ЧЕРНІГІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
У Х В А Л А

19 березня 2019 року м. Чернігів

Унікальний номер справи № 751/7927/18

Апеляційне провадження № 22-ц/4823/506/19

Суддя Чернігівського апеляційного суду Мамонова О.Є., вивчила матеріали апеляційної скарги Державної казначейської служби України на рішення Новозаводського районного суду м. Чернігова від 06 лютого 2019 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Державної казначейської служби України, Управління праці та соціального захисту населення Новозаводської районної у м. Чернігові ради про стягнення відшкодування за порушення встановленого законом порядку перерахування коштів, інфляційне збільшення сум матеріальної шкоди, -

установив :

Не погоджуючись з вказаним рішенням суду першої інстанції Державної казначейської служби України (далі - ДКС України) звернулося з апеляційною скаргою, в якій одночасно зазначає, що ДКС України є виключно представником держави у даній справі і відповідно не є платником судового збору. Також, посилаючись на постанову Об'єднаної палати Конституційного господарського суду від 20.06.2018 № 914/1748/17, відповідач вказує, що оскільки позивачем при поданні позовної заяви судовий збір не сплачувався, то не може підлягати сплаті судовий збір і при поданні апеляційної скарги.

Проте апеляційне провадження по даній апеляційній скарзі не може бути відкрито, враховуючи наступне.

Положеннями ст. 136 ЦПК України визначено, що суд, враховуючи майновий стан сторони, може своєю ухвалою відстрочити сплату судового збору на визначений строк у порядку, передбаченому законом, але не більше як до ухвалення судового рішення у справі. Також із зазначених підстав суд може звільнити від сплати судових витрат.

Статтею 8 Закону України «Про судовий збір» передбачено певні умови, за наявності яких можливе відстрочення або звільнення від сплати судового збору, а саме: 1) розмір судового збору перевищує 5 відсотків розміру річного доходу позивача - фізичної особи за попередній календарний рік; або 2) позивачами є: а) військовослужбовці; б) батьки, які мають дитину віком до чотирнадцяти років або дитину-інваліда, якщо інший з батьків ухиляється від сплати аліментів; в) одинокі матері (батьки), які мають дитину віком до чотирнадцяти років або дитину-інваліда; г) члени малозабезпеченої чи багатодітної сім'ї; ґ) особа, яка діє в інтересах малолітніх чи неповнолітніх осіб та осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена; або 3) предметом позову є захист соціальних, трудових, сімейних, житлових прав, відшкодування шкоди здоров'ю. Суд може зменшити розмір судового збору або звільнити від його сплати на підставі, зазначеній у частині першій цієї статті.

Проте, особа, яка подає апеляційну скаргу, не є суб'єктом, на якого розповсюджується дія вказаної норми закону щодо можливості відстрочення сплати судового збору чи звільнення від його сплати.

Посилання відповідача на те, що Державне казначейство України не є платником судового збору, не заслуговують на увагу з огляду на таке.

Відповідно до положень ч. 2 ст. 2 ЦК України держава Україна є учасником цивільних відносин.

Держава діє у цивільних відносинах на рівних правах з іншими учасниками цих відносин. Держава набуває і здійснює цивільні права та обов'язки через органи державної влади у межах їхньої компетенції, встановленої законом. (ч. 1 ст. 167, ч. 1 ст. 170 ЦК України)

ОСОБА_1 свої позовні вимоги обґрунтовує протиправністю дій УПСЗН Новозаводської районної у м. Чернігові ради і тривалим невиконанням судових рішень, та відмовою виплатити нараховану компенсацію за несвоєчасне виконання судових рішень ДКС України. Позивач просить визнати, що тривале невиконання судових рішень і відмова у виплаті компенсації ДКС України призвело до матеріальної шкоди, та просить стягнути з Державного бюджету України на його користь суму матеріальної шкоди шляхом списання ДКС України коштів з єдиного казначейського рахунку. Тобто вимоги заявлено в тому числі до ДКС України, яка є органом державної влади, через який бере участь у справі держава.

Відповідно до інформації з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, Державна ДКС України є юридичною особою (), а тому відповідно до ч. 1 ст. 2 Закону України «Про судовий збір» є платником судового збору.

Оскільки ст. 129 Конституції України як одну із засад судочинства визначено рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом, отже, в тому числі й органів державної влади, то самі лише обставини, що відповідач здійснює цивільні права та обов'язки держави, не можуть вважатися підставою для звільнення від сплати судового збору.

Також є необґрунтованим посилання відповідача на постанову Об'єднаної палати Касаційного господарського суду від 20.06.2018 № 914/1748/17, оскільки у вказаній справі мова йде про те, що оскільки позивач звільнений від сплати судового збору за подання позовної заяви на підставі п. 13 ч. 2 ст. 3 Закону України «Про судовий збір», відтак останній звільнений від сплати судового збору також і в разі подання ним апеляційної скарги на судове рішення.

Разом з тим, дана апеляційна скарга подана не позивачем, який, до того ж, звільнений від сплати судового збору за п. 10 ч. 1 ст. 5 вказаного закону як особа, яка постраждала внаслідок Чорнобильської катастрофи, а відповідачем, який від сплати такого збору не звільнений.

Відповідно до п.п. 6 п. 1 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» за подання апеляційної скарги на рішення суду ставка судового збору становить 150 відсотків ставки, що підлягала сплаті при поданні позовної заяви.

Як вбачається з апеляційної скарги, ДКС України просить скасувати рішення суду першої інстанції, яким з Державного бюджету України на користь ОСОБА_1 стягнуто суму в розмірі 15 879,74 грн шляхом списання ДКС України, що є вимогами майнового характеру.

Відповідно до п.п 1 п. 1 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір», в редакції чинній на день подачі позову, ставка судового збору за подання до суду позовної заяви майнового характеру, яка подана фізичною особою, встановлюється в розмірі 1 відсоток ціни позову, але не менше 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатної особи, який з 01.01.2018 був установлений в розмірі 1 762 грн.

Оскільки 1 відсоток ціни позову (158,80 грн) є меншим 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатної особи, то судовий збір підлягав сплаті до суду першої інстанції в розмірі 704,80 грн (0,4 х 1 762 грн).

Отже, заявнику необхідно сплатити судовий збір за подання апеляційної скарги на рішення суду в розмірі 1 057,20 грн (704,80 грн х 150%) та надати суду оригінал документу про сплату вказаного платежу за наступними реквізитами:

- дата документа;

- населений пункт - Чернігів;

- УК у м. Чернігові/м. Чернігів/22030101;

- код отримувача (ЄДРПОУ) - 38054398;

- банк отримувача - Казначейство України (ЕАП);

- код банку (МФО) - 899998;

- номер рахунку - 0032;

- код класифікації доходів бюджету - 22030101;

- найменування коду класифікації доходів бюджету - Судовий збір (державна судова адміністрація України, 050);

- наявність відомчої ознаки - «80» Апеляційні суди;

- назва платника (для юридичної особи), ПІБ та адреса (для фізичної особи);

- призначення платежу.

При сплаті судового збору поле «Призначення платежу» розрахункового документа заповнюється таким чином:

- службовий код (знак): «*» (зірочка);

- розділовий знак: «;» (крапка з комою);

- код клієнта за ЄДРПОУ для юридичних осіб (доповнюється зліва нулями до восьми цифр, якщо значущих цифр менше 8), або реєстраційний номер облікової картки платників податків - фізичної особи, або серія та номер паспорта громадянина України, в разі якщо платник через свої релігійні переконання відмовився від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків та повідомив про це відповідний орган Міністерства доходів і зборів України і має відповідну відмітку у паспорті;

- розділовий знак: «;» (крапка з комою);

- роз'яснювальна інформація про призначення платежу у формі: «Судовий збір, за позовом (ПІБ чи назва установи, організації позивача), назва суду, де розглядається справа».

За таких обставин, апеляційна скарга ДКС України підлягає залишенню без руху, з наданням заявнику строку для усунення вищезазначеного недоліку.

Керуючись ст.ст. 185, 357 ч. 2 ЦПК України, -

ухвалив :

Апеляційну скаргу Державної казначейської служби України на рішення Новозаводського районного суду м. Чернігова від 06 лютого 2019 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Державної казначейської служби України, Управління праці та соціального захисту населення Новозаводської районної у м. Чернігові ради про стягнення відшкодування за порушення встановленого законом порядку перерахування коштів, інфляційне збільшення сум матеріальної шкоди - залишити без руху.

Запропонувати заявнику протягом десяти днів з моменту отримання копії даної ухвали надати Чернігівському апеляційному суду оригінал квитанції про сплату судового збору.

Копію ухвали направити Державній казначейській службі України.

Роз'яснити, що в разі невиконання вказаних вимог апеляційна скарга буде визнана неподаною та повернута заявнику.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею і оскарженню у касаційному порядку не підлягає.

Суддя О. Є. Мамонова