П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 жовтня 2019 року місто Київ

справа № 757/32359/18

провадження 22-ц/824/11876/2019

Київський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: судді-доповідача - Шкоріної О.І., суддів - Поливач Л.Д., Стрижеуса А.М.,

сторони:

позивач - Акціонерне товариство Комерційний Банк «ПриватБанк»

відповідач - ОСОБА_1

розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1

на рішення Дніпровського районного суду м.Києва від 3 червня 2019 року, ухвалене у складі судді Чех Н.А.,

у справі за позовом Акціонерне товариство Комерційний Банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,-

В С Т А Н О В И В :

У липні 2018 року позивач ПАТ КБ «ПриватБанк» звернувся до суду з позовом до відповідача ОСОБА_1 про стягнення заборгованості.

Свої вимоги позивач обґрунтовував тим, що відповідно до укладеного договору б/н від 13 грудня 2006 року відповідач отримав у позивача кредит у розмірі 4000 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36,00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з Тарифами, Правилами та Умовами надання банківських послуг, які викладені на банківському сайті, складають між ним та банком договір, що підтверджується підписом у заяві. В порушення умов договору відповідач зобов`язання належним чином не виконав. Станом на 31 березня 2018 року має заборгованість - 17870 грн.97 коп., яка складається з: заборгованості за кредитом - 3338 грн.39 коп., заборгованості за процентами - 10134 грн.43 коп., пеня та комісія - 307 грн.96 коп., штраф - 827 грн.19 коп. (процентна складова) та 500 грн. (фіксована складова) відповідно до п.8.6 Умов та правил надання банківських послуг.

Посилаючись на зазначені обставини, просив позов задовольнити.

Рішенням Дніпровського районного суду м.Києва від 3 червня 2019 року позов ПАТ КБ «ПриватБанк» задоволено частково та стягнуто з ОСОБА_1 заборгованість за кредитом - 3338,39 грн., за процентами 3658,88 грн. та судовий збір - 1762 грн.

Не погоджуючись з зазначеним рішенням, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просив скасувати рішення суду першої інстанції в частині стягнення з нього заборгованості за процентами у розмірі 3658 грн.88 коп. та судового збору у розмірі 1762 грн. та ухвалити в цій частині нове рішення, яким у задоволенні позову в частині стягнення заборгованості за процентами відмовити, судовий збір не стягувати.

В апеляційній скарзі посилається на неповне з`ясування судом обставин справи , порушення норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права. Зокрема, зазначав про те, що суд першої інстанції не звернув увагу, що відповідно до Умов та правил надання банківських послуг строк погашення кредиту в повному обсязі відповідає останньому дню місяця, зазначеного на платіжній картці, а тому з урахуванням пояснень представника позивача в судовому засіданні, який пояснив, що термін дії картки не може перевищувати 4 роки, підстави для стягнення заборгованості по процентам за період з 2015 по 2018 роки - відсутні. Крім того, апелянт зазначив про безпідставність стягнення з нього як інваліда другої групи судового збору.

Рішення суду першої інстанції в частині задоволення позовних вимог АТ КБ «ПриватБанк» про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за кредитом в сумі 3338 грн. 39 коп., а також відмови у задоволенні вимог про стягнення пені, комісії та штрафів не оскаржується, а тому апеляційним судом не переглядається.

Правом на подання відзиву позивач не скористався.

Справу розглянуто в порядку ст. 369 ЦПК України без повідомлення учасників справи.

Перевіривши законність і обґрунтованість ухваленого у справі судового рішення, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Судом установлено, що відповідач 13 грудня 2006 року підписав Заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у ПриватБанку, за якою він отримав платіжну картку (кредитка), з кредитним лімітом в розмірі 4000 грн., зі сплатою відсотків за користування кредитом в розмірі 36% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. При підписанні заяви, відповідачу відкрито картковий рахунок. Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з умовами надання банківських послуг, правилами користування платіжною карткою та тарифами банку складає між ним та банком договір, що підтверджується підписом у заяві.

Банк свої зобов`язання виконав в повному обсязі, тоді як боржник свої зобов`язання порушив, кредитні кошти відповідачем не повернуто.

Ухвалюючи рішення про часткове задоволення позовних вимог, суд першої інстанції виходив із того, що між сторонами був укладений договір, який діє до цього часу, оскільки сторонами у справі не надано доказів на підтвердження припинення договору (строк дії картки). За таких обставин наявні підстави для стягнення суми боргу за тілом кредиту, та нарахованих процентів за три останні роки, що передували зверненню позивача до суду.

Проте, повністю погодитись з такими висновками суду першої інстанції не можна, виходячи з наступного.

Відповідно до ч.1 ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (ч.1 ст.1048 ЦК України).

Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним ( ст.1055 ЦК України).

Відповідно до ч.ч.1,2 ст.207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

За змістом ст.634 цього Кодексу договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

Судом установлено, що укладений сторонами 13 грудня 2006 року договір складається з підписаної відповідачем заяви про приєднання до Умов а Правил надання банківських послуг в Приватбанку, яка разом з Пам`яткою клієнта, Умовами та Правилами надання банківських послуг, а також Тарифами Банку є Договором про надання банківських послуг.

Підписана відповідачем анкета-заява не містить відомостей про розмір грошових коштів та умови і порядок їх надання банком та повернення, а долучені позивачем до позовної заяви Витягу з Умов і Правил надання банківських послуг підпису відповідача не містить. До того ж позивачем не надано до позовної заяви Тарифи банку, які б містили підпис відповідача.

Без належних та допустимих доказів про конкретні запропоновані відповідачу Умови та Правила надання банківських послуг, відсутність у анкеті - заяві зафіксованої домовленості сторін про розмір та порядок сплати відсотків за користування грошовими коштами, пені та штрафів а несвоєчасне виконання умов договору, наданий позивачем витяг з Умов та Правил надання банківських послуг не є стандартною (типовою) формою кредитного договору.

Аналогічного висновку дійшла Велика Палата Верховного Суду при розгляді справи № 342/180/17.

За таких обставин передбачених законом підстав для задоволення позовних вимог банку про стягнення з ОСОБА_1 3658 грн.88 коп. заборгованості за відсотками за користування кредитом у суду першої інстанції не було, а тому рішення суду першої інстанції в частині стягнення заборгованості за процентами в сумі 365 грн.88 коп. підлягає скасуванню з ухваленням в цій частині нового рішення про відмову у задоволенні цих вимог.

Крім того, суд першої інстанції, вирішуючи питання про розподіл судових витрат, безпідставно поклав сплату судового збору на відповідача, який як інвалід другої групи відповідно до п.9 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір» звільнений від сплати судового збору.

Відповідно до ч.6 ст.141 ЦПК України якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Отже, враховуючи, що відповідач звільнений від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях, підстави стягнення з останнього сплаченого позивачем судового збору відсутні, а тому рішення суду в частині стягнення судового збору з ОСОБА_1 підлягає скасуванню.

Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, апеляційний суд вважає, що позивачу має бути частково компенсовано сплачений судовий збір за рахунок держави пропорційно до задоволених позовних вимог (( 3338,39 грн. х 100% : 17870,97 грн.) х1762 грн. : 100%).

Керуючись ст.ст. 259, 268, 367, 374, 376, 381-384, 390 ЦПК України, суд,-

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - задовольнити.

Рішення Дніпровського районного суду м.Києва від 3 червня 2019 року - в частині стягнення з ОСОБА_1 на користь Публічного акціонерного товариства «Комерційний Банк «Приватбанк» 3658 грн. 88 коп. заборгованості за відсотками за користування кредитом, 1762 грн. судового збору скасувати і ухвалити в цій частині нове судове рішення наступного змісту.

У задоволенні позовних вимог Акціонерного товариства «Комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_1 про стягнення процентів за користування кредитними коштами відмовити.

Акціонерному товариству «Комерційний банк «Приватбанк» (, адреса: 01001, м.Київ, вул.Грушевського, 1 «Д») частково компенсувати за рахунок держави в порядку визначеному Кабінетом Міністрів судовий збір в сумі 329 грн.14 коп.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Суддя-доповідач: О.І. Шкоріна

Судді: Л.Д. Поливач

А.М. Стрижеус