ХЕРСОНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

«14» березня 2019 року м. Херсон

Справа № 663/1993/17

Провадження № 22-ц/819/453/19

Херсонський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого (суддя - доповідач)Воронцової Л. П.
суддів:Ігнатенко П. Я.,
Полікарпової О. М.
секретарПісоцька Т. І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Херсоні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_5 на рішення Скадовського районного суду Херсонської області у складі судді Клімченка М. І. від 19 грудня 2018 року у справі за позовом ОСОБА_6 до ОСОБА_5, ОСОБА_7, виконавчого комітету Лазурненської селищної ради Скадовського району, державного нотаріуса Скадовської державної нотаріальної контори Херсонської області Сисака Дмитра Петровича про визнання права власності,

В С Т А Н О В И В:

У вересні 2017 року ОСОБА_6 звернулася з позовом до ОСОБА_5, ОСОБА_7, виконавчого комітету Лазурненської селищної ради Скадовського району, державного нотаріуса Скадовської державної нотаріальної контори Херсонської області Сисака Дмитра Петровича про визнання права власності.

В обґрунтування позовної заяви зазначила, що з серпня 1974 року вона проживала однією сім'єю без реєстрації шлюбу з ОСОБА_10.

Під час спільного проживання у них народилось двоє дітей: дочка - ОСОБА_7 (зараз ОСОБА_7) ІНФОРМАЦІЯ_1 та син ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2.

В березні 1977 року їх сім'я, в складі чотирьох чоловік, переїхала по переселенському квитку на постійне місце проживання до смт. Лазурне, Скадовського району Херсонської області, з працевлаштуванням в радгоспі «Молодіжний».

Для проживання, вони отримали від радгоспу жилий будинок, розташований за адресою АДРЕСА_1, вартістю 2 300 карбованців.

Після сплати позики будинок був оформлений на ОСОБА_10

ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_10 помер. Після його смерті відкрилася спадщина у вигляді житлового будинку за адресою АДРЕСА_1.

Із заявою про прийняття спадщини звернувся ОСОБА_5, зазначивши в заяві, що окрім нього спадкоємцем є також його сестра.

Відповідачі вважають, що оскільки позивачка не була одружена з їх батьком то не має права на отримання спадщини.

Рішенням виконавчого комітету Лазурненської селищної ради від 20 жовтня 2006 року № 117 «Про видачу свідоцтва про право власності на житловий будинок і господарські будівлі гр. ОСОБА_10.» на підставі заяви ОСОБА_5 видано свідоцтво про право власності на житловий будинок, що розташований за адресою АДРЕСА_1 на ім'я ОСОБА_10, взамін акту передачі житлового будинку з надвірними будівлями, виданого 27 вересня 1978 року радгоспом «Молодіжний» переселенській сім'ї ОСОБА_10

Як зазначене рішення виконавчого комітету Лазурненської сільської ради, так і свідоцтво про право власності від 29 листопада 2006 року на вказаний будинок на ім'я ОСОБА_10 були видані вже після смерті останнього і порушують її право власності на Ѕ частину будинку, оскільки він являється об'єктом права спільної сумісної власності, яке набуто після оплати повної вартості будинку в 1992 році.

На підставі вище зазначеного рішення та свідоцтва 21 грудня 2017 року державним нотаріусом видано ОСОБА_5 свідоцтво про право на спадщину за законом, зареєстроване в реєстрі за № 1316.

При цьому нотаріус не звернув уваги на те, що свідоцтво про право власності на будинок було видане не за заявою спадкодавця, а за заявою спадкоємця вже після смерті спадкодавця, тобто воно не відповідає вимогам закону, тому і видане на його підставі свідоцтво про право на спадщину за законом від 21 грудня 2017 року є незаконним.

ОСОБА_6, враховуючи заяви про зміну позовних вимог, просила суд:

-визнати за нею право власності на 1/2 частку спірного житлового будинку;

-визнати недійсним рішення виконкому Лазурненської селищної ради Скадовського району Херсонської області від 20 жовтня 2006 року № 117;

-визнати недійсним свідоцтво про право на спадщину за законом від 21 грудня 2017 року, зареєстроване в реєстрі за № 1316.

Рішенням Скадовського районного суду Херсонської області від 19 грудня 2018 року позов ОСОБА_6 задоволено.

Визнано за ОСОБА_6 право власності на 1/2 частку житлового будинку за адресою АДРЕСА_1.

Визнано рішення виконкому Лазурненської селищної ради Скадовського району Херсонської області від 20.10.2006 року №117 «Про видачу свідоцтва про право власності на житловий будинок і господарські будівлі гр. ОСОБА_10.» недійсним.

Визнано недійсним свідоцтво про право на спадщину за законом від 21.12.2017 року, зареєстроване в реєстрі за №1316, видане державним нотаріусом Скадовської державної нотаріальної контори Херсонської області Сисаком Дмитром Петровичем на 1/2 частку житлового будинку, розташованого за адресою: АДРЕСА_1.

Стягнуто з ОСОБА_5 судовий збір в сумі 704,80 гривень на користь держави.

В апеляційній скарзі ОСОБА_5, посилаючись на порушення судом норм матеріального і процесуального права, просив рішення суду скасувати, ухвалити нове про відмову у задоволенні позову.

В обґрунтуванням апеляційної скарги зазначив, суд першої інстанції залишив поза увагою довідку Херсонського міського відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального Управління юстиції у Херсонській області від 23 січня 2018 року, відповідно до якої ОСОБА_6 перебуває у зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_12 з 01 травня 1973 року до теперішнього часу, зареєстрований Бараківською сільською радою Немирівського району Вінницької області.

У відзиві позивача на апеляційну скаргу ОСОБА_5 вона посилається на безпідставність доводів скарги, просить її залишити без задоволення, а рішення суду без змін.

В судове засідання ОСОБА_7, представник виконавчого комітету Лазурненської селищної ради, державний нотаріус Сисак Д. П. не з'явилися, належним чином повідомлені про місце і час розгляду справи , заяв про відкладення розгляду справи від зазначених учасників до суду не надходило, а у відзиві на апеляційну скаргу ОСОБА_7 просила справу розглянути у її відсутність. Тому, колегія суддів вважає можливим справу розглянути у відсутність осіб, що не з'явилися, в порядку ч. 2 ст. 372 ЦПК україни.

Заслухавши доповідача, пояснення сторін та їх представників, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах, визначених ст. 367 ЦПК України, колегія суддів вважає апеляційну скаргу не підлягаючою задоволенню з наступних підстав.

Задовольняючи позовні вимоги ОСОБА_6 суд першої інстанції виходив з того, що спірний будинок був придбаний внаслідок спільної праці ОСОБА_10 та ОСОБА_6 виходячи з рівного ступеню їх трудової участі, а також з факту розподілу будинку на дві частини самим ОСОБА_10 ще за його життя; оскаржувані позивачкою рішення виконкому та свідоцтво про право на спадщину порушують її права на частку у майні.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції з наступних підстав.

З матеріалів справи вбачається і це встановлено судом, відповідно до довідки Байраківської сільської ради від 15 червня 1976 року, ОСОБА_10 проживав в селі Байраківка Немирівського району Вінницької області разом з ОСОБА_6 без укладення шлюбу та двома дітьми ОСОБА_7, 1975 року народження та ОСОБА_10, 1976 року народження /а. с. 6/.

Згідно переселенського квитка НОМЕР_1 виданого 15 березня 1977 року ОСОБА_10 вбачається, що він з сім'єю є переселенцем в радгосп «Молодіжний» Скадовського району Херсонської області. До складу сім'ї переселенця входять дружина ОСОБА_6, донька ОСОБА_7. та син ОСОБА_5 Відповідно до відмітки про передачу будинку та суму позики, що підлягає погашенню радгоспу дата прийому будинку 27 вересня 1978 року, вартість переданого будинку 2 300 крб /а. с. 7/.

Відповідно до акту від 27 вересня 1978 року, радгосп «Молодіжний», в особі директора передав, а голова сім'ї переселенців - ОСОБА_10 прийняв житловий будинок, що знаходиться за адресою АДРЕСА_1 /а. с. 37/.

Згідно довідки виданої директором радгоспу Котляревським В.С. ОСОБА_10, борг (ссуда) за житловий будинок в розмірі 2 300 крб. погашено у повному обсязі. /а. с. 36/.

З трудової книжки ОСОБА_10 вбачається, що 11 жовтня 1977 року він прийнятий на роботу скотарем в радгосп «Молодіжний». 13 листопада 1986 року звільнений на підставі ст. 37 КЗпП УССР у зв'язку з направленням на примусове лікування від алкоголізму на підставі постанови суду. 22 листопада 1988 року прийнятий на посаду муляра в радгосп «Молодіжний». 01 квітня 1989 року звільнений на підставі ст.38 КЗпП УССР за власним бажанням у зв'язку з виходом на пенсію /а. с. 61-63/.

З трудової книжки ОСОБА_6 вбачається, що 11 жовтня 1977 року вона прийнята робітником цеху рослинництва в радгосп «Молодіжний». 23 червня 1999 року звільнена за власним бажанням на підставі ст.38 КЗпП УССР /а. с. 64-65/.

ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_10 помер, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_2 від 23 травня 2005 року /а. с.3/.

Рішенням виконкому Лазурненської селищної ради Скадовського району Херсонської області від 20 жовтня 2006 року №117 «Про видачу свідоцтва про право власності на житловий будинок і господарські будівлі гр. ОСОБА_10.» за заявою ОСОБА_5 видано свідоцтво про право власності на житловий будинок з надвірними будівлями та спорудами за адресою АДРЕСА_1 на ім'я ОСОБА_10 /а. с. 35/.

29 листопада 2006 року на підставі вище зазначеного рішення, ОСОБА_10 видано свідоцтво про право власності на спірний будинок (а. с. 84).

З свідоцтва про право на спадщину за законом від 21 грудня 2017 року, зареєстрованого в реєстрі за № 1316, виданого державним нотаріусом Скадовської державної нотаріальної контори Херсонської області Сисаком Дмитром Петровичем вбачається, що спадкоємцями майна ОСОБА_10, який помер ІНФОРМАЦІЯ_3, є : його син - ОСОБА_5 в розмірі Ѕ частки у спадщині ; його дочка - ОСОБА_7 в розмірі Ѕ частки у спадщині, яка складається з житлового будинку з господарськими та побутовими будівлями і спорудами розташованими у АДРЕСА_1. Свідоцтво про право на спадщину на Ѕ частину указаного майна видано ОСОБА_5, а на спадщину на Ѕ частку указаного майна ще не видано. (а.с.91).

Відповідно до ч.1 ст.17 Закону України «Про власність», яка регулює спірні правовідносини, майно придбане внаслідок спільної праці членів сім'ї, є їх спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено письмовою угодою між ними.

Згідно положень ч. 2 ст. 64 ЖК УРСР, до членів сім'ї наймача належать дружина наймача, їх діти і батьки. Членами сім'ї наймача може бути визнано й інших осіб, якщо вони постійно проживають разом з наймачем і ведуть з ним спільне господарство.

Та обставина, що позивачка, померлий ОСОБА_10 та відповідачі у справі - ОСОБА_5 і ОСОБА_7 складали сім'ю і ОСОБА_6 була членом сім'ї ОСОБА_10, підтверджується довідкою Байраківської сільської ради Немирівського району Вінницької області, переселенським квитком, виданим 15 березня 1977 року ОСОБА_10 на склад сім'ї, до якого входила дружина - ОСОБА_6 і двоє дітей, довідкою виконкому Лазурненської селищної ради від 02.10.2017 року. (а.с.6,7, 60 ).

Посилання в апеляційній скарзі ОСОБА_5 на те, що суд не надав оцінки довідці Херсонського міського відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального Управління юстиції в Херсонській області від 23.01.2018 року про те, що позивачка з 01 травня 1973 року до теперішнього часу перебуває у шлюбі з ОСОБА_12, тому на думку скаржника, застосування до спірних правовідносин ч.1 ст.17 ЗУ «Про власність» і ч.4 ст.368 ЦК України, якими регламентується набуття спільної сумісної власності внаслідок спільної праці членів сім'ї є безпідставними і підлягають відхиленню, оскільки існування нерозірваного попереднього шлюбу позивачки не спростовує того факту, що вона була членом сім'ї ОСОБА_10.

Як вбачається з квитанцій до приходних касових ордерів, погашення боргу (ссуди) вартості спірного будинку відбувалося: 12.12.1989 року, 05.09.1991року, 12.09.1991 року, 08.10.1991 року, 27.01.1992 року.(а.с.122).

Разом з тим, з записів у трудовій книжці ОСОБА_10 вбачається, що практично з 13 листопада 1986 року він не працював : по 12.11.1988 року за постановою суду проходив в Установі ЮЗ 17/п-55 УВС курс примусового лікування від алкоголізму, після закінчення курсу лікування з 22.11.1988 року по 04.01.1989 року, півтора місяці, працював у МП »Житлобуд».

Тобто, за обставинами встановленими у даній справі, ОСОБА_10 у період здійснення оплати за будинок не працював, докази наявності у нього доходу у вказаний період матеріали справи не містять і відповідач, у порушення вимог ст. ст. 12, 81 ЦПК України таких суду не надав.

Натомість, слід зазначити, що позивачка постійно працювала по 09 жовтня 1999 року і її дохід у період 1989- 1992 роки становить : 3529,98 , 1667,28 (за неповною інформацією), 3273,78 , 32572,44. (а.с.99-102).

Та обставина, що у квитанціях про сплату вартості будинку зазначено, що платіж прийнято від ОСОБА_10 свідчить лише про внесення грошових коштів від імені особи, якій за актом прийому-передачі було надано у користування вказаний будинок та не може свідчити про належність саме йому вказаних коштів.

В судовому засіданні апеляційної інстанції позивачка пояснила, що від її імені платежі за борг по будинку радгосп не приймав, зазначаючи, що такі платежі повинні здійснюватися від імені ОСОБА_10, як особи, якій передано цей будинок та стверджувала, що за борг було сплачено за їх спільні з ОСОБА_10 кошти з яких, половина належала їй.

Як вбачається з матеріалів справи і це встановлено судом та не заперечувалось сторонами, ще за життя ОСОБА_10 розділив будинок на дві частини між собою та позивачкою (приблизно у 1996 році), у яких вони і проживали окремо до дня його смерті, що суд правильно оцінив, як факт визнання ним за позивачкою права власності на Ѕ частину будинку та не свідчить, як зазначає скаржник, лише про бажання батька усамітниця.

Таким чином, спірний будинок придбано за спільні грошові кошти ОСОБА_6 і ОСОБА_10, як членів сім'ї, половина з яких, належить позивачці, тому спірний будинок є об'єктом права їх спільної сумісної власності і їх частки у ньому є рівними.

З огляду на вище зазначене, рішення виконавчого комітету Лазурненської селищної ради від 20 жовтня 2006 року № 117, свідоцтво про право власності на житловий будинок АДРЕСА_1, виданий на ім'я ОСОБА_10, як і видане на їх підставі свідоцтво про право на спадщину за законом від 21 грудня 2017 року, видані після смерті ОСОБА_10 та порушують право власності на належну позивачці частку у будинку, тому підлягають визнанню недійсними.

Доводи апеляційної скарги про те, що суд безпідставно не взяв до уваги пояснення свідка ОСОБА_17 про те, що позивачка участі у погашенні боргу за будинок не приймала, підлягають відхиленню, оскільки вони протирічать встановленим у справі обставинам, що стверджені належними доказами.

Зазначення у скарзі про те, що для набуття права власності на частину у спільному майні, позивачка повинна була надати докази про власну участь у набутті цього майна, спростовуються наданими та дослідженими судом довідками про отриманий ОСОБА_6 дохід, як у період з 1978 по 1999 роки, так і з 1989 по 1992 роки включно, тобто у період, коли було здійснено погашення боргу за будинок, при тому, що докази на підтвердження того, що ОСОБА_10 у період 1989 - 1992 роки працював та мав дохід - відсутні.

Посилання в апеляційній скарзі на те, що суд вийшов за межі заявлених позовних вимог, самостійно обравши іншу підставу - ч. 2 ст. 17 ЗУ «Про власність» і ці обставини не були предметом судового розгляду підлягають відхиленню, оскільки позивачка вказувала, як підставу свого позову - ч. 1 ст. 17 ЗУ «Про власність»; хоча суд у рішенні і зазначив положення ч. 2 ст. 17 ЗУ «Про власність», однак, при вирішенні спору, виходив з встановлених обставин про те, що спірний будинок був придбаний внаслідок спільної праці ОСОБА_10 і ОСОБА_6 та виходячи з рівного ступеню їх трудової участі, тобто фактично, з підстав, передбачених ч. 1 ст. 17 ЗУ «Про власність», і це не призвело до неправильного вирішення спору.

З огляду на зазначене, апеляційна скарга ОСОБА_5 підлягає залишенню без задоволення, а рішення суду без змін.

Керуючись ст. ст. 367, п.1 ч.1 ст.374, 375 ЦПК України, суд

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_5 залишити без задоволення.

Рішення Скадовського районного суду Херсонської області від 19 грудня 2018 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку шляхом подання безпосередньо до Верховного Суду касаційної скарги протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Головуючий Л. П. Воронцова
Судді: П. Я. Ігнатенко О. М. Полікарпова

Дата складання повного судового рішення 18 березня 2019 року.