Справа № 128/2596/18
Провадження № 22-ц/801/241/2019
Головуючий у суді 1-ї інстанції Саєнко О. Б.
Доповідач:Шемета Т. М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 березня 2019 рокуСправа № 128/2596/18м. Вінниця

Вінницький апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ головуючої судді Шемети Т. М., суддів Сала Т. Б., Панасюка О. С.

особи які беруть участь у справі:

позивач Акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк»

відповідач (особа яка подала апеляційну скаргу) ОСОБА_4

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_4 на рішення Вінницького районного суду Вінницької області від 14 листопада 2018 року, ухвалене у складі судді Саєнко О. Б. в м. Вінниця, дата складення повного тексту рішення невідома,

в с т а н о в и в:

21 вересня 2018 АТ КБ «ПриватБанк» звернулось з позовом до ОСОБА_4 про стягнення заборгованості за кредитним договором у розмірі 30362,20 грн.

Позов обґрунтовано тим, що ОСОБА_4 відповідно до укладеного договору б/н від 20 лютого 2009 року було встановлено кредитний ліміт в розмірі 250 грн на картковий рахунок зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30,00 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. При порушенні позичальником строків платежів по кожному з грошових зобов'язань, передбачених цим договором більш ніж на 30 днів, позичальник зобов'язаний сплатити банку штраф в розмірі 500 грн + 5 % від суми позову. Відповідач своїх зобов'язань за кредитним договором не виконав. Станом на 16 серпня 2018 року утворилась заборгованість в сумі 30 362,20 грн, що складається із: 5 720,88 гривень - тіло кредиту;12 177,55 грн - відсотки за користуванням кредитом; 10 541,76 грн - пеня; а також штрафи: 500, 00 грн - штраф (фіксована частина), 1 422,01 грн - штраф (відсоткова складова).

Рішенням Вінницького районного суду Вінницької області від 14 листопада 2018 року позов задоволено повністю.

Рішення суду першої інстанції мотивовано тим, що надані позивачем анкета-заява на отримання кредитних коштів, витяг з Умов та правил надання банківських послуг свідчать про укладення 20 лютого 2009 року між сторонами договору про відкриття кредитної лінії чи будь-якого іншого кредитного договору, за яких сторонами визначені істотні умови договору, визначено розмір кредиту, яким міг користуватися відповідач, порядок і розмір погашення заборгованості, наслідки порушення зазначених умов, тощо, які, відповідно до ст. 1054 ЦК України, є обов'язковими під час укладання кредитного договору.

20 грудня 2018 року ОСОБА_4 подав апеляційну скаргу, в якій посилається на порушення судом норм процесуального права, неправильне застосування норм матеріального права, неповне з'ясування обставин, що мають значення для справи, просить скасувати рішення суду та ухвалите нове, у якому у задоволенні позовних відмовити у повному обсязі.

Доводи апеляційної скарги зводяться до того, що суд першої інстанції помилково задовольнив позов у повному обсязі не встановивши дійсну суму заборгованості, і ту суму, яка саме була надана в кредит, не врахував, що збільшення кредитного ліміту відбулося без повідомлення відповідача.

Відзив на апеляційну скаргу від акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» впродовж встановленого апеляційним судом строку не надходив.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість оскаржуваного рішення в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, Вінницької апеляційний суд дійшов до наступних висновків.

Частинами 1, 2 статті 367 ЦПК України передбачено, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

По справі встановлено наступні обставини:

20 лютого 2009 року ОСОБА_4 підписав Анкету-заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг в АТ КБ «Приватбанк». Як видно зі змісту цієї Анкети-заяви, ОСОБА_4, ознайомившись з Умовами та Правилами надання банківських послуг, Тарифами ПРИВАТБАНКУ, виявив бажання оформити на своє ім'я кредитну картку (а.с.9) .

На підтвердження розміру заборгованості позивач надав до матеріалів справи розрахунок заборгованості за договором б/н від 20 лютого 2009 року укладеним між акціонерним товариство комерційний банк «Приватбанк» та клієнтом ОСОБА_4 станом на 31 травня 2015 року (а. с.5-6), а також розрахунок заборгованості за договором б/н від 20 лютого 2009 року укладеним між тими ж сторонами станом на 16 серпня 2018 року, згідно якого за позичальником рахується заборгованість в розмірі 30 362,20 грн, що складається із: 5 720,88 гривень - тіла кредиту;12 177,55 грн - відсотків за користуванням кредитом; 10 541,76 грн - пені; а також штрафів: 500, 00 грн - штраф (фіксованої частини), 1 422,01 грн - штраф (відсоткової складової). (а.с. 7-8)

Між сторонами виник спір з приводу повернення грошових коштів, отриманих в кредит, та відповідальності за неналежне виконання зобов'язань позичальником.

Статтею 1054 ЦК України передбачено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфу, які регулюють відносини позики, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає з суті кредитного договору.

Згідно ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір відсотків, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України.

Статтею 1049 ЦК України передбачено, що позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором. Позика вважається повернутою в момент передання позикодавцеві речей, визначених родовими ознаками, або зарахування грошової суми, що позичалася, на його банківський рахунок.

Договір приєднання може бути укладено шляхом приєднання однією зі сторін до запропонованих умов, які встановлені іншою стороною у формулярах або інших стандартних формах. При цьому сторона, яка приєднується до них не може запропонувати свої умови договору ( частина перша статті 634 ЦК України).

Саме договір приєднання мав місце у справі, що розглядається: підписавши анкету-заяву, відповідач погодився з тим, що дана заява разом з Пам'яткою клієнта, Умовами та Правилами надання банківських послуг, Тарифами банку, складає між нею та банком договір про надання банківських послуг, а також підтвердив, що він ознайомився та погодився з Умовами та правилами надання банківських послуг, тарифами банку, які були надані їй для ознайомлення в письмовому вигляді, з договором про надання банківських послуг та згоден з його умовами. Відповідач зобов'язався виконувати вимоги Правил надання банківських послуг, а також регулярно ознайомлюватися зі змінами на сайті ПриватБанку.

Отже, доведеним є факт укладення кредитного договору між акціонерним товариством комерційний банк «ПриватБанк» та ОСОБА_4, шляхом отримання позичальником кредитної картки зі встановленим кредитним лімітом.

Відповідач посилається в апеляційній скарзі на те, що суд першої інстанції не перевірив розрахунок заборгованості, наданий позивачем. На такий аргумент апеляційної скарги слід зазначити наступне:

При укладенні кредитного договору сторони домовилися, що за користування кредитними коштами Банком нараховуються відсотки в розмірі 2,5 % в місяць, що становить 30 % на рік, з розрахунку 360 календарних днів на рік (зворотний бік заяви про видачу кредитної картки (а.с. 9 на звороті).

Суд не може взяти до уваги надану позивачем «Справку об условиях кредитования с использованием кредитки «Универсальная, 55 дней льготного периода» на а.с. 10, оскільки вона суперечить умовам заяви на отримання кредитної картки, підписаної і представником банку, і Позичальником, та в якій зазначено, що базова ставка кредитування складає 2,5% на місяць.

Як встановлено з наданих позивачем розрахунків заборгованості (а.с. 5 - 8), Банком з 01 вересня 2014 року було неодноразово збільшено в односторонньому порядку процентну ставку за договором б/н від 05 лютого 2009 року, а саме: з 01 вересня 2014 року застосовано відсоткову ставку в розмірі 34,8 % річних, з 01 квітня 2015 року - 43,2 % річних. Окрім того, як вбачається з розрахунку заборгованості на а.с. 7-8, з 01 січня 2017 року Банк у заборгованість по тілу кредиту почав включати нараховані відсотки, штрафи, пеню та на цю загальну суму нараховувати відсотки.

Такі дії позивача є незаконними, вчиненими всупереч вимог як закону, так і умов укладеного між сторонами договору, виходячи з наступного:

У пункті 1.1.3.2.3 Умов та правил надання банківських послуг передбачено право банку змінювати тарифи, а також інші умови обслуговування рахунків. При цьому, за винятком випадків зміни розміру наданого кредиту (кредитного ліміту), банк зобов'язаний не менше ніж за 7 днів до введення змін проінформувати клієнта, зокрема у виписці за картрахунком, згідно з п.1.1.3.1.9. Якщо протягом 7 днів банк не одержав повідомлення від клієнта про незгоду зі змінами, то вважається, що клієнт приймає нові умови.

Інших положень, які надають право банку збільшувати відсоткову ставку за договором, регламентують умови та порядок такого збільшення, вказані Умови та правила надання банківських послуг не містять.

Колегія суддів не може погодитись з доводами позивача, що п. 1.1.3.2.3 Умов та правил надання банківських послуг є двосторонньою домовленістю сторін кредитного договору про право банку в односторонньому порядку збільшувати процентну ставку на свій розсуд.

Зокрема, відповідно до пункту 3.5 Правил надання банками України інформації споживачу про умови кредитування та сукупну вартість кредиту, затверджених постановою Правління Національного банку України від 10.05.2007 року N 168 та зареєстрованих в Міністерстві юстиції України 25.05.2007 року за N 541/13808, банки мають право змінювати процентну ставку за кредитом лише в разі настання події, незалежної від волі сторін договору, яка має безпосередній вплив на вартість кредитних ресурсів банку. Банки не мають права змінювати процентну ставку за кредитом у зв'язку з волевиявленням однієї із сторін (зміни кредитної політики банку).

Згідно з частиною першою статті 651 ЦК України зміна договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до статті 55 Закону України «Про банки і банківську діяльність» банкам забороняється в односторонньому порядку змінювати умови укладених з клієнтами договорів, зокрема, збільшувати розмір процентної ставки за кредитними договорами або зменшувати її розмір за договорами банківського вкладу (крім вкладу на вимогу), за винятком випадків, встановлених законом.

У документах, які у своїй сукупності складають укладений між сторонами кредитний договір, всупереч частини першої статті 1056-1 ЦК України, не визначено тип процентної ставки (фіксована або змінювана).

Згідно з частиною третьою статті 1056-1 ЦК України фіксована процентна ставка є незмінною протягом усього строку кредитного договору. Встановлений договором розмір фіксованої процентної ставки не може бути збільшено банком в односторонньому порядку. Умова договору щодо права банку змінювати розмір фіксованої процентної ставки в односторонньому порядку є нікчемною.

Колегія суддів зауважує, що порядок застосування змінюваної процентної ставки визначений ч. 4-6 ст. 1056-1 ЦК України.

Зокрема, договором має бути врегульовано періодичність збільшення процентної ставки, умови і порядок такого збільшення, порядок розрахунку змінюваної процентної ставки із застосуванням погодженого сторонами індексу, максимальний розмір збільшення процентної ставки. Повідомлення про збільшення відбувається письмово, не пізніше ніж за 15 днів до дати збільшення.

В справі що розглядається встановлено, що позивачем не дотримано зазначених вище вимог закону при укладанні договору з відповідачем, з чого суд приходить до висновку, що сторонами не було узгоджено право банку в односторонньому порядку, на свій розсуд, збільшувати процентну ставку. Сама по собі вказівка в Умовах та правилах надання банківських послуг на право банку змінювати тарифи, з огляду на вимоги закону, є недостатньою.

Окрім цього, відповідно до правової позиції викладеної в постанові Верховного Суду України від 11 жовтня 2017 року у справі № 6-1374цс17, боржник вважається належно повідомленим про збільшення розміру процентної ставки за користування кредитом в односторонньому порядку в тому разі, якщо банк не лише відправив на адресу такого боржника листа про зміну умов кредитного договору, а й довів факт його вручення адресатові під розписку.

Такої ж позиції притримується також Верховний Суд у постанові від 28 березня 2018 року у справі № 389/3409/16-ц.

Однак, позивачем не надано суду доказів про вручення відповідачеві під розписку повідомлення про збільшення розміру процентної ставки за користування кредитом в односторонньому порядку, а тому таке збільшення є незаконним також і з цих підстав.

Суд першої інстанції на зазначене уваги не звернув та не перевіривши правильність наведеного позивачем розрахунку, дійшов помилкового висновку про задоволення позовних вимог в повному обсязі, тому доводи апеляційної скарги в цій частині є вірними.

Оскільки нарахування процентів за ставками 34,8% та згодом 43,2% починаючи з 01 вересня 2014 року є незаконним, тому апеляційний суд наводить власний розрахунок відсотків, що підлягають стягненню:

-як видно з розрахунку заборгованості, станом на 31 серпня 2015 року (останній день, коли Банком застосовувалась відсоткова ставка в розмірі 30%), загальний розмір заборгованості за тілом кредиту становило 2973,30 грн., розмір заборгованості за процентами - 83,76 грн.

-за період з 01 вересня 2014 року по 16 серпня 2018 року (в межах заявлених позовних вимог) позичальник ОСОБА_4 продовжував як користуватись кредитними коштами, так і неодноразово здійснював погашення за кредитом.

Відтак, суд наводить власний розрахунок, починаючи з 01 вересня 2014 року, з урахуванням заборгованості, яка вже склалася на зазначену дату:

ДатаКількість днів за які нараховано проценти Зняття кредитних коштівЗаборгованість по поверненню кредитних коштів Власні коштиПроцентна ставка Розмір процентівСума внесених коштів на погашення заборгованостіЗагальна сума заборгованості
01.09.2014- 14.09.,3-3034,69-3007,99
15.09.2014- 12.10.,99-3060,854002668,84
13.10.2014- 12.11.,84-3058,614002327,45
13.11.2014- 12.12.,45-3048,194001975,63
13.12.2014- 13.01.,64-3039,154601554,79
14.01.2015- 16.04,79-3034,143501238,93
17.02.2015- 13.03.201525-778,93-3016,23460795,16
14.03.2015- 13.04.201531-395,16-3010,21400405,37
14.04.2015- 13.05.201530-0,37-300,014050,38
14.05.2015---399,6230-400-
16.05.2015---466,6230-67-
13.06.2015---866,6230-400-
16.06.2015-318-560,6230-12,00-
15.07.2015-321,12-559,5030-420-
14.08.2015-3,00-1066,5030-410-
15.08.2015-318,00-758,5030-10,00-
14.09.2015-3,00-1155,5030-400-
16.09.2015-318-861,5030-24,00-
08.10.2015---869,5030-8,00
14.10.2015-318-971,5030-420-
13.11.2015-3,00-1368,5030-400-
17.11.2015-318-1077,5030-27,00-
01.12.2015-107,04-970,4630---
12.12.2015-3,00-1417,4630-450-
14.12.2015-318-1099,4630---
13.01.2016---1119,4630-20,00-
15.01.2016-318-1201,4630-400-
13.02.2016-321-1300,4630-420-
16.02.2016-478,24-1322,2230-500-
10.03.2016---1822,2230-500-
16.03.2016-500,48-1471,7430-150-
18.03.2016-18,46-1453,2830---
19.03.2016-46,23-1407,0530---
12.04.2016---1907,0530-500-
13.04.2016---2109,0530-202-
16.04.2016-497,48-1611,5730---
13.05.2016---2111,5730-500-
16.05.2016-497,48-1614,0930---
16.06.2016-497,48-1116,6130-498,00-
22.06.2016---1279,6130-160-
14.07.2016-424-1054,6130-202-
16.07.2016-815,48-239,1330---
18.07.2016---739,1303-500-
21.07.2016---899,1330-160-
26.07.2016- 27.07.201621248,00348,8700-300,58-349,45
28.07.7,45-303,09-620,54
02.08.2016-05.08.20164268,97889,51-302,97-892,48
06.08.2016-11.08.20166-392,48-301,96500394,44
12.08.2016181,80476,24-300,40-476,64
13.08.2016-14.08.2016293,64570,28-300,95-571,23
15.08.20161-366,23-300,31205,00366,54
16.08.20161582,36948,90-300,79-949,66
17.08.2016-22.08.20166223,501173,19-305,87-1179,06
23.08.2016-24.082016242,591221,65-301,02-1222,67
25.08.2016-29.08.2016544,531267,20-305,58-1272,78
30.08.2016266,021338,80-302,23-1341,03
01.09.2016-04.09.2016430,261371,29-304,57-1375,86
05.09.2016-12.09.2016852,001427,86-309,523521437,38
13.09.2016-15.09.20163-1085,38-302,71-1088,09
16.09.2016-02.10.201617293,981382,07-3019,585001401,65
03.10.2016-05.10.20163-901,65-302,25-903,90
06.10.2016-15.10.20161053,99957,89-307,98-965,87
16.10.2016-02.11.201618293,981259,85-3018,90-1278,75
03.11.2016-04.11.20162647,001925,75-303,21-1928,96
05.11.2016-07.11.2016372,032000,99-305,00-2005,99
08.11.2016154,532060,52-301,72-2062,24
09.11.20161212,002274,24-301,90-2276,14
10.11.2016117,972294,11-301,91-2296,02
11.11.2016-15.11.2016558,131854,15-307,735001861,88
16.11.20161843,412705,29-302,25-2707,54
17.11.2016-18.11.2016254,252761,79-304,60-2766,39
19.11.20161107,002873,39-302,39-2875,78
20.11.20162130,623006,40-305,01-3011,43
22.11.2016-24.11.20163-2508,41-306,275032514,68
25.11.201611278,413793,09-303,16-3796,25
26.11.2016-27.11.20162157,573953,82-306,59-3960,41
28.11.2016-05.12.2016862,964023,37-3026,82-4051,19
06.12.2016-15.12.20161080,734130,92-3034,42-4165,34
16.12.2016-25.12.201610293,834459,17-3037,16-4496,33
26.12.2016-28.12.20163-4493,98-3011,352,354505,21
29.12.2016-09.01.,21-3044,5847,004502,79
10.01.2017-12.01.20173-4002,79-3010,015004012,80
13.01.2017-15.01.2017386,074098,87-3010,25-4109,12
16.01.2017-31.01.201716293,984403,10-3058,71-4461,81
01.02.2017-06.02.20176-3961,81-3019,815003981,62
07.02.2017-15.02.2017988,554070,17-3030,53-4100,70
16.02.2017-21.02.20176293,984394,98-3021,97-4416,65
22.02.2017-26.02.20175-4216,65-3017,562024251,77
27.02.2017-06.03.20178-4246,36-3028,315,414274,67
07.03.2017-11.03.2017590,284062,95-3016,933024079,88
12.03.2017-13.03.20172-3579,88-305,975003585,85
14.03.2017-15.03.20172-3384,85-305,642013390,49
16.03.2017-05.04.201721293,983684,47-3064,48-3748,95
06.04.2017-15.04.20171088,153837,10-3031,98-3869,08
16.04.2017-21.,984162,96-3020,81-4183,77
22.04.2017-25.04.20174-3981,77-3013,272023995,04
26.04.2017-05.05.,45-3033,281,594026,73
06.05.2017-12.05.2017793,724120,45-3024,03-4144,48
13.05.2017-15.05.20173-3858,32-309,64286,163877,61
16.05.2017-25.05.201710293,984171,58-3034,76-4206,34
26.05.2017-07.06.,50-3045,505,844246,01
08.06.2017-12.06.2017598,364344,36-3018,10-4362,46
13.06.2017-15.06.20173-3847,61-309,62514,853857,23
16.06.2017-25.06.201710293,984151,21-3034,59-4185,80
26.06.2017-06.07.,65-3038,316,154217,96
07.07.2017-12.07.20176102,644320,60-3021,60-4342,20
13.07.2017-15.07.20173-3801,91-309,50540,293811,41
16.07.2017-25.07.201710293,984105,39-3034,21-4139,60
26.06.2017-08.08.,30-3048,1016,304171,40
09.08.2017-10.08.20172106,794278,19-307,13-4285,32
11.08.20175-3731,39-3015,55553,933746,94
16.08.2017-04.09.201720293,984040,92-3067,35-4108,27
05.09.2017-12.09.20178111,354219,62-3028,13-4247,75
13.09.2017-15.09.20173-3655,36-309,14592,393664,50
16.09.2017-04.10.201719213,983958,48-3062,67-4021,15
05.10.2017-12.10.20178115,454136,60-3027,58-4164,18
13.10.2017-15.10.20173-3555,41-308,89608,773564,30
16.10.2017-25.10.201710293,983858,28-3032,15-3890,43
26.10.2017-04.11.,41-3032,402,023920,81
05.11.2017-12.11.20178119,904040,71-3026,94-4067,65
13.11.2017-15.11.20173-3428,26-308,57639,393436,83
16.11.2017-25.11.201710293,983730,81-3031,09-3761,90
26.11.2017-04.12.20179-3759,59-3028,202,313787,79
05.12.2017-15.12.201711124,473912,26-3035,86-3948,12
16.12.2017-04.01.201820293,984042,10-3067,372004109,47
05.01.2018-15.01.201811133,154242,62-3038,89-4281,51
16.01.2018-04.02.201820293,984575,49-3076,26-4651,75
05.02.20181146,734798,48-304,00-4802,48
06.03.2018-04.04.201830158,714261,25-30124,03-5085,28
05.04.2018-04.05.201830170,835256,11-30131,40-5387,51
05.05.2018-14.05.201810172,375559,88-3046,33-5606,212
15.05.2018-07.06.,21-30104,124005310,33
08.06.2018-12.06.20185-5010,33-3020,883005031,21
13.06.2018-04.07.201822173,925205,13-3095,43-5300,56
05.07.2018-16.07.201812174,595475,15-3054,75-5529,90
17.07.2018-05.08.,90-3088,832005418,73
06.08.2018-07.08.20182175,265593,99-309,32-5603,31
08.08.2018- 16.08.20189-5103,31-3038,275005141,58

Таким чином, станом на 16 серпня 2018 року ( в межах заявлених позовних вимог), заборгованість по договору б/н від 05.02.2009 року, укладеного між АТ КБ «ПРИВАТБАНК» та ОСОБА_4, становила 5 141 грн 58 к., з яких: 5 103 грн. 27 коп. - заборгованість за тілом кредиту, 38 грн. 27 к. - заборгованість по процентах за користування кредитом, які підлягають стягненню з відповідача на користь позивача.

Стосовно нарахування позивачем пені та штрафу слід зазначити таке:

Відповідно до ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання (ч. 2 ст. 549 ЦК України). Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання (ч. 3 ст. 549 ЦК України).

Умовами договору, а саме п.2.1.1.12.6.1 Умов та правил, передбачено застосування пені як виду цивільно-правової відповідальності за виникнення прострочених зобов'язань на суму від 100 грн.

Як вбачається з наданого позивачем розрахунку заборгованості за договором б/н від 05 лютого 2009 року, станом на 16 серпня 2018 року, відповідачу нараховувалася пеня в твердій грошовій сумі 50 гривень починаючи з 01 січня 2017 року, та в сумі 100 гривень починаючи з 01 січня 2018 року, а не у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання, як передбачено ч. 3 ст. 549 ЦК України, тому апеляційний суд вважає, що такі нарахування є неправомірними, так як завчасне визначення пені у твердій сумі не є пенею у розумінні закону, оскільки пеня обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання (ч. 3 ст. 549 ЦК України), а відтак в цій частині позов не підлягає до задоволення.

Відповідно до змісту ст. 549 ЦК України поняття пені та штрафу визначені у цій статті та порядок їх обрахунку, є обов'язковими для всіх учасників цивільних правовідносин і не можуть бути змінені та викладені на власний розсуд, оскільки в такому разі втрачається їх суть, тобто вони перестають бути видом забезпечення виконання зобов'язання - неустойкою в розумінні закону.

Тому позовні вимоги в частині стягнення з відповідача штрафу (фіксована складова) в розмірі 500 грн та штрафу (процентна складова) в розмірі 1 422, 01 грн теж не підлягають задоволенню, оскільки фіксована частина штрафу в розмірі 500 грн. та процентна частина штрафу в розмірі 5 % від суми позову (п. 2.1.1.7.6. Умов та правил надання банківських послуг) не відповідає положенню ч. 2 ст. 549 ЦК України, за яким штраф визначено як неустойку, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного, або неналежно виконаного зобов'язання.

Доводи апеляційної скарги про те. що позивач без попередження відповідача збільшив кредитний ліміт, а тому в позові слід відмовити, не заслуговують на увагу, так як таке право Банку передбачено п. 1.1.3.2.4 Умов та Правил і не потребує повідомлення позичальника про таку зміну. Окрім того слід зазначити, що ОСОБА_4 після збільшення кредитного ліміту використовував його, не висував будь-яких заперечень, про що свідчить неодноразове зняття ним сум, що перевищували початково встановлений кредитний ліміт в розмірі 250 грн. та що вбачається із наданого позивачем розрахунку та розрахунку, наведеного судом в цьому рішенні.

Відтак, апеляційну скаргу слід задовольнити частково, рішення суду першої інстанції скасувати як таке, що постановлене без повного та всебічного з'ясування обставин справи та належного перевірки доказів по справі, а позов задовольнити частково, стягнувши з відповідача на користь позивача 5 141,58 гривень заборгованості за договором б/н від 05.02.2009 року, укладеного між АТ КБ «ПРИВАТБАНК» та ОСОБА_4, з яких: 5 103 грн 27 коп - заборгованість за тілом кредиту, 38 грн 27 к. - заборгованість по процентах за користування кредитом.

Беручи до уваги положення частини тринадцятої статті 141, підпункту в пункту 4 частини першої статті 382 ЦПК України, вирішуючи питання про розподіл судових витрат, апеляційний суд приходить до наступних висновків: Позивач поніс судові витрати у вигляді сплати судового збору за подання позовної заяви в розмірі 1 762 грн (а.с.1), відповідач поніс судові витрати в розмірі 2 643 грн за подання апеляційної скарги (а.с. 72). Позивачем було заявлено вимогу про стягнення з відповідача 30 362,20 грн, до задоволення підлягає 5 141 грн 58 коп, що становить 16, 93 % від суми заявлених вимог. Відтак, розподіл судових витрат слід провести пропорційно до суми задоволених позовних вимог: з відповідача ОСОБА_4 слід стягнути на користь позивача 298,338 грн (16,93% від суми понесених судових витрат: 1 762 * 16,93%), а з АТ КБ «ПРИВАТБАНК» на користь ОСОБА_4 слід стягнути відповідно 83,07 % понесених ним витрат, що становить 2 196,14 грн ( 2 643,72 * 83,07%). Таким чином, враховуючи положення частини 10 статті 141 ЦПК України, суд приходить до висновку, що сторона, на яку покладено більшу суму судових витрат, якою в даній справі є АТ КБ ПРИВАТБАНК» повинна сплатити різницю ОСОБА_4, що становить 1897,76 грн ( 2 196,14 - 298,38).

Згідно з пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у малозначних справах. За правилом пункту 1 частини шостої статті 19 ЦПК України малозначними справами є справи, у яких ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Враховуючи, що положення статті 19 ЦПК України в структурі законодавчого акту розташовані серед Загальних положень цього Кодексу, суд вправі відносити справу до категорії малозначних на будь-якій стадії її розгляду. При цьому, за змістом правилами пункту 1 частини шостої статті 19 ЦПК України справи, зазначені в цьому положенні, є малозначними в силу властивостей, притаманних такій справі, виходячи з ціни пред'явленого позову та його предмета, без необхідності ухвалення окремого судового рішення щодо віднесення зазначеної справи до відповідної категорії.

З огляду на те, що апеляційна скарга подана на рішення суду у справі, ціна позову у якій, становить менше 100 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, то відповідно до положень п. 1 ч. 6 ст. 19 ЦПК України ця справа є малозначною, а тому не підлягає касаційному оскарженню (п. 2 ч. 3 с. 389 ЦПК України).

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 367, 374, 376, 381-384, 389, 390 ЦПК України, суд, -

П о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_4 задовольнити частково.

Рішення Вінницького районного суду Вінницької області від 14 листопада 2018 року скасувати та ухвалити нове:

Позовні вимоги задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_4 (ІПН НОМЕР_1) на користь акціонерного товариства комерційний банк «ПРИВАТБАНК» () заборгованість за кредитним договором б/н від 05.02.2009 року, яка склалася станом на 16 серпня 2018 року, в розмірі 5 141,58( п'ять тисяч сто сорок одна гривня 58 к) гривень, з яких: 5 103, 27 (п'ять тисяч сто три гривні 27 к) гривень - заборгованість за тілом кредиту, 38, 27 (тридцять вісім гривень 27 к) гривень - заборгованість по процентах за користування кредитом.

В іншій частині позовних вимог акціонерного товариства комерційний банк «ПРИВАТБАНК» до ОСОБА_4 відмовити.

Стягнути з акціонерного товариства комерційний банк «ПРИВАТБАНК» () на користь ОСОБА_4 (ІПН НОМЕР_1) 1 897,76 (одну тисячу вісімсот дев'яносто сім гривень 76 к.) гривень понесених ним судових витрат.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає.

Головуюча підпис Т. М. Шемета

Судді підпис О. С. Панасюк

підпис Т. Б. Сало

Згідно з оригіналом

головуючий суддя Т. М. Шемета

Повний текст постанови виготовлено 14 березня 2019 року.