБА_5 не страждає на психічні захворювання, його перебування у санаторії обумовлено тим, що його переслідували нічні кошмари через агресивну поведінку позивача ОСОБА_1 по відношеню до нього. Також зазначає, що вона працевлаштована та має постійне джерело доходів.

Ухвалою Василівського районного суду Запорізької області від 01.02.2018 передано справу за підсудністю до Токмацького районного суду Запорізької області .

Ухвалою Токмацького районного суду Запорізької області від 05.03.2018 відкрито провадження по справі за правилами загального позовного провадження.

Ухвалою Токмацького районного суду Запорізької області від 13.03.2018 заяву ОСОБА_1 задоволено та зупинено стягнення на підставі виконавчого листа №311/3561/16-ц, виданого 01.03.2017 Василівським районним судом Запорізької області про стягнення ОСОБА_1 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання дитини ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

13.03.2018 відповідачем ОСОБА_1 надано відзив на позовну заяву, в якому вона просить суд відмовити в задоволенні позову ОСОБА_1 в повному обсязі. Відзив на позов аналогічний по змісту відзиву на позовну заяву від 01.02.2018.

02.04.2018 ОСОБА_1 подано зустрічну позовну заяву до ОСОБА_1 , треті особи, що не заявляють самостійних вимог на предмет спору: орган опіки та піклування в особі Василівської районної державної адміністрації Запорізької області, орган опіки та піклування в особі виконавчого комітету Токмацької міської ради про відібрання та повернення неповнолітньої дитини.

Ухвалою Токмацького районного суду Запорізької області від 22.05.2018 зустрічну позовну заяву ОСОБА_1 прийнято до провадження та об`єднано в одне провадження з первісним позовом.

У зв`язку з закінченням строку повноважень судді Погрібної О.М. був проведений повторний автоматичний перерозподіл справи та для розгляду вказаної цивільної справи визначено суддю Коваленко П.Л.

Ухвалою Токмацького районного суду Запорізької області від 27.06.2018 прийнято до провадження цивільну справу та призначено підготовче засідання.

Ухвалою Токмацького районного суду Запорізької області від 19.09.2018 витребувано наступні документи та інформацію: з шахти «Прохіднича» підприємства з іноземними інвестиціями у формі ПАТ «Запорізький залізорудний комбінат» графік роботи за останні шість місяців (до 19.09.2018 включно) ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , який працює на шахті ПАТ «Запорізький залізорудний комбінат» електрослюсарем, та інформацію за останні шість місяців (до 19.09.2018 включно) про залучення до роботи в нічний час, роботи в святкові, неробочі дні ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , а також чи залучається ОСОБА_1 на добові чергування або роботи вахтовим методом; в КУ «Запорізька обласна клінічна дитяча лікарня» ЗОР інформацію про те, чи перебуває (перебував) на обліку цього закладу неповнолітній ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , якщо перебуває, то у якого лікара, з яким діагнозом та з якого часу?; в КУ «Обласний дитячий психоневрологічний санаторій» ЗОР інформацію про те, чи не проходив лікування у цьому закладі неповнолітній ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в період 2015-2016 роки, якщо перебував, з яким діагнозом та з якого часу?; від органу опіки та піклування в особі Василівської районної державної адміністрації Запорізької області інформацію про те, чи скликалася комісія та чи проводились перевірка заяв ОСОБА_1 та ОСОБА_1 про встановлення місця проживання неповнолітньої ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ? Якщо проводилася, то коли та які результати розгляду цих заяв?

Ухвалою Токмацького районного суду Запорізької області від 12.10.2018 закрито підготовче провадження у справі та призначено справу до розгляду по суті.

В судовому засіданні представник позивача за первісним позовом адвокат Першим В.М. позовні вимоги первісного позову підтримав, посилаючись на обставини, викладені у ньому та просив суд його задовольнити. Щодо вимог зустрічного позову просив відмовити в його задоволені за безпідставністю.

Позивач за первісним позовом ОСОБА_1 позовні вимоги первісного позову підтримав, посилаючись на обставини, викладені у ньому та просив суд його задовольнити. Щодо вимог зустрічного позову просив відмовити в його задоволені. Зазачив, що дитина на даний час проживає з ним, відвідує спортивні секції, навчається у школі. Крім того, він не забороняє матері бачитися з донькою. Донька часто їздить до матері на вихідні у гості.

В судовому засіданні представник позивача за зустрічним позовом адвокат Курдюкова О.С. позовні вимоги зустрічного позову підтримала, посилаючись на обставини, викладені у ньому та просила суд його задовольнити. Щодо вимог первісного позову просила відмовити в його задоволені.

Позивач за зустрічним позовом ОСОБА_1 позовні вимоги зустрічного позову підтримала, посилаючись на обставини, викладені у ньому та просила суд його задовольнити. Щодо вимог первісного позову просила відмовити в його задоволені. Зазачила, що для проживання дитини в неї створені всі необхідні умови. Вона має в користування орендоване житло, має постійну роботу та взмозі забезпечмити дитину всім необхідним.

Представник органу опіки та піклування в особі Василівської районної державної адміністрації Запорізької області та представник Служби у справах дітей Василівської районної державної адміністрації Запорізької областінадали клопотання про розгляд справи без їх участі.

Представник органу опіки та піклування в особі Токмацької міської ради надала клопотання про розгляд справи без їх участі, просить позовні вимоги ОСОБА_1 про відібрання та повернення неповнолітньої дитини задовольнити.

Свідок ОСОБА_6 в судовому засіданні 26.02.2019, пояснив, що ОСОБА_1 звернувся до нього, як до психолога, з проханням оглянути ОСОБА_7 . Він провів з дитиною психологічні тести, з яких зробив певні висновки. Найбільш радісні спогади у дитини з батьком. Найбільш сумні розлучення батьків. ОСОБА_8 хоче проживати з батьком у Дніпрорудному, але не хоче засмучувати матір. За брата ОСОБА_9 зазначала, що він злий та не хоче з нею грати. Через 9 місяців ОСОБА_6 провів повторне обстеження дитини. Стан дитини набагато покращився, як в психологічному, так і у фізичному стані, що свідчить про те, що батько серйозно займається дитиною. З проведених досліджень вбачається, що дитина любить обох батьків, але віддає перевагу батькові. ОСОБА_10 ставить окремо від інших членів родини.

Свідок неповнолітня дитина ОСОБА_11 в судовому засіданні 26.02.2019, пояснила, що проживає разом з батьком та бабусею. Їй відомо, що батьки разом не проживають, однак хоче, щоб батьки жили разом. Пам`ятає, як батьки проживали разом. З ким з батьків хоче проживати не знає. Дитині подобається проводити час, як з мамою, так із батьком. За місцем проживання батька ходить до школи, займається спортом. Часто приїздить в гості до мами. Що стосується барата Діми, ОСОБА_8 зазначила, що любить брата, їй подобається з ним грати, іноді вони сваряться. Пам`ятає як ОСОБА_12 її лупцював та те, що мама їй говорила, що брата ОСОБА_9 любить більше ніж її.

Свідок ОСОБА_13 в судовому засіданні 14.03.2019, пояснив, що його родина підтримує дружні стосунки з родиною ОСОБА_1 . У нього є також неповнолітні діти, які товаришують з ОСОБА_14 та ОСОБА_15 . Коли ОСОБА_8 приїжджає до мами, вони разом приходять до них в гості. Особливих конфліктів між ОСОБА_14 та ОСОБА_15 не було. Іноді сваряться, але ОСОБА_8 сама провокує сварки з ОСОБА_15 . З часу переїзду до батька ОСОБА_8 стала більш неконтрольованою.

Свідок ОСОБА_16 в судовому засіданні 14.03.2019, пояснила, що працює вихователемв дитячому садку «Калинка». Валерія відвідувала дитячий садок з початку середньої групи. Мама завжди виявляла турботу по відношенню до дитини. Дитина добре виглядала. Після дня народження з листопада 2017 року ОСОБА_8 до дитячого садка не повернулася. У ОСОБА_17 є старший брат, який іноді забирав її з садка, між ними склалися добрі стосунки. Побоїв на тілі дитини ніколи не бачила.

Свідок ОСОБА_18 в судовому засіданні 10.06.2019 пояснив, що є колишнім чоловіком ОСОБА_1 та батьком її сина ОСОБА_19 . Йому невідомо про будь-які конфлікти ОСОБА_19 з ОСОБА_14 . Часто забирає ОСОБА_19 на вихідні, ОСОБА_20 ніколи не розповідав про конфлікти з сестрою. Так йому відомо, що син мав нервові зриви і був в спеціальному санаторії, і нібито зараз все з сином в порядку. Коли забирає сина на вихідні до себе, ОСОБА_20 добре спілкується з його дітьми від другого шлюбу - шести та семи років. Коли розлучився з дружиною, ОСОБА_21 було лише один рік, щодо виховання сина домовилися з дружиною без суду.

Суд, вислухавши учасників процесу, свідків, всебічно з`ясувавши обставини, підтверджені доказами, які були досліджені в судовому засіданні та на які позивачі за первісним та зустрічним позовами посилаються як на підставу своїх вимог та заперечень, приходить до наступних висновків.

Згідно зі ст.81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог та заперечень.

Відповідно до ч.1 ст.2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Відповідно до ч.ч.1, 2 ст.4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. У випадках, встановлених законом, до суду можуть звертатися органи та особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб або державних чи суспільних інтересах.

Відповідно до ч.3 ст.12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

У судовому засіданні було встановлено, що з серпня 2011 року по січень 2017 року сторони по справі перебували у зареєстрованому шлюбі, який на підставі рішення Василівсього районного суду Запорізької області розірвано.

ОСОБА_1 та ОСОБА_1 мають спільну дитину ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_1 від 29.11.2011 та жодним з учасників справи не заперечується.

Після розірвання шлюбу відповідачка разом зі своїм малолітнім сином ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та їх спільною дитиною ОСОБА_4 переїхала на постійне місце проживання до міста Токмак Запорізької області.

З листопада 2017 року дитина ОСОБА_4 проживає разом з батьком ОСОБА_1 З моменту переїзду дитини на постійне місце проживання до батька, у сторін виник спір щодо визначення місця проживання дитини.

Дані, що характеризують сторін.

Позивач за первісним позовом ОСОБА_1 .

ОСОБА_1 на праві приватної (спільної часткової) власності належить ј частини квартири за адресою: АДРЕСА_1 , що підтверджується свідоцтвом про право власності на житло від 19.12.2006.

ОСОБА_1 на праві приватної власності належить квартира за адресою: АДРЕСА_2 , що підтверджується договором купівлі-продажу квартири від 22.07.2016 та ухвалою Василівського районного суду Запорізької області від 18.09.2017 по справі №311/94/17.

Відповідно до довідки про склад сімї від 27.11.2017 в квартирі за адресою: АДРЕСА_1 , проживають позивач ОСОБА_1 , його брат ОСОБА_22 та мати ОСОБА_23

ОСОБА_1 працює електрослюсарем на шахті «Прохіднича» підприємства з іноземними інвестиціями у формі ПАТ «Запорізький залізорудний комбінат», що підтверджується дослідженими в судовому засіданні матеріалами справи.

Відповідно до акту обстеження від 09.01.2018, складеному провідним спеціалістом апарату Дніпрорудненської міської ради та її виконавчого комітету з гуманітарних питань та охорони дитинства Джемелою ОСОБА_24 , проведено обстеження умов прживання за адресою: АДРЕСА_1 . Як вбачається зі змісту акта ОСОБА_1 проживає в чотирьохкімнатній квартирі разом зі свою донькою ОСОБА_4 , яка відвідує КНДЗ №7 «Теремок». ОСОБА_1 створює всі необхідні умови для виховання доньки: є окрема кімната, іграшки, розвиваючі ігри. Дитина відвідує гурток з естетичної гімнастики. Стосунки в сімї доброзичливі та довірливі.

Відповідно до психолого-педагогічної характеристики на ОСОБА_25 від 09.01.2018, складену представниками КНДЗ №7 «Теремок», ОСОБА_11 відвідує заклад з грудя 2017 року. Дитина активна, енергійна, життєрадісна, добре фізично та психічно розвинена. Дитина завжди має належний вигляд: чиста та охайна. Вихованням дитини займється батько ОСОБА_1

Малолітня ОСОБА_4 за місцем проживання батька, займається спортом та має високі результати в спорті, що підтверджується документами, дослідженими в судовому засіданні.

Як вбачається з висновку психологавід 04.12.2017 щодо психологічного стану ОСОБА_26 , складеному психологом ОСОБА_6 , відповідно до якого психолог вважає за доцільне визначити місце проживання дитини з батьком.

Позивач за зустрічним позовом ОСОБА_1 .

Відповідно до характеристики з місця роботи ОСОБА_1 з 2008 року працює оператором поштвого зв`язку дільниці обробки та контролю первинної документації у ЗД ПАТ «Укрпошта». За місцем роботи характеризується позивтивно.

Відповідно до довідки з місця роботи ОСОБА_1 з 17.01.2019 працює на посаді касира в ПАТ «Акцент-Банк» та отримує заробітну плату.

Відповідно до довідки-характеристики ЗДО №7 «Калинка» без номеру та дати, ОСОБА_11 Андріївка відвідувала дитячий садок з грудня 2016 року по листопад 2017 року. ОСОБА_1 піклується про ОСОБА_4 , бере активну участь у вихованні та розвитку дитину.

Відповідно до характеристики Токмацької ЗОШ №1, без номеру та дати, складеної на імя ОСОБА_5 , у ОСОБА_19 середній рівень знань, переважаючий тип настрою спокійний, врівноважений. Пропусків навчальних занять з неповажних причин не має. Мати приділяє значну увагу вихованню сина.

Відповідно до КЗ «Обласний дитячий психоневрологічний санаторій» ЗОР за №104 від 05.10.2018, ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , перебував на лікуванні в період з 20.10.2016 по 28.12.2016 з діагнозом: Гіперкінетичні розлади.

Відповідно до довідки КТ «Токмацька БЛІЛ» ТМР від 16.01.2018, ОСОБА_5 на «Д» обліку не перебуває і не перебував. На момент огляду розладів психіки не виявлено.

Як вбачається з договору оренди житлового приміщення від 01.12.2017, укладеного між ОСОБА_27 та ОСОБА_1 , на період з 01.12.2017 по 31.11.2020, ОСОБА_1 надано в тимчасове користування житлове приміщення за адресою: АДРЕСА_3 загальна площа квартири 48,9 кв.м., житлова площа 27,8 кв.м.

Відповідно до акту обстеження умов проживання від 09.01.2018, складеному службою у справах дітей виконавчого комітету Токмацької міської ради, проведено обстеження умов прживання за адресою: АДРЕСА_3 . Житло розміщене на 5 поверсі 5 поверхового будинку, складається з 2 житлових кімнат, кухні, санвузлу, коридору. В квартирі є всі необхідні меблі, техніка.

Щодо висновків органу опіки та піклування в особі Василівської районної державної адміністрації Запорізької області про недоцільність визначення місця проживання дитини з батьком від 23.01.2018, та висновку органу опіки та піклування в особі виконавчого комітету Токмацької міської ради від 12.07.2018, суд зазначає наступне.

Вищенаведені висновки органів опіки та піклування зроблені на підставі матеріально-побутового обстеження тільки ОСОБА_1 . Проте, ці обставини не є достатніми для висновку про визначення місця проживання дитини, оскільки обоє батьків спроможні забезпечити дитині належні умови проживання.

Суд констатує, що висновки органів опіки та піклування про доцільність визначення місця проживання дитини з матір`ю, не відповідають наявним у справі доказам, оскільки у зазначених висновках взагалі не взяті до уваги прихильність та прив`язаність дитини до батька, з яким проживає, звичні умови для дитини, які склалися за місцем її проживання, емоційний та психічний стан дитини. Висновки зроблені зі слів ОСОБА_1 та містять формальний характер.

З матеріалів справи вбачається, що дитина виявляє велику особисту прихильність до батька ОСОБА_1 .

Встановлено, що як ОСОБА_1 , так і ОСОБА_1 створили належні умови для проживання та розвитку дитини.

Сторони працездатні, працюють і отримують відповідні доходи, і мають можливість матеріально утримувати дитину.

Вирішуючи спори між батьками, які проживають окремо, про те, з ким із них і хто саме з дітей залишається, суд, виходячи з рівності прав та обов`язків батька й матері щодо своїх дітей, повинен ухвалити рішення, яке відповідало б інтересам дитини.

Аналізуючи підстави звернення до суду з первісним позовом, норми сімейного законодавства України та міжнародних нормативно-правових актів, які підлягають застосуванню до спірних правовідносин, суд дійшов до таких висновків.

Будь-який сімейний спір стосовно дитини має вирішуватися з урахуванням та якнайкращим забезпеченням інтересів дитини.

Згідно зі статтею 7 СК України сімейні відносини можуть бути врегульовані за домовленістю (договором) між їх учасниками. Регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини, членів сім`ї. Сімейні відносини регулюються на засадах справедливості, добросовісності та розумності, відповідно до моральних засад суспільства.

Відповідно до статті 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.

Відповідно до статей 3, 18 Конвенції про права дитини в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Батьки несуть основну відповідальність за виховання дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Статтями 12-15 Конвенції визначено право дитини висловлювати свою думку (право бути почутою).

На рівні внутрішнього законодавства України принцип урахування найкращих інтересів дитини викладено у пункті 8 статті 7 СК України та у статті 11 Закону України «Про охорону дитинства», згідно з положеннями яких регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини; предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів дитини.

У пункті 1 статті 9 Конвенції про права дитини передбачено, що держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини.

Згідно з пунктом 3 статті 9 Конвенції про права дитини держави-учасниці поважають право дитини, яка розлучається з одним чи обома батьками, підтримувати на регулярній основі особисті відносини і прямі контакти з обома батьками, за винятком випадків, коли це суперечить найкращим інтересам дитини.

Статтею 141 СК України передбачено, що мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.

Згідно з ч.1 ст.160 СК України місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків.

У випадку, якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення (ч.1 ст.161 СК України).

У § 54 рішення Європейського суду з прав людини від 07 грудня 2006 року № 31111/04 у справі «Хант проти України» зазначено, що між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага (рішення у справі «Olsson v. Sweden» (№ 2) від 27 листопада 1992 року, Серія A, № 250, ст. 35-36, § 90) і, дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків. Зокрема, стаття 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод не надає батькам права вживати заходів, які можуть зашкодити здоров`ю чи розвитку дитини (рішення у справі «Johansen v. Norway» від 07 серпня 1996 року, § 78).

Ухвалюючи рішення в справі «М. С. проти України» від 11 липня 2017 року (заява № 2091/13), ЄСПЛ наголосив, що в таких справах основне значення має вирішення питання про те, що найкраще відповідає інтересам дитини. На сьогодні існує широкий консенсус, у тому числі в міжнародному праві, на підтримку ідеї про те, що у всіх рішеннях, що стосуються дітей, їх найкращі інтереси повинні мати першочергове значення. При цьому ЄСПЛ зауважив, що при визначенні найкращих інтересів дитини у кожній конкретній справі необхідно враховувати два аспекти: по-перше, інтересам дитини найкраще відповідає збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я є особливо непридатною або неблагополучною; по-друге, у якнайкращих інтересах дитини є забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагонадійним.

У рішенні по справі «Мамчур проти України» від 16 липня 2015 року (заява №10383/09) Європейський суд з прав людини зауважував, що оцінка загальної пропорційності будь-якого вжитого заходу, що може спричинити розрив сімейних зв`язків, вимагатиме від судів ретельної оцінки низки факторів та залежно від обставин відповідної справи вони можуть відрізнятися. Проте основні інтереси дитини є надзвичайно важливими.

Аналіз наведених норм права, зокрема й практики Європейського суду з прав людини, дає підстави для висновку, що рівність прав батьків щодо дитини є похідною від прав та інтересів дитини на гармонійний розвиток та належне виховання, й у першу чергу повинні бути визначені та враховані інтереси дитини, виходячи із об`єктивних обставин спору, а вже тільки потім права батьків.

Згідно з ч.1 ст.76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до частини 2 статті 76 ЦПК України ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Згідно з ч.1 ст.77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень (ч.3 ст.77 ЦПК України).

Положеннями ч.2 ст.78 ЦПК України визначено, що обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Позивачем за первісним позовом ОСОБА_1 було зазначено, що син відповідачки ОСОБА_5 має психічне захворювання, під час спільного проживання застосовував до ОСОБА_17 фізичну силу, тате, що дитина неодноразово приїджала до нього в синцях. На підтвердження зазначених обставин надані докази - довідки Дніпрорудненської міської лікарні, які були досліджені в судовому засіданні, та не спростовані іншою стороною.

Позивачем за зустрічним позовом ОСОБА_1 неодноразово було зазначено, що позивач за первісним позовом ОСОБА_1 під час спільного проживання застосовував до її сина фізичну силу, бив його,що вплинуло на психіку сина, однак на підтвердження зазначених обставин жодних доказів суду не надано.

У зустрічній позовній заяві не вказано, що позивач не має змоги надати відповідні докази разом з позовною заявою. Надалі будь-яких письмових звернень до суду із зазначенням доказів, які бажає долучити позивач із зазначенням об`єктивних причин неможливості їх надання, остання також не подавала.

Крім того, не надано будь-яких фактичних даних щодо наявності з боку органів опіки претензій до виконання ОСОБА_1 своїх батьківських обов`язків, тому суд вважає встановленим, що ОСОБА_11 розвивається у безпечному, стійкому та спокійному середовищі, яке не є неблагонадійним.

З огляду на викладене, з метою захисту прав та інтересів малолітньої дитини, беручи до уваги, що батьки є рівними в своїх характеристиках та можливостях догляду за дитиною, вік дитини, її режим дня, стан її здоров`я та інші обставини, враховуючи, що батько належним чином відноситься до виконання своїх батьківських обов`язків, крім того працює та має джерело доходу, забезпечений житлом, тобто, є зрілою дорослою людиною, яка може відповідати за життя та здоров`я малолітньої дитини, враховуючи підстави та тривалість проживання малолітньої ОСОБА_17 разом з батьком в місті Дніпрорудному, виходячи виключно з інтересів дитини, приймаючи до уваги прихильність дитини до батька на сьогоднішній день та важливість збереження для дитини звичної обстановки, позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_1 про визначення місця проживання дитини з батьком, підлягають до задоволення в повному обсязі.

В задоволені позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_1 про відібрання та повернення неповнолітньої дитини слід відмовити в повному обсязі.

Відповідно до статті 162 СК України, якщо один із батьків або інша особа самочинно, без згоди другого з батьків чи інших осіб, з якими на підставі закону або рішення суду проживала малолітня дитина, змінить її місце проживання, у тому числі способом її викрадення, суд за позовом заінтересованої особи має право негайно постановити рішення і повернути її тому, з ким вона проживала.

Суди встановили, що з листопада 2017 року ОСОБА_11 проживає разом із батьком за адресою: АДРЕСА_1 .

Позивачем за зустрічним позовом ОСОБА_1 не надано належних та допустимих доказів на підтвердження того, що місце проживання малолітньої ОСОБА_26 станом на момент подання позову було визначено судом або законом саме з нею після припинення шлюбних відносин, а позивач за первісним позовом ОСОБА_1 змінив місце проживання дитини. Спір про визначення місця проживання дитини не був вирішений, ані органами опіки і піклування, ані у судовому порядку, а тому позовна вимога у цій частині задоволенню не підлягає.

Суд також вважає за необхідне зазначити, що за статтею 153 СК України мати, батько та дитина мають право на безперешкодне спілкування між собою, крім випадків, коли таке право обмежене законом.

Відповідно до статті 157 СК України питання виховання дитини вирішується батьками спільно. Той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов`язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею. Той із батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкоджати тому з батьків, хто проживає окремо, спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвиткові дитини.

У статті 158 СК України передбачено, що за заявою матері, батька дитини орган опіки та піклування визначає способи участі у вихованні дитини та спілкуванні з нею того з батьків, хто проживає окремо від неї.

Суд зазначає, що залишення дитини з батьком не позбавляє ОСОБА_1 права виховувати дитину, утримувати її та спілкуватися з нею.

Судом враховується, що як було встановлено в судовому засіданні, сторони не перешкоджають один одному у спілкуванні з дитиною, зокрема, дитина майже кожні вихідні приїздить до матері в м.Токмак, тобто їй не створювались перешкоди у спілкуванні.

В зв`язку з вищевикладеним, суд звертає особливу увагу обох батьків: ОСОБА_1 та ОСОБА_1 на необхідність компромісу та взаємних поступок у питаннях, пов`язаних з вихованням їх спільної дитини, та націлює обидві сторони у їх відносинах на максимальне врахування інтересів дитини. Суд радить батькам приборкати прояви своєї неприязної поведінки один до одного та усвідомити свою відповідальність за подальшу долю їх спільної дитини, її розвиток та психічне здоров`я.

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (справа «Серявін та інші проти України», (CASE OF SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE), рішення від 10 лютого 2010 року).

Відповідно до частини 1 статті 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

З урахуванням задоволення заявлених вимог в повному обсязі, на підставі ст.141 ЦПК України, з відповідача за первісним позовом ОСОБА_1 на користь ОСОБА_1 підлягають стягненню судові витрати у вигляді витрат по сплаті судового збору при звернення до суду з позовом.

Судові витрати позивача за зустрічним позовом ОСОБА_1 , у зв`язку з відмовою в задоволені позовних вимог, відшкодуванню не підлягають.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст.12, 13, 78, 79, 81, 83, 141, 259, 263-265, 352, 354-355 ЦПК України, суд,

ухвалив:

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_1 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору Служба у справах дітей Василівської районної державної адміністрації Запорізької області, про визначення місця проживання дитини задовольнити.

У задоволенні зустрічної позовної заяви ОСОБА_1 до ОСОБА_1 , треті особи, що не заявляють самостійних вимог на предмет спору: орган опіки та піклування в особі Василівської районної державної адміністрації Запорізької області, орган опіки та піклування в особі виконавчого комітету Токмацької міської ради про відібрання та повернення неповнолітньої дитини відмовити.

Визначити місце проживання малолітньої дитини ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з батьком ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , за місцем реєстрації та проживання батька за адресою: АДРЕСА_1 .

Стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 640 гривні 40 копійок.

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , рнокпп НОМЕР_2 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_4 .

Відповідач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , рнокпп НОМЕР_3 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_5 .

Треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору:

Служба у справах дітей Василівської районної державної адміністрації Запорізької області, код в , місце знаходження: 71600, Запорізька область, місто Василівка, бульвар Центральний, будинок 4.

Орган опіки та піклування в особі виконавчого комітету Токмацької міської ради, код в , місце знаходження: 71701, Запорізька область, місто Токмак, вулиця Центральна, будинок 45.

Орган опіки та піклування в особі Василівської районної державної адміністрації Запорізької області, код в , місце знаходження: 71600, Запорізька область, місто Василівка, бульвар Центральний, будинок 4.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Запорізького апеляційного суду через Токмацький районний суд Запорізької області шляхом подачі в 30-денний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги. Якщо у судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення зазначений строк обчислюється з дня складання повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не було скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Дата складання повного рішення 17.10.2019.

Суддя: