ЧЕРКАСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Номер провадження 22-ц/821/441/19Головуючий по 1 інстанції
Категорія: Середа Л. В.
Доповідач в апеляційній інстанції
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 жовтня 2019 року Черкаський апеляційний суд в складі:

суддів Бондаренка С. І., Вініченка Б.Б., Новікова О.М.

за участю секретаря Матюха В.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Черкаси апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Золотоніського міськрайонного суду Черкаської області від 09 серпня 2019 року, ухваленого під головуванням судді Середи Л.В., у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про збільшення (зміну) розміру аліментів на утримання дитини та стягнення додаткових витрат на утримання дитини, -

в с т а н о в и в :

У лютому 2019 року ОСОБА_2 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_1 про збільшення (зміну) розміру аліментів на утримання дитини та стягнення додаткових витрат на утримання дитини. В обґрунтування позовних вимог зазначала, що 08 жовтня 2011 року між ОСОБА_3 та ОСОБА_1 було укладено шлюб. ІНФОРМАЦІЯ_1 в них народився син ОСОБА_4 .

Відповідач з грудня 2012 року припинив надавати матеріальну допомогу на сімю та на утримання дитини, хоча увесь цей час він неофіційно працює та має нерегулярний, мінливий дохід, інших утриманців він теж не має.

В той же час, син потребував матеріальної допомоги для забезпечення нормального життя.

27 лютого 2014 року рішенням Золотоніського міськрайонного суду було задоволено позов про стягнення із ОСОБА_2 на користь позивачки аліментів у твердій грошовій сумі на утримання дитини в розмірі 500 гривень щомісячно з дня звернення до суду і до досягнення дитиною повноліття, починаючи з 13 грудня 2013 року.

17 березня 2014 року рішенням Золотоніського міськрайонного суду Черкаської області було розірвано шлюб між сторонами.

Сума стягуваних на підставі виконавчого листа Золотоніського міськрайонного суду Черкаської області від 27 лютого 2014 року аліментів у твердій грошовій сумі в розмірі 500 гривень є недостатньою для матеріального утримання сина, оскільки він є інвалідом дитинства часто хворіє та має цілий ряд хронічних захворювань (пов`язаних з нирковою недостатністю та хворобами ендокринної системи), що потребує додаткових коштів, у зв`язку з чим позивач змушена звернутися до суду з позовом про збільшення розміру стягуваних аліментів. Крім того дитина росте і потребує покращеного харчування та придбання вітамінів у зв`язку з прийманням великої кількості медичних препаратів.

ОСОБА_4 є інвалідом дитинства та над ним встановлено опіку з боку матері - ОСОБА_2 .

Зважаючи на незадовільний стан здоров`я сина, позивачка постійно проходить з періодичністю по декілька місяців у рік стаціонарне лікування (порушення функції нирок та нефротичний синдром), відтак, не може влаштуватися на постійну роботу та не перебуває на обліку у місцевому центрі зайнятості.

При цьому, з самого початку присудження аліментів в твердій грошовій сумі відповідач не повідомляє позивачу про своє дійсне місце роботи, зміни в матеріальному стані, однак, за інформацією спільних друзів, ОСОБА_1 , має нерегулярний мінливий дохід, а тому має можливість сплачувати аліменти на утримання сина-інваліда ОСОБА_5 в твердій грошовій сумі у розмірі 2000 гривень з дня пред`явлення позову до суду і до досягнення дитиною повноліття.

На даний час лікування дитини-інваліда відбувається в першу чергу за рахунок матеріальної допомоги батьків позивачки, запозичених нею коштів у знайомих та пенсії на дитину-інваліда.

Зауважила, що матеріальний стан сімї позивача та стан здоров`я дитини погіршився.

Також з часу винесення рішення про стягнення з відповідача аліментів пройшов значний проміжок часу, за який суттєво змінилась соціально-економічна ситуація в країні, ріст цін на продукти харчування, одяг та взуття, а також інші витрати на потреби дитини.

Станом на дату подання даного позову доходів позивача критично не вистачає для належного утримання сина, який часто хворіє, лікується в різноманітних стаціонарних медичних закладах.

За період з 2017 року по 2019 року ОСОБА_4 проходив неодноразово стаціонарні лікування, зокрема, в дитячій клінічній лікарні №7 Печерського району міста Києва.

Відповідно до наявних чеків на придбання ліків та медикаментів, необхідних для забезпечення нормального процесу лікування дитини-інваліда, позивачем витрачено 12794 гривень 11 копійок, і вказані кошти мають бути стягнуті з відповідача, оскільки решту витрат на утримання сина-інваліда ОСОБА_5 (по переїзду, харчуванню та придбанню одягу і спеціального шкільного інвентарю в лікарні) забезпечує безпосередньо позивачка та її батьки.

Потреба дитини у домашньому догляді та постійному перебуванні матері біля хворої дитини, унеможливлює її працевлаштування, відтак, вказані витрати на придбання ліків повинні компенсуватися за рахунок батька дитини.

У зв`язку з чим просила суд змінити розмір аліментів, який присуджено рішенням Золотоніського міськрайонного суду Черкаської області від 27 лютого 2014 року у справі №695/4955/13 та стягнути аліменти з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 на утримання сина ОСОБА_4 в твердій грошовій сумі 2000 гривень щомісячно до досягнення дитиною повноліття з нарахуванням індексації відповідно до закону.

Стягнути із ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 додаткові витрати на утримання сина ОСОБА_4 в сумі 12794 гривні 11 копійок.

05 червня 2019 року ОСОБА_2 подала заяву про збільшення позовних вимог щодо стягнення додаткових витрат на утримання дитини. Збільшені позовні вимоги обґрунтовувала тим, що за період з моменту подачі позову 06 лютого 2019 року і по 05 червня 2019 року на лікування сина-інваліда ОСОБА_5 було витрачено додаткові кошти в сумі 6550 гривень та загальна сума документально підтверджених витрат на лікування дитини за останній рік становить 19294 гривні 11 копійок. Разом з тим характер хвороби дитини-інваліда ОСОБА_5 та його лікування у м. Києві вимагають постійних витрат значних сум грошових коштів, позаяк ниркова недостатність може призвести до вкрай негативних наслідків для життя та здоров`я дитини. А тому вважає, що з метою вирішення спору щодо подальшого стягнення додаткових витрат на лікування та оздоровлення дитини-інваліда ОСОБА_5 (без систематичного подання доказів про стягнення фактично проведених фінансових витрат), слід вирішити питання про стягнення із відповідача ОСОБА_1 щомісяця фіксованої твердої грошової суми в розмірі 800 гривень.

Виходячи із сплачених грошових коштів за останні чотири місяці 6550 гривень (лютий-травень 2019 року), витрати на лікування щомісяця складають більше 1600 гривень щомісяця. Отже, половину цієї суми 800 гривень повинен сплачувати батько дитини ОСОБА_1 на постійній основі щомісяця у фіксованому розмірі. Адже для позивача є вкрай обтяжливими систематичні звернення до суду за разовим стягненням грошових коштів, витрачених на лікування й оздоровлення дитини.

Відповідач є працездатним, офіційно працевлаштований, інших осіб на утриманні не має, тому може сплачувати додаткові витрати, пов`язані з лікуванням дитини.

На підставі викладеного просила суд стягнути із ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 одноразово додаткові витрати на утримання сина ОСОБА_4 в сумі 19294 гривні 11 копійок.

Стягнути із ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 додаткові витрати на утримання сина ОСОБА_4 в твердій грошовій сумі в розмірі 800 гривень щомісяця до досягнення дитиною повноліття.

Рішенням Золотоніського міськрайонного суду Черкаської області від 09 серпня 2019 року позов задоволено частково.

Змінено розмір аліментів, які присуджено рішенням Золотоніського міськрайонного суду Черкаської області від 27 лютого 2014 року у справі №695/4955/13, та ухвалено стягувати з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 на утримання сина ОСОБА_4 аліменти в твердій грошовій сумі в розмірі 1059 гривень щомісячно до досягнення дитиною повноліття, з нарахуванням індексації відповідно до закону.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 одноразово додаткові витрати на утримання сина ОСОБА_4 в сумі 9647 гривень 06 копійок.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 одноразово додаткові витрати на утримання сина ОСОБА_4 в твердій грошовій сумі в розмірі 800 гривень щомісяця до досягнення дитиною повноліття.

В іншій частині позовних вимог відмовлено.

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, просить скасувати рішення в частині стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 , одноразово додаткових витрат на утримання сина ОСОБА_4 в сумі 9647 гривень 06 копійок та в частині стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 , одноразово додаткові витрати на утримання сина ОСОБА_4 в твердій грошовій сумі в розмірі 800 гривень щомісяця до досягнення дитиною повноліття і ухвалити в даній частині нове рішення, яким повністю відмовити у задоволенні позовних вимог.

Доводи апеляційної скарги вмотивовує тим, що кошти необхідні для придбання ліків мають надаватися його сину відповідно до ЗУ «Про державну соціальну допомогу інвалідам з дитинства та дітям з інвалідністю». Вказує, що має не регулярний мінливий дохід, офіційно не працевлаштований, крім того має на утриманні непрацездатних батьків: ОСОБА_6 , який являється інвалідом ІІІ групи (загальне захворювання з ураженням опорно рух. апарату) та ОСОБА_7 , яка являється пенсіонером, а тому одноразово додаткові витрати на утримання сина ОСОБА_4 в твердій грошовій сумі в розмірі 800 гривень щомісяця до досягнення дитиною повноліття є занадто великою сумою, та судом при прийнятті рішення не було враховано при цьому його матеріальний стан та те, що на даний час є заборгованість по аліментах, яку по мірі можливості погашає, адже має складні життєві обставини (всі зароблені кошти йдуть на лікування батька, який через хворобу потребує постійного догляду) та не має постійного заробітку.

Вважає, що надані позивачем фіскальні чеки придбаних останньою медичних препаратів на суму 19294 гривні 11 копійок не знаходять свого підтвердження відповідно до виписок із медичної карти амбулаторного (стаціонарного) хворого 4827 з 14 грудня 2018 року по 22 грудня 2018 року, із медичної карти стаціонарного хворого №6267 у період з 18 липня 2017 року по 18 червня 2017 року та із медичної карти амбулаторного (стаціонарного) хворого 3008 у період з 18 травня 2018 року по 11 вересня 2018 року, де чітко зазначені медичні препарати, які потрібні для лікування.

Призначені лікарями медичні препарати не мають жодного зв`язку з наданими фіскальними чеками, адже в чеках зазначені зовсім інші медичні препарати і дати не співпадають із періодом лікування.

Відзив на апеляційну скаргу на адресу апеляційного суду не надходив.

Заслухавши доповідача, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції, апеляційний суд, приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає до часткового задоволення виходячи з наступного.

Задовольняючи частково позовні вимоги, суд першої інстанції, виходив з того, що наявні підстави для зміни стягнутого судом розміру аліментів.

Стягнення додаткових витрат на утримання сина, суд мотивував тим, що позивач понесла витрати на лікування сина, в зв`язку з чим з відповідача слід стягнути половину таких витрат, а враховуючи систематичність зазначених витрат вважав за можливе стягнути 800 гривень щомісяця.

В судовому засіданні встановлено та підтверджується матеріалами справи, що 08 жовтня 2011 року було укладено шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_8 , що підтверджується копією свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_1 від 08 жовтня 2011 року, виданого відділом державної реєстрації актів цивільного стану по Придніпровському районі міста Черкаси Черкаського міського управління юстиції (а.с.12), який був розірваний.

ІНФОРМАЦІЯ_1 народився ОСОБА_4 , батьком якого є ОСОБА_1 матір`ю ОСОБА_2 , що підтверджується свідоцтвом про народження (а.с.11).

Відповідно до виконавчого листа №695/4955/13 Золотоніського міськрайонного суду Черкаської області від 27 лютого 2014 року з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 стягуються аліменти на утримання сина ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_2 , в твердій грошовій сумі 500 гривень щомісячно, з дня звернення до суду і до досягнення дитиною повноліття, починаючи з 13 грудня 2013 року (а.с.28).

Постановою у ВП №49797951 від 13 січня 2016 року відкрито виконавче провадження з примусового виконання виконавчого листа №695/4955/13, виданого Золотоніським міськрайонним судом Черкаської області, про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліментів (а.с.29).

Відповідно до статті 180 Сімейного кодексу України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Частинами 1,2 статті 185 СК України встановлено, що той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов`язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо). Розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору визначається за рішенням суду, з урахуванням обставин, що мають істотне значення. Додаткові витрати на дитину можуть фінансуватися наперед або покриватися після їх фактичного понесення разово, періодично або постійно.

З зазначеної норми права слідує, що додаткові витрати мають бути викликані не звичайними обставинами, а особливими, тобто обставинами які відрізняються від звичних.

Приблизний перелік таких обставин надається зазначеною статтею. До таких особливих обставин закон відносить насамперед випадки, коли дитина, яка знаходиться на утриманні батьків, потребує додаткових витрат на неї у зв`язку із розвитком певних її здібностей чи то страждає на тяжку хворобу. Особливі обставини можуть бути зумовлені, як негативними (хвороба), так і позитивними фактами (схильність дитини до музики, що потребує купівлі музичного інструменту, або до певного виду спорту, що вимагає додаткових матеріальних витрат, або дитина потребує оздоровлення та відпочинку біля моря чи на гірському курорті). Наявність таких особливих обставини підлягають доведенню в судовому засіданні особою, яка пред`явила такий позов.

З посвідчення серії НОМЕР_2 від 06 листопада 2017 року вбачається, що ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_2 є інвалідом з дитинства, законним представником є ОСОБА_2 (а.с.10).

З копії корінця медичного висновку №1161/І від 30 серпня 2017 року вбачається, що ОСОБА_4 має захворювання на голомерулонефрит, нефротичний синдром з порушенням функцій нирок (а.с.13) та має потребу у домашньому догляді, що підтверджується копією довідки №45.(а.с.15)

В зв`язку з захворюванням дитина проходить лікування, внаслідок чого позивач несе додаткові витрати.

Частиною 1 статті 81 ЦПК України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Виходячи з того, що витрати які просить стягнути позивач, є витратами на лікування, доказуванню підлягає факт призначення зазначених ліків та їх придбання.

Оцінюючи надані позивачем докази суд виходить із такого.

Відповідно до виписки із медичної карти амбулаторного (стаціонарного хворого) 3008 вбачається, що ОСОБА_4 отримував лікування преднізолон з 21.05.2018 року по 6.09.2018 року, єндоксан з 16.07.2018 року та з 10.09.2018 року, цефтріаксон з 21.05.18 по 30.08.2018 року, гепарин з 24.05.2018 року по 18.06.2018 року, верошпирон, аспаркам, кальцій, галстена, хофітол, ІНФОРМАЦІЯ_3 , гепабене, вальтрекс, пробиотики.

Рекомендовано пройти наступний курс лікування: єнап щоденно, тривало; преднізолон через день; аспаркам в дні дачі ОСОБА_9 ; ендоксан на протязі року; вальтрекс 1 місяць; субалін форте 20 днів; протефлазид 3 місяці після вальтрекса; урсофальк 1 місяць; гепатопротектори: після урсофалька гал стена 1 місяць, карсил 3 місяці. (а.с.18,19)

Відповідно виписки із медичної карти стаціонарного хворого №6267 вбачається, що ОСОБА_4 перебував на лікуванні в період з 18 липня 2017 року по 17 серпня 2017 року та потребує лікування в/в крапельно: альбумін, цефотаксім, преднізолон, еуфілін, фіз. р-н, гепарин, фуросемід, лораксим, реосорбілакт, глюкоза 5%, КСІ 7%, NaCL 10%, MgSO4 25%, церукал, лацидофіл, берліприл, смарт-омега дитячий, ентеросгель, лозап, аспаркам, цефікс, іпатон, метілпреднізолон. Також у виписці здійснено лікувальні рекомендації щодо прийму ліків: медрол (метілпреднізолон); Берліприл; ОСОБА_10 ; Іпаон; Старт-омега дитячий; аспаркам. (а.с.20,21).

Із виписки із медичної карти стаціонарного хворого №4827 вбачається, що ОСОБА_4 перебував на лікуванні в період з 14 грудня 2018 до 22 грудня 2018 року та рекомендовано лікування енап щоденно, тривало; преднізолон; Єндоксан на протязі року; гепатопротектори: галстена, гепабене; субалін; протефлазид; кальцій Д3 нікомед.

На підтвердження придбання зазначених ліків позивач надала фіскальні чеки, однак аналізуючи зазначені докази, судом встановлено, що частина ліків не була призначена дитині, частина чеків є нечитабельні, а тому з них не можливо встановити зазначену в них інформацію, що при розрахунку витрат враховується судом. Разом з тим, суд не може взяти до уваги, доводи апелянта про те, що судячи з відомостей зазначених в наданих чеках, ліки придбавались не в період перебування дитини на лікуванні, оскільки з виписок з медичних карт вбачається, що лікування відбувалось і поза межами перебування на стаціонарному лікуванні в лікувальному закладі.

Тому з врахуванням зазначених обставин, судом встановлено, що розмір грошових коштів, які довела позивач, витрачених нею на лікування дитини складає 6594.80 гривень, а тому сума яка підлягає стягненню з відповідача, з врахуванням рівності прав та обов`язків батьків по відношенню до утримання дитини складає 3297.4 гривни.

Виходячи із змісту статті 185 СК України, додаткові витрати на утримання дитини , можуть стягуватись постійно в тому випадку, якщо можливо встановити точний їх фактичний розмір.

Оскільки лікування дитини хоч і має постійний характер, але залежить від багатьох факторів які не дозволяють встановити точний їх фактичний розмір, позовна вимога про стягнення таких витрат в твердій грошовій сумі щомісяця до досягнення дитиною повноліття не підлягає задоволенню.

Посилання апелянта на те, що він не може здійснювати додаткові витрати на лікування сина, так як має на утриманні непрацездатних батьків є необґрунтованим, оскільки ним не надано доказів відповідних витрат, які перешкоджають у здійсненні виконання батьківського обов`язку.

Тимчасове безробіття скаржника не є безумовною підставою для відмови в задоволенні позовних вимог щодо стягнення з нього додаткових витрат на утримання сина, враховуючи, що він є працездатною, здоровою людиною.

Суд першої інстанції зазначені обставини та норми права не врахував, в зв`язку з чим, рішення суду першої інстанції підлягає зміні.

Керуючись ст. ст. 368, 374, 376,381, 382, 383, 384 ЦПК України, суд, -

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково, а рішення Золотоніського міськрайонного суду Черкаської області від 09 серпня 2019 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про збільшення (зміну) розміру аліментів на утримання дитини та стягнення додаткових витрат на утримання дитини змінити, зменшивши стягнуті з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 додаткові витрати на утримання сина з 9647.06 гривень до 3297.4 гривень.

В частині стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 одноразово додаткових витрат на утримання сина в твердій грошовій сумі в розмірі 800 гривень щомісяця до досягнення дитиною повноліття скасувати та відмовити в задоволенні зазначеної вимоги.

В решті рішення суду залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до суду касаційної інстанції протягом 30 днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови виготовлений 17 жовтня 2019 року.

Судді :

в с т а н о в и в :

п о с т а н о в и в :