Справа № 2-201/2011 Головуючий у 1 інстанції: Кирилюк А.І.
Провадження № 22-ц/811/1986/18 Доповідач в 2-й інстанції: Крайник Н. П.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 березня 2019 року Львівський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючої: Крайник Н. П.

суддів: Шеремети Н. О., Цяцяка Р. П.

при секретарі: Куцику І. Б.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Львові цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Залізничного районного суду міста Львова від 06 листопада 2017 року у справі за позовом ОСОБА_2 до Рудненської селищної ради Залізничного району м. Львова, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 про визнання недійсним рішення Рудненської селищної ради Залізничного району м. Львова та державного акту на право власності на землю, -

в с т а н о в и в:

18.11.2008 року ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до Рудненської селищної ради Залізничного району м. Львова, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, в якому просив визнати незаконним та скасувати рішення Рудненської селищної ради № 596 від 23.12.2004 року «Про затвердження проекту відведення на земельну ділянку площею 0,02 га в АДРЕСА_1 гр. ОСОБА_6», визнати недійсним державний акт на право власності на земельну ділянку серії НОМЕР_1 виданий ОСОБА_6 21 березня 2005 року Рудненською селищною радою та стягнути з відповідача на користь позивача судові витрати по справі.

Позовні вимоги обґрунтовував тим, що є співвласником житлового будинку, який знаходиться за адресою АДРЕСА_1. Предметом спору є земельна ділянка, що є прибудинковою територією будинків АДРЕСА_2. Станом на січень 2002 року будинки № 3 та № 3-а були як один жиловий будинок, який значився під АДРЕСА_1, і в якому було дві квартири: №1, де проживала сім"я ОСОБА_2 та № 2, де проживала сім'я ОСОБА_4. Дані квартири були приватизовані обома сім'ями. При цьому порядок користування закріпленої за будинком прибудинкової території не визначався. Рішенням Рудненської селищної Ради за №32 від 26.02.2002 року частинам будинку були присвоєні окремі номери: квартирі №1 номерний знак 3-а, а квартирі № 2 - номерний знак № 3. Розмір прибудинкової земельної ділянки складав 0,1059 га без врахування зони «червоної лінії». Рішенням Рудненської селищної Ради №278 від 05.11.2003 року позивачу було відмовлено у передачі у приватну власність частини земельної ділянки площею 0,0585 га з покликанням на те, що її частина в розмірі 0,020 га вже передана відповідачеві ОСОБА_3, а тому план території не відповідає технічним вимогам. Незважаючи на його неодноразові скарги та заяви до відповідача - Рудненської селищної Ради, а також на наявність у Залізничному суді м. Львова на розгляді його - ОСОБА_2 позову до ОСОБА_3, ОСОБА_8, ОСОБА_4 про знесення самочинно зведеної прибудови та будівлі, приведення земельної ділянки до попереднього стану, відповідачі продовжували узаконювати самовільне будівництво та приватизацію земельної ділянки. Рішенням Рудненської селищної Ради № 532 від 22.07.2004 року «Про затвердження матеріалів попереднього погодження на земельну ділянку» та № 596 від 23.12.2004 року «Про затвердження проекту відводу земельної ділянки» без відома позивача та без його згоди було затверджено проект відведення на земельну ділянку площею 0,02 га для індивідуального житлового будівництва по АДРЕСА_2 ОСОБА_3 та на підставі рішення Рудненської селищної ради № 596 від 23.12.2004 року ОСОБА_3 видано державний акт на право власності на земельну ділянку площею 0,020 га серії НОМЕР_2 від 21.03.2005 року, яка найого думку, була незаконно вилучена з прибудинкової території будинків № 3 і 3-а по вул. Стуса. 01.03.2007 року Рудненською селищною радою було винесено рішення № 25 «Про узаконення самовільного будівництва», на підставі якого ОСОБА_3 зареєстрував самовільно збудований будинок в БТІ як АДРЕСА_1. Вважає, що такими діями відповідачі порушили його права як добросовісного землекористувача, які підлягають захисту в судовому порядку.

Оскаржуваним рішенням у задоволенні позову ОСОБА_2 до Рудненської селищної ради Залізничного району м. Львова, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 про визнання недійсним рішення Рудненської селищної ради Залізничного району м. Львова та державного акту на право власності на землю відмовлено.

Рішення суду оскаржив ОСОБА_2

Вважає його незаконним, необгрунтованим, таким, що ухвалене з порушенням норм матеріального і процесуального права та з невідповідністю висновків суду обставинам справи.

Зазначає, що, ухвалюючи оскаржуване рішення, суд першої інстанції не надав належної оцінки заявам про приватизацію спірної земельної ділянки користувачів такої ОСОБА_2 та ОСОБА_3, які подавалися до Рудненської селищної ради та строк їх подання. Таким чином, відмовивши у задоволенні його позовних вимог, судом порушено його права на приватизацію та право подальшого землекористування як рівноправного землекористувача, незаконно та необґрунтовано надано перевагу на приватизацію спірної земельної ділянки іншому землекористувачу - ОСОБА_3 Звертає увагу суду на те, що спірна земельна ділянка передана у власність ОСОБА_3 без відповідного акту узгодження меж з ним, як суміжним землекористувачем, у зв»язку з чим приватизація земельної ділянки площею 0,2000 га ОСОБА_3 проведена з порушенням норм чинного земельного законодавства. Вважає, що районним судом не враховано, що Державний акт на право власності на земельну ділянку серія НОМЕР_2 від 21.03.2005 року, який видано ОСОБА_3 на підставі рішення Рудненської селищної ради № 596 від 23.12.2004 року «Про затвердження проекту відводу земельної ділянки» також прийнято відповідачем з порушенням норм земельного законодавства, у зв»язку з чим зазначений державний акт є недійсним.

Просить рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення, яким позов задовольнити.

Через канцелярію суду 16.05.2018 року за вх. № 8782 надійшов відзив на апеляційну скаргу Рудненської селищної ради, в якому зазначено, що на підставі заяви ОСОБА_3 від 24.12.2002 року щодо надання йому у приватну власність земельної ділянки площею 0,02га для обслуговування житлового будинку по АДРЕСА_1 рішенням Рудненської селищної ради № 86 від 26.12.2002 року ОСОБА_3 було надано згоду на розробку та виготовлення проекту відводу на вказану ділянку. В подальшому, на підставі заяв ОСОБА_3 від 26.06.2004 року, від 15.11.2004 року та наданих технічних матеріалів та документів, передбачених законодавством і необхідних для оформлення права власності на земельну ділянку, селищною радою прийнято рішення №596 від 23.12.2004 року «Про затвердження проекту відводу земельної ділянки», та № 532 від 22.07.2004 року «Про затвердження матеріалів попереднього погодження на земельну ділянку», на підставі яких ОСОБА_3 видано Державний акт на право власності на землю. Вважає, що Рудненською селищною радою дотримано порядок безоплатної приватизації ОСОБА_3 земельної ділянки по АДРЕСА_1, передбачений ст. 118 Земельного кодексу України. Просить рішення суду залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

У засіданні суду апеляційної інстанції ОСОБА_2 та його представник ОСОБА_9 скаргу підтримали з підстав, наведених у ній, просили скаргу задоволити, рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення по суті позовних вимог.

Представник ОСОБА_3 - ОСОБА_10 проти скарги заперечила, просила у задовленні скарги відмовити, рішення суду залишити без змін.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення учасників справи, перевіривши матеріали справи в межах доводів скарги та позовних вимог, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення з наступних мотивів.

Згідно вимог ст.ст.12, 13 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. При цьому кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Статтею 12 Земельного кодексу України передбачено, що до повноважень сільських, селищних, міських рад у галузі земельних відносин на території сіл, селищ, міст належить, зокрема передача земельних ділянок комунальної власності у власність громадян та юридичних осіб відповідно до цього Кодексу.

Відповідно до п.б ч.1 ст.81 Земельного кодексу України, громадяни України набувають права власності на земельні ділянки на підставі безоплатної передачі із земель державної і комунальної власності.

Згідно положень ст.83 Земельного кодексу України, землі, які належать на праві власності територіальним громадам сіл, селищ, міст, є комунальною власністю. У комунальній власності перебувають усі землі в межах населених пунктів, крім земельних ділянок приватної та державної власності; земельні ділянки, на яких розташовані будівлі, споруди, інші об'єкти нерухомого майна комунальної власності незалежно від місця їх розташування.

Відповідно до ч.1. ст.92 Земельного кодексу України, право постійного користування земельною ділянкою - це право володіння і користування земельною ділянкою, яка перебуває у державній або комунальній власності, без встановлення строку.

Статтею 96 Земельного кодексу України передбачено, що землекористувачі зобов'язані не порушувати прав власників суміжних земельних ділянок та землекористувачів.

Згідно ч.1 та ч.2 ст.103 Земельного кодексу України, власники та землекористувачі земельних ділянок повинні обирати такі способи використання земельних ділянок відповідно до їх цільового призначення, при яких власникам, землекористувачам сусідніх земельних ділянок завдається найменше незручностей (затінення, задимлення, неприємні запахи, шумове забруднення тощо). Власники та землекористувачі земельних ділянок зобов'язані не використовувати земельні ділянки способами, які не дозволяють власникам, землекористувачам сусідніх земельних ділянок використовувати їх за цільовим призначенням (неприпустимий вплив).

Відповідно до ст.116 Земельного кодексу України, громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом або за результатами аукціону. Набуття права на землю громадянами та юридичними особами здійснюється шляхом передачі земельних ділянок у власність або надання їх у користування.

Безоплатна передача земельних ділянок у власність громадян провадиться у разі: а) приватизації земельних ділянок, які перебувають у користуванні громадян; б) одержання земельних ділянок внаслідок приватизації державних і комунальних сільськогосподарських підприємств, установ та організацій; в) одержання земельних ділянок із земель державної і комунальної власності в межах норм безоплатної приватизації, визначених цим Кодексом.

Порядок безоплатної приватизації земельних ділянок громадянами встановлений статтею 118 Земельного кодексу України.

Зокрема, відповідно до ч.1 та 2 ст.118 Земельного кодексу України, громадянин, зацікавлений у приватизації земельної ділянки, яка перебуває у його користуванні, подає заяву до відповідної районної, Київської чи Севастопольської міської державної адміністрації або сільської, селищної, міської ради за місцезнаходженням земельної ділянки.

Рішення органів виконавчої влади та органів місцевого самоврядування щодо приватизації земельних ділянок приймається у місячний строк на підставі технічних матеріалів та документів, що підтверджують розмір земельної ділянки.

Судом встановлено, що станом на січень 2002 року будинки № 3 та № 3-а були одним житловим будинком, який значився під АДРЕСА_1, і в якому було дві квартири: №1, де проживала сім"я ОСОБА_2, та № 2, де проживала сім'я ОСОБА_3.

Зазначені квартири були приватизовані сторонами.

Рішенням Рудненської селищної Ради №32 від 26.02.2002 року «Про присвоєння номерного знаку АДРЕСА_1» присвоєно частині будинку номерний знак АДРЕСА_2, в якій знаходиться кв. 1, та залишено за кв. 2 номерний знак будинку 3 /а.с.10/.

Встановлено, що ОСОБА_11, ОСОБА_12, ОСОБА_2 є співвласниками житлового будинку АДРЕСА_2, що підтверджується копією свідоцтва про право власності на житловий будинок від 10.01.2003 року, серія КММ № 016019.

У 2003 році ОСОБА_11, ОСОБА_11, ОСОБА_2 звернулися до Рудненської селищної ради із заявою про надання безоплатно у приватну власність земельної ділянки, площею 0,0585 га, для обслуговування житлового будинку за адресою АДРЕСА_2

Рішенням Рудненської селищної Ради №278 від 05.11.2003 року ОСОБА_2, ОСОБА_11, ОСОБА_11 було відмовлено у передачі безоплатно у приватну власність земельної ділянки площею 0,0585 га, оскільки її частина в розмірі 0,020 га надана ОСОБА_3, а план території не відповідає технічним вимогам /а.с.12/.

22.07.2004 року Рудненською селищною радою прийнято рішення № 532 «Про затвердження матеріалів попереднього погодження на земельну ділянку площею 0,02 га для індивідуального житлового будівництва за адресою АДРЕСА_2».

Матеріалами справи встановлено, що рішенням Рудненської селищної Ради №596 від 23.12.2004 року «Про затвердження проекту відведення на земельну ділянку площею 0,02 га в АДРЕСА_2» затверджено проект відведення на земельну ділянку площею 0,02 га для індивідуального житлового будівництва по АДРЕСА_2 ОСОБА_3

На підставі рішення Рудненської селищної ради №596 від 23.12.2004 року «Про затвердження проекту відведення на земельну ділянку площею 0,02 га в АДРЕСА_2» ОСОБА_3 видано державний акт на право власності на земельну ділянку площею 0,020 га в АДРЕСА_2, серії НОМЕР_2 від 21.03.2005 року /а.с.9/.

01.03.2007 року Рудненською селищною радою було прийнято рішення № 25 «Про прийняття в експлуатацію закінченого будівництвом індивідуального житлового будинку АДРЕСА_2» та ОСОБА_3 зареєстровано житловий будинок АДРЕСА_2 в ОКП «БТІ та ЕО».

Враховуючи наведене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції прийшов до вірного висновку про відмову у задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 до Рудненської селищної ради, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 про визнання недійсним рішення Рудненської селищної ради №596 від 23.12.2004 року «Про затвердження проекту відведення на земельну ділянку площею 0,02 га в АДРЕСА_2» та визнання недійсним державного акту на право власності на земельну ділянку площею 0,020 га в АДРЕСА_2, оскільки передача даної земельної ділянки у власність ОСОБА_3 проведена Рудненською селищною радою з дотриманням порядку, встановленого Земельним кодексом України.

Крім того, ні в суді першої, ні в суді апеляційної інстанції позивачем не надано належних доказів на підтвердження того, що діями відповідачів порушуються його права як користувача земельної ділянки прибудинкової території будинку АДРЕСА_1,оскільки матеріали справи не містять доказів того, що спірна земельна ділянка, на яку претендує позивач, належала до прибудинкової території будинку під АДРЕСА_1, у якому знаходилось дві квартири: №1, де проживала сім"я ОСОБА_2, та № 2, де проживала сім'я ОСОБА_3, та що при присвоєнні частині будинку номера АДРЕСА_1 селищною радою вирішувалось питання про закріплення за будинком № 3а частини земельної ділянки колишнього будинку № 3 та що сторони були користувачами цієї земельної ділянки.

Доводи апеляційної скарги правильних висновків суду не спростовують, підстав для задоволення скарги та скасування рішення суду колегія суддів не вбачає.

Керуючись ст.ст. 367, 368, п. 1 ч. 1 ст. 374, ст.ст. 375, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, Львівський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ, -

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення.

Рішення Залізничного районного суду міста Львова від 06 листопада 2017 року залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскарженою у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складення повної постанови.

Повний текст постанови складено 14.03.2019 року.

Головуючий: Крайник Н. П.

Судді: Шеремета Н. О.

Цяцяк Р. П.