КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 березня 2019 року місто Київ

єдиний унікальний номер справи: 362/2775/16-ц

номер провадження: 22-ц/824/638/2019

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:

головуючого - Верланова С.М. (суддя - доповідач),

суддів: Мережко М.В., Савченка С.І.,

за участю секретаря - Воронової Л.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою Управління Державної міграційної служби України в Київській області на рішення Васильківського міськрайонного суду Київської області від 06 жовтня 2016 року у складі судді Ковбеля М.М., у справі за заявою ОСОБА_1, заінтересована особа: ОСОБА_2, про встановлення факту, що має юридичне значення,

В С Т А Н О В И В:

У травні 2016 року ОСОБА_1 звернувся до суду із заявою, в якій просив встановити юридичний факт родинних відносин, а саме, що він, ОСОБА_1, 1985 року народження, є рідним братом ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2.

Заява мотивована тим, що він, ОСОБА_1, народився у 1985 році у місті Тір, Ліван, його батьком записано ОСОБА_4, а матір'ю - ОСОБА_5. Вказував, що у 1983 році його мати зі своїми батьками переїхали в місто Нетішин Хмельницької області, де працювали на будівництві другого блоку Хмельницької АЕС та перебували до 1984 року. Однак за сімейними обставинами вони були змушені виїхати у місто Тір, Ліван.

Зазначав, що у 2014 році йому мати повідомила, що під час проживання у місті НетішинХмельницької області у неї були стосунки з ОСОБА_3, а тому вважала, що останній є його рідним батьком. Заявник вказував, що йому стало відомо, що ОСОБА_3 помер та у нього є син ОСОБА_2, який проживає у містіДунаївці Хмельницької області. Для відновлення правового зв'язку зі своїм рідним братом ОСОБА_2 заявник бажає встановити з ним факт родинних відносин, який в свою чергу не заперечує проти встановлення такого факту. З наведених підстав, ОСОБА_1 просив його заяву задовольнити.

Рішенням Васильківського міськрайонного суду Київської області від 06 жовтня 2016 року заяву ОСОБА_1задоволено.

Встановлено факт родинних відносин, а саме, що ОСОБА_1 є рідним братом по батькові ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2.

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, Управління Державної міграційної служби України в Київській області (далі - УДМС у Київській області) подало апеляційну скаргу, в якій просить його скасувати та ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні заяви ОСОБА_1, посилаючись на неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення судом норм матеріального та процесуального права.

Апеляційна скарга мотивована тим, що суд не звернув уваги на те, що звернення заявника до суду про встановлення факту родинних зв'язків з громадянином України обумовлено необхідністю подальшого звернення до органу міграційної служби для проходження процедури оформлення набуття громадянства України, однак суд не залучив до участі у справі УДМС у Київській області, як заінтересовану особу. Вказує, що Національним антикорупційним бюро України в ході досудового розслідування у кримінальному провадженні за фактами можливого отримання службовою особою, яка займає особливе відповідальне становище, неправомірної вигоди, встановлено, що ОСОБА_2 ніколи не здавав зразків на генетичне дослідження та повідомив, що заявника ОСОБА_1 не знає. Виданий лабораторією DDC (США) результат аналізу ДНК не має юридичної сили та не може бути доказом по справі, оскільки він містить інформацію про неможливість його використання у судовому процесі. Крім того вказує, що суд розглянув справу без повідомлення сторін про день та час судового розгляду.

Заявник ОСОБА_1 не скориставсь своїм правом на подання до суду відзиву на апеляційну скаргу, своїх заперечень щодо змісту і вимог апеляційної скарги до апеляційного суду не направив.

Згідно з ч.3 ст.360 ЦПК України відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.

Відповідно до положень ч.ч.1, 2 ст.376 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення учасників справи, які з'явилися в судове засідання, вивчивши матеріали справи та перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з таких підстав.

У ч.3 ст.3 ЦПК України визначено, що провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій і вирішення справи.

Відповідно до вимог ст.213 ЦПК України, у редакції, чинній на момент розгляду справи, рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим.

Згідно з вимогами ст.214 ЦПК України, у редакції, чинній на момент розгляду справи, під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані (пропущення строку позовної давності тощо), які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.

Зазначеним вимогам закону рішення суду першої інстанції не відповідає.

Судом першої інстанції встановлено, що у проїзному документі для Палестинських біженців № НОМЕР_1, батьками заявника ОСОБА_1, 1985 року народження, є ОСОБА_4 та ОСОБА_5 (а.с.30).

Відповідно до результатів аналізу ДНК, виданого лабораторією DDC (США), ОСОБА_1 та ОСОБА_2 мають спільну чоловічу лінію роду (а.с.54).

Задовольняючи заяву, суд першої інстанції виходив з того, що відповідно до результатів аналізу ДНК ОСОБА_1 та ОСОБА_2 мають спільну чоловічу лінію роду, а тому суд дійшов висновку про наявність правових підстав для задоволення заяви.

Проте з вказаними висновками суду першої інстанції погодитися не можна з таких підстав.

Відповідно до положень ст.ст. 234, 235 ЦПК України, у редакції, чинній на момент розгляду справи, справа про встановлення факту, що має юридичне значення, розглядається в порядку окремого провадження за участі заявника і заінтересованих осіб.

У відповідності до ч.1 ст. 234 ЦПК України, у редакції, чинній на момент розгляду справи, окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

Частиною 2 ст.256 ЦПК України, у редакції, чинній на момент розгляду справи, визначено, що у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

Обов`язком суду при розгляді справи є дотримання вимог щодо всебічності, повноти і об`єктивності з`ясування обставин справи та оцінки доказів.

Всебічність та повнота розгляду передбачає з`ясування усіх юридично значущих обставин та наданих доказів з усіма притаманними їм властивостями, якостями та ознаками, їх зв`язків, відносин і залежностей. Всебічне, повне та об`єктивне з`ясування обставин справи забезпечує, як наслідок, постановлення законного і обґрунтованого рішення.

Відповідно до ст. 258 ЦПК України, у редакції, чинній на момент розгляду справи, у заяві про встановлення факту, що має юридичне значення обов`язково зазначається мета встановлення такого факту та причина неможливості одержання або відновлення документів, що посвідчують цей факт.

Прийнявши до розгляду заяву про встановлення факту родинних відносин, суд першої інстанції не звернув уваги на те, що у вказаній заяві не вказана мета встановлення такого факту та причини неможливості одержання або відновлення документів, що посвідчують цей факт.

Крім того, загальні підстави виникнення прав та обов`язків матері, батька і дитини, у тому числі визначення походження дитини від матері та батька, визнання батьківства врегульовано главою 12 СК України.

Суд першої інстанції не встановив, що у ОСОБА_2 та ОСОБА_1 спільний батько, а саме, ОСОБА_3

Наявний у матеріалах справи результат аналізу ДНК, який виданий лабораторією DDC (США) про те, що ОСОБА_1 та ОСОБА_2 мають спільну чоловічу лінію роду, не є належним доказом у справі, оскільки у вказаному результаті аналізу ДНК зазначено про неможливість його використання у судовому процесі.

За таких обставин, у суду першої інстанції були відсутні підстави для висновку, що ОСОБА_1 є рідним братом ОСОБА_2 по батькові.

Також з матеріалів справи вбачаться, що судові повістки чи повідомлення про день та час судового розгляду учасникам справи не направлялися, оригінали поданих заявником документів не перевірялись.

Отже, прийнявши заяву про встановлення факту, що має юридичне значення, у якій не вказано мети встановлення такого факту, не встановивши таку мету під час судового розгляду та розглянувши справу без повідомлення учасників справи, у суду були відсутні підстави для розгляду даної заяви та ухвалення рішення.

Крім того, оскаржуване рішення суду відповідно до положень ст.ст.3, 8 Закону України «Про громадянство України» є підставою для набуття заявником статусу громадянина України.

Однак судом не було залучено до участі у справі орган, який вирішує питання щодо надання громадянства України, а саме, УДМС у Київській області.

Розглядаючи заяву, суд першої інстанції у порушення ст.ст. 212 - 214 ЦПК України, у редакції, чинній на час розгляду справи, наведених вище вимог закону та обставин належним чином не враховував, внаслідок чого дійшов помилкового висновку про задоволення заяви.

Відповідно до ч.1 ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: 1) неповне з'ясування обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; 4) порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

З огляду на викладене рішення суду першої інстанції не відповідає вимогам ст.213 ЦПК України, у редакції, чинній на момент розгляду справи, щодо законності й обґрунтованості, зазначені вище порушення призвели до неправильного вирішення справи, що в силу ст.376 ЦПК України є підставою для скасування рішення суду та ухвалення нового рішення про відмову у задоволенні заяви ОСОБА_1 про встановлення факту, що має юридичне значення, з наведених вище підстав.

Згідно з ч.1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Відповідно до ч.13 ст.141 ЦПК України, якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

За подання апеляційної скарги УДМС у Київській області в Київській області сплатило судовий збір у розмірі 413 грн 40 коп. (а.с. 145).

Оскільки апеляційний суд ухвалює нове рішення і в задоволення заяви ОСОБА_1 відмовляє, тому з нього на користь УДМС у Київській області підлягає стягненню судовий збір у розмірі 413 грн 40 коп.

Керуючись ст.ст.367, 374, 376, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, апеляційний суд Київської області у складі колегії суддів судової палати у цивільних справах,

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу Управління Державної міграційної служби України в Київській області задовольнити.

Рішення Васильківського міськрайонного суду Київської області від 06 жовтня 2016 року скасувати та ухвалити нове рішення.

У задоволенні заяви ОСОБА_1, заінтересована особа: ОСОБА_2, про встановлення факту, що має юридичне значення відмовити.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Управління Державної міграційної служби України в Київській області судовий збір у розмірі 413 грн 40 коп.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Головуючий

Судді: