Ухвала

09 жовтня 2019 року

м. Київ

справа № 382/2559/15-ц

провадження № 61-31251св18

Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду: Сердюка В. В., Грушицького А. І., Фаловської І. М.,

учасники справи:

позивач - ОСОБА_1 ,

відповідач - ОСОБА_2 ,

розглянув у попередньому судовому засіданні у порядку письмового провадження касаційну скаргу ОСОБА_2 на рішення Яготинського районного суду Київської області від 17 листопада 2016 року в складі судді Литвин Л. І. та ухвалу Апеляційного суду Київської області від 23 серпня 2017 року в складі колегії суддів: Таргоній Д. О., Мельника Я. С., Коцюрби О. П.,

ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст позовних вимог і рішень судів

У грудні 2015 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 про визнання батьківства та стягнення аліментів.

В обґрунтування заявлених позовних вимог позивач зазначила, що 24 листопада 2007 року вона зареєструвала шлюб із відповідачем. Рішенням Яготинського районного суду Київської області від 11 серпня 2014 року шлюб між ними було розірвано. Проте, після розірвання шлюбу вони з відповідачем проживали разом, вели спільне господарство, були пов`язані спільним побутом до 10 лютого 2015 року. Від фактичних шлюбних стосунків з відповідачем ІНФОРМАЦІЯ_1 вона народила сина ОСОБА_3 , проте, так як вона проживала з відповідачем без реєстрації шлюбу, то прізвище батька у свідоцтві про народження сина було зазначено з її слів відповідно до статті 135 СК України. Відповідач матеріальну допомогу на утримання сина не надає. Вона проживає у квартирі АДРЕСА_1 разом з матір`ю та сином, на цей час знаходиться у відпустці по догляду з дитиною. Нерухомого та рухомого майна ні вона, ні її син не мають, жодного доходу не отримують. Відповідач проживає в будинку АДРЕСА_2 , працює водієм в ПАТ "Яготинський маслозавод", отримує постійний дохід, має у приватній власності вищевказаний будинок. Він є особою працездатною, має задовільний стан здоров`я, інших утриманців не має, тому може надавати матеріальну допомогу на утримання неповнолітнього сина.

Враховуючи наведене, позивач просила визнати відповідача батьком ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та стягнути з нього аліменти на утримання неповнолітнього сина у розмірі 1/2 частки усіх видів його доходу, але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, до досягнення сином повноліття та аліменти на особисте утримання у розмірі 1/4 частки, його заробітку, до досягнення сином трирічного віку.

Рішенням Яготинського районного суду Київської області від 17 листопада 2016 року позов задоволено частково. Визнано ОСОБА_2 батьком ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Стягнуто із ОСОБА_2 аліменти на користь ОСОБА_1 на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_3 у розмірі 1/3 частини з усіх видів його заробітку (доходу), але не менше, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 17 грудня 2015 року, і до досягнення сином повноліття, а також аліменти на особисте утримання ОСОБА_1 у розмірі 1/6 частки його заробітку (доходу), щомісячно, починаючи із 17 грудня 2015 року, і до досягнення сином трирічного віку. В задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Ухвалюючи рішення про часткове задоволення позову, суд першої інстанції виходив із того, що відповідач не надав суду доказів на спростування тверджень позивачки щодо його батьківства відносно її сина, для проведення генетичної експертизи не з`явився, а тому суд вважав встановленим той факт, для з`ясування якого експертизу було призначено.

Ухвалою Апеляційного суду Київської області від 23 серпня 2017 року рішення суду першої інстанції залишено без змін.

Залишаючи без змін рішення суду першої інстанції, апеляційний суд виходив із того, що відповідач про призначення експертизи як судом першої інстанції, так і апеляційним судом був обізнаний, належним чином повідомлений про час та місце відбору зразків для проведення експертизи, не надав суду будь-яких доказів на підтвердження поважності причин неявки до експертної установи.

Короткий зміст та узагальнені доводи касаційної скарги

У вересні 2017 року ОСОБА_2 подав до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ касаційну скаргу на рішення Яготинського районного суду Київської області від 17 листопада 2016 року та ухвалу Апеляційного суду Київської області від 23 серпня 2017 року, в якій просить скасувати зазначені судові рішення та передати справу на новий розгляд до суду апеляційної інстанції, обґрунтовуючи свої вимоги порушенням судами норм процесуального права та неправильним застосуванням норм матеріального права.

У касаційній скарзі заявник вказує на те, що суди не навели безспірних доказів на підтвердження кровного споріднення між ним та дитиною. При цього, звертає увагу, що він не повідомлявся про час та місце проведення відбору зразків для проведення генетичної експертизи, що підтверджується тим, що вся кореспонденції, яка була йому направлена, повернулася з відміткою про закінчення терміну зберігання.

Рух справи в суді касаційної інстанції

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 04 жовтня 2017 року відкрито касаційне провадження у зазначеній цивільній справі, витребувано матеріали справи та надано строк для подання заперечень на касаційну скаргу.

15 грудня 2017 року набрав чинності Закон України від 03 жовтня 2017 року «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів»), за яким судом касаційної інстанції у цивільних справах є Верховний Суд (стаття 388 ЦПК України).

Відповідно до підпункту 4 пункту 1 розділу XIII «Перехідні положення» ЦПК України касаційні скарги (подання) на судові рішення у цивільних справах, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, передаються до Касаційного цивільного суду та розглядаються спочатку за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

У травні 2018 року Вищим спеціалізованим судом України з розгляду цивільних і кримінальних справ зазначену справу передано до Верховного Суду.

Відповідно до підпунктів 2.3.2, 2.3.4, 2.3.13, 2.3.49 Положення про автоматизовану систему документообігу суду, затвердженого рішенням Ради суддів України від 26 листопада 2010 року № 30, зі змінами та доповненнями, постанови Пленуму Верховного Суду від 24 травня 2019 року № 8 «Про здійснення правосуддя у Верховному Суді» та рішення зборів суддів Касаційного цивільного суду від 28 травня 2019 року № 7 «Про заходи, спрямовані на своєчасний розгляд справ і їх вирішення у розумні строки», у зазначеній справі призначено повторний автоматизований розподіл.

Справу розподілено судді-доповідачу.

Позиція та висновки Верховного Суду

Відповідно до частини п`ятої статті 401 ЦПК України суд касаційної інстанції призначає справу до судового розгляду за відсутності підстав, встановлених частинами третьою, четвертою цієї статті. Справа призначається до судового розгляду, якщо хоча б один суддя із складу суду дійшов такого висновку. Про призначення справи до судового розгляду постановляється ухвала, яка підписується всім складом суду.

Виходячи з викладеного, зважаючи на те, що під час проведення попереднього розгляду справи не встановлено обставин, передбачених частинами третьою, четвертою статті 401 ЦПК України, суд вважає за необхідне призначити справу до судового розгляду.

Відповідно до частини першої статті 402 ЦПК України у суді касаційної інстанції скарга розглядається за правилами розгляду справи судом першої інстанції в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи з урахуванням статті 400 цього Кодексу.

Керуючись статтями 401, 402 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду

УХВАЛИВ:

Цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання батьківства та стягнення аліментів, за касаційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Яготинського районного суду Київської області від 17 листопада 2016 року та ухвалу Апеляційного суду Київської області від 23 серпня 2017 року призначити до судового розгляду колегією у складі п`яти суддів у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: В. В. Сердюк

А. І. Грушицький

І. М. Фаловська