Провадження № 22-ц/801/382/2019
Головуючий у суді 1-ї інстанції Ан О. В.
Доповідач:Сало Т. Б.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 березня 2019 рокуСправа № 127/26888/18м. Вінниця

Вінницький апеляційний суд у складі: головуючого судді Сала Т.Б., суддів: Ковальчука О.В., Якименко М.М., розглянувши у порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_3 на рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 07 грудня 2018 року, ухваленого суддею Ан О.В. у м. Вінниці (повний текст рішення складено 11 грудня 2018 року), у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості,

встановив:

У жовтні 2018 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» (далі - ТОВ «ФК «ЄАПБ») звернулося до суду із вказаним позовом, у якому просило стягнути з ОСОБА_3 заборгованість за кредитним договором в розмірі 114575,20 грн., яка складається з основного боргу в сумі 25267,23 грн., заборгованості за відсотками 5,83 грн., заборгованості за платою за управлінням кредитом 61536,34 грн. та пені в розмірі 27765,80 грн.

Позов мотивовано тим, що 26.12.2013 між Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Центр фінансових рішень» (далі - ТОВ «ФК «ЦФР») та ОСОБА_3 укладено кредитний договір.

14.07.2017 між ТОВ «ФК «ЦФР» та ТОВ «ФК «ЄАПБ» укладено договір факторингу, у відповідності до якого останньому відступлено право грошової вимоги до ОСОБА_3 за зазначеним кредитним договором. Після відступлення позивачу права грошової вимоги, позичальник в добровільному порядку заборгованість не погасив, що стало підставою для звернення позивача до суду із вказаним позовом.

Рішенням Вінницького міського суду Вінницької області від 07 грудня 2018 року позов задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_3 на користь ТОВ «ФК «ЄАПБ» заборгованість за кредитним договором в розмірі 39732,65 грн. У задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Не погодившись із вказаним рішенням, ОСОБА_3 подав апеляційну скаргу, у якій, посилаючись на порушення судом норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права, просить його скасувати та ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні позовних вимог у повному обсязі.

У скарзі заначено, що судом при ухвалені рішення про стягнення заборгованості за тілом кредиту та щомісячної плати за кредитом не застосовано строк позовної давності та не наведено підстав не застосування такого строку; судом не застосовані правові позиції ВСУ та ВС з приводу заборони встановлювати у кредитному договорі будь-які збори, відсотки, комісії, платежі за дії, які не є послугою у розумінні Закону України «Про захист прав споживачів» (постанова від 16.11.2016 у справі №6-1746цс16 та постанова від 27.06.2018 у справі №753/6484/16-ц).

У поданому на апеляційну скаргу відзиві ТОВ «ФК «ЄАПБ» просить апеляційну скаргу ОСОБА_3 залишити без задоволення, рішення суду першої інстанції скасувати в частині незадоволених позовних вимог та ухвалити нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги у повному обсязі.

Апеляційний суд, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, дійшов до висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з огляду на наступне.

Частково задовольняючи позовні вимоги суд першої інстанції виходив з того, що відповідач неналежним чином виконував зобов'язання за кредитним договором, внаслідок чого у нього виникла заборгованість, тому, з урахуванням суми наданих кредитних коштів та суми погашеної заборгованості за тілом кредиту з відповідача підлягає стягненню основна сума боргу в розмірі 19735,63 грн., а у зв'язку із сплатою відповідачем 33319,05 грн. загальної суми щомісячних платежів за кредитом, з нього підлягає до стягнення різниця у розмірі 19991,19 грн.

Апеляційний суд не погоджується із вказаним висновком суду першої інстанції, так як суд не дослідив та не надавав оцінку заяві відповідача про застосування строків позовної давності.

Встановлено, що 26 грудня 2013 року між ТОВ «ФК «ЦФР» та ОСОБА_3 укладено кредитний договір №711444161 на суму 55531,60 грн. строком на 24 місяці (а.с. 4).

Відповідно до умов договору сума кредиту становить 55531,60 грн. Річна відсоткова ставка - 0,01% річних. Строк на який надається кредит - 24 місяців. Повернення кредиту (внесення плати за ним) здійснюється щомісячно, за графіком платежів (додаток до договору).

Разова плата за кредитом - 2000 грн. Щомісячна плата за кредитом - 4,00% від суми кредиту, що становить 2221,26 грн. Пеня за несвоєчасне виконання грошового зобов'язань -0,3 % від суми прострочення за кожний день прострочення.

Умовами кредитного договору, а саме п. 6 визначено, що до складу плати за кредитом (сукупної вартості кредиту) входять плата за річною відсотковою ставкою, разова плата за кредитом та щомісячна плата за кредитом.

14.07.2017 між ТОВ «ФК «ЦФР» та ТОВ «ФК «ЄАПБ» укладено договір відступлення прав вимоги №20170714, за умовами якого ТОВ «ФК «ЦФР» відступило позивачу право вимоги до ОСОБА_3 за вказаним кредитним договором.

Згідно витягу з реєстру боржників сума заборгованості становить 114575,20 грн., з яких сума за основною заборгованістю 25267,23 грн., заборгованість за відсотками 5,83 грн., заборгованість за платою за управлінням кредитом 61536,34 грн. та пенею 27765,80 грн (а.с.16-19).

Листом від 21.07.2017 ТОВ «ФК «ЄАПБ» повідомило ОСОБА_3 про відступлення права грошової вимоги за укладеним із ним кредитним договором від 26.12.2013 у розмірі 114575,20 грн. та необхідність сплати наявної заборгованості (а.с.14).

Відповідно до ч. 1 ст. 367 ЦПК України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Колегія суддів вважає, що суд першої інстанції встановив всі обставини справи необхідні для вирішення спору по суті.

ОСОБА_3 в скарзі посилається на правову позицію, висловлену ВСУ у постанові від 16.11.2016 у справі №6-1746цс16, обґрунтовуючи нею незаконність вимог позову про стягнення щомісячної плати за кредитом, які, в даному випадку, в позові мають назву «управління кредитом».

Відповідно до правової позиції ВСУ у справі № 6-1746цс16 вказано, що незаконними є вимоги про стягнення позичальника на користь банку комісії за послуги, що супроводжували кредит, а саме компенсація сукупних послуг банку.

Вказана правова позиція не може бути застосована при вирішенні даного спору, так як встановлено, що плати за таку послугу як «управління кредитом» банком в договорі кредиту не встановлено.

В кредитному договорі, який підписаний сторонами, існує умова сплати позичальником протягом 24 місяців річної відсоткової ставки в розмірі 0,01% річних та щомісячної плати за кредитом.

Відповідно до п. 6 кредитного договору, щомісячна плата за кредитом входить до складу щомісячного платежу відповідно до графіку платежів.

Відповідно до додатку до кредитного даного договору, який теж підписаний сторонами договору, позичальник щомісячно протягом 24 місяців, повинен сплачувати загальну суму щомісячного платежу, яка включає в себе частину кредиту, що підлягає поверненню плата за річною відсотковою ставкою та щомісячну плату за кредитом.

За кредитним договором банк або інша фінансова установа зобов'язується надати грошові кошти позичальникові, а позичальник зобов'язаний повернути кредит та сплатити проценти (ч. 1 ст. 1054 ЦК України).

За загальноприйнятими правилами, які базуються на матеріальних нормах права, у кредитному договорі передбачаються мета, сума і строк кредиту, умови і порядок його видачі та погашення, види забезпечення зобов'язань позичальника, відсоткові ставки, порядок плати за кредит, обов'язки, права і відповідальність сторін щодо видачі та погашення кредиту.

Отже, поняття «плата за кредитом» та поняття «проценти» є тотожними.

Відповідно до ч. 2 ст. 1056-1 ЦК України, розмір процентів, тип процентної ставки та порядок їх сплати за кредитним договором визначається в договорі.

Дослідивши умови договору від 26.12.2013 року та додаток до нього, колегія суддів вважає, що в згаданому кредитному договорі щомісячна плата за кредитом разом з річною відсотковою ставкою за кредитом, в загальному є процентами за кредитним договором, які повинні сплачуватись позичальником щомісячно.

Згідно з частиною четвертою статті 11 Закону України «Про захист прав споживачів», споживач не зобов'язаний сплачувати кредитодавцеві будь-які збори, відсотки, комісії або інші вартісні елементи кредиту, що не були зазначені у договорі.

В даному випадку, при укладанні кредитного договору сторони обумовили та погодили між собою тип процентної ставки, її форму, розмір та порядок сплати.

Отже, при вирішені даного спору не можливо стверджувати, що щомісячна плата за кредитом в розмірі 2221,26 грн., яка передбачена кредитним договором є тією платою, яка відповідно до норм Закону України «Про захист прав споживачів» не може бути нарахована та стягнута.

Також апелянт стверджує в скарзі про пропуск позивачем загального строку позовної давності до платежів до 23.10.2015 року (відповідно до графіку), так як щомісячні платежі після цієї дати знаходяться в межах строків позовної давності. Апелянт вважає, що позивач може просити стягнути з відповідача 4442,54 грн.

Отже, апелянт фактично погоджується з заборгованістю в сумі платежів, які повинні бути здійсненні в межах трьох річного строку - після 23.10.2015.

Відповідно до Додатку до кредитного договору погашення кредиту відбуватиметься з 26.12.2013 по 23.12.2015 платежами кожного місяця у сумі 4535,33 грн. (загальна сума щомісячного платежу).

Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови в позові (частина четверта статті 267 ЦК України).

Статтею 257 ЦК України встановлено загальну позовну давність тривалістю у три роки.

Відповідно до частини 5 статті 261 ЦК України, за загальним правилом за зобов'язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання (частина п'ята цієї статті). Строк погашення кредиту визначено щомісячними платежами за попередній місяць, а строк повернення кредиту в повному обсязі визначено останнім днем місяця вказаного у додатку до кредитного договору.

Встановлено та не заперечувалося сторонами, що останній платіж за кредитним договором ОСОБА_3 здійснив 30.03.2015 у розмірі 3000,00 грн., подальше погашення заборгованості відповідачем не здійснювалося, що підтверджується довідкою про рух коштів по кредиту та розрахунком заборгованості.

Останній платіж за кредитним договором (відповідно до додатку до кредитного договору) повинен бути внесений позичальником 23.12.2015.

З позовом у справі, яка переглядається, позивач звернулося у жовтні 2018 року.

В межах загального строку позовної давності підпадають платежі за жовтень, листопад та грудень 2015 року.

Отже, загалом в межах трьох років до дати звернення з позовом до суду, з відповідача слід стягнути 13605,99 грн. (4535,33грн. х 3міс.).

Рішення суду першої інстанції в частині відмови в стягненні заборгованості пені сторонами не оскаржувалось, а тому апеляційним судом в силу ч. 1 ст. 367 ЦПК України в цій частині справа не переглядалась.

Слід зазначити, що у відзиві на апеляційну скаргу позивач просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове, яким їх позовні вимоги задовольнити в повному обсязі. Така процесуальна поведінка позивача є незаконною та некоректною в правовому розумінні, так як позивач апеляційну скаргу на рішення суду не подавав, а відповідно до ст. 367 ЦПК України, справа може бути переглянута лише на підставі апеляційної скарги, в межах її доводів. Рішення суду не може бути переглянуте на підставі відзиву на апеляційну скаргу незалежно від мотивів зазначених в ньому.

Згідно п.п. 1, 4 ч. 1 ст. 376 ЦПК України, підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є неповне з'ясування обставин, що мають значення для справи, та порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Згідно ч.ч. 1, 13 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Зважаючи на те, що позовні вимоги ТОВ «ФК «ЄАПБ» задоволені частково, з відповідача на його користь підлягає стягненню судовий збір за подання позовної заяви пропорційно розміру задоволених позовних вимог у розмірі 209,24 грн.

Також у зв'язку із частковим задоволенням апеляційної скарги із ТОВ «ФК «ЄАПБ» на користь ОСОБА_3 підлягає стягненню 1737,93 грн. судового збору за подання апеляційної скарги.

Керуючись ст.ст. 367, 374, 376, 381-384, 389 ЦПК України, суд,

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 задовольнити частково.

Рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 07 грудня 2018 року в частині стягнення з ОСОБА_3 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» заборгованості за кредитним договором в розмірі 39732,65 грн та судових витрат в розмірі 611,06 грн скасувати, ухвалити в цій частині нове рішення.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» заборгованість за кредитним договором в розмірі 13605 грн (тринадцять тисяч шістсот п'ять гривень) 99 коп.

В решті рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Стягнути з ОСОБА_3 (ідентифікаційний номер НОМЕР_1) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» () судовий збір за подання позовної заяви в розмірі 209 грн (двісті дев'ять гривень) 24 коп.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» () на користь ОСОБА_3 (ідентифікаційний номер НОМЕР_1) судовий збір за подання апеляційної скарги в розмірі 1737,93 грн (одна тисяча сімсот тридцять сім) грн 93 коп.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий: Т.Б. Сало

Судді: О.В. Ковальчук

М.М. Якименко