Постанова

Іменем України

09 жовтня 2019 року

м. Київ

справа № 664/2641/16-ц

провадження № 61-32144св18

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду: Коротуна В. М. (суддя-доповідач), Бурлакова С. Ю.,

Курило В. П.,

учасники справи:

позивач - ОСОБА_1 ,

відповідач - ОСОБА_2 ,

розглянув у попередньому судовому засіданні у порядку письмового провадження касаційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Цюрупинського районного суду Херсонської області від 22 червня 2017 року в складі судді Савчака С. П. та ухвалу Апеляційного суду Херсонської області

від 12 вересня 2017 року в складі колегії суддів: Кутурланової О. В.,

Майданіка В. В., Орловської Н. В.,

В С Т А Н О В И В:

Описова частина

Короткий зміст позовних вимог

У листопаді 2016 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до

ОСОБА_2 про визнання державного акта недійсним.

Позовна заява мотивована тим, що їй на підставі свідоцтва про право на спадщину від 20 квітня 2010 року належить житловий будинок, який знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , розташований на земельній ділянці площею

0,1507 га, яка перебуває у її користуванні. Відповідач є суміжним землекористувачем та власником житлового будинку, який знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , що розташований на земельній ділянці площею 0,1498 га, яка належить йому на підставі державного акта на право власності на земельну ділянку

від 20 вересня 2012 року серії ЯЕ № 938254.

Посилаючись на те, що при виготовлені технічної документації із землеустрою на отримання державного акта та при обмірі земельної ділянки, яка передана у власність відповідачу, були допущені суттєві порушення, зокрема, порушено її право користування власним житловим будинком, оскільки межа зазначеної земельної ділянки проходить на відстані 30 см від належних їй будівель, що є порушенням пункту 3.25 Державних будівельних норм та робить неможливим зробити нею вимощення відповідно до вимог ДБН, проводити поточний або капітальний ремонт будівель, вважала рішення Абрикосівської сільської ради Цюрупинського району Херсонської області про затвердження технічної документації із землеустрою на отримання державного акта на право власності на земельну ділянку за зазначеною адресою незаконним і просила визнати недійсним державний акт від 20 вересня 2012 року серії ЯЕ № 938254 на право власності ОСОБА_2 на земельну ділянку, кадастровий номер :01:012:0003, за адресою: АДРЕСА_1 .

Короткий зміст рішення суду першої та апеляційної інстанцій

Рішенням Цюрупинського районного суду Херсонської області від 22 червня 2017 року, залишеним без змін ухвалою Апеляційного суду Херсонської області від 12 вересня 2017 року, в задоволенні позову ОСОБА_1 відмовлено.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції, з висновками якого погодився апеляційний суд, виходив з недоведеності факту видачі оспорюваного державного акта на право власності на землю з порушенням чинного законодавства, а також з того, що судовими рішеннями, які набрали законної сили встановлено, що побудувавши на межі земельних ділянок будинок та господарські споруди забудовник сам створив для себе перешкоди у можливості здійснити вимощення, робити капітальний або поточний ремонти і його права підлягають захисту у інший законний спосіб, а не шляхом скасування правовстановлюючих документів відповідача на земельну ділянку, порушень при видачі яких не встановлено.

Короткий зміст вимог касаційної скарги

У жовтні 2017 року ОСОБА_1 подала до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ касаційну скаргу, в якій, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просила скасувати оскаржувані судові рішення та ухвалити нове рішення про задоволення позову.

Аргументи учасників справ

Доводи особи, яка подала касаційну скаргу

Касаційна скарга мотивована тим, що судами неповно з`ясовано обставини справи, що мають значення для справи, а висновки не відповідають дійсним обставинам справи.

Відзив на касаційну скаргу не подано.

Надходження касаційної скарги до суду касаційної інстанції

Відповідно до підпункту 4 пункту 1 розділу XIII «Перехідні положення» ЦПК України у редакції Закону України від 03 жовтня 2017 року № 2147-VIII «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» касаційні скарги (подання) на судові рішення у цивільних справах, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, передаються до Касаційного цивільного суду та розглядаються спочатку за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Відповідно до статті 388 ЦПК України судом касаційної інстанції у цивільних справах є Верховний Суд.

На підставі підпункту 6 пункту 1 розділу XIII «Перехідні положення» ЦПК України справа передана до Касаційного цивільного суду.

Мотивувальна частина

Позиція Верховного Суду

Згідно із положенням частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до вимог частин першої і другої статті 400 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Суд касаційної інстанції перевіряє законність судових рішень лише в межах позовних вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Касаційна скарга не підлягає задоволенню.

Фактичні обставини справи, встановлені судом

Судам установлено, що ОСОБА_1 на підставі свідоцтва про право на спадщину від 20квітня 2010 року є власником житлового будинку з господарчими та побутовими будівлями і спорудами, який знаходиться за адресою:

АДРЕСА_1 , та складається з житлового будинку літ. «А», літня кухня літ. «Б», сарай літ. «В», гараж літ. «Г», розташований на земельній ділянці місцевої ради.

ОСОБА_2 на підставі свідоцтва на право особистої власності на житловий будинок від 21 січня 1993 року належить житловий будинок, який знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , розташований на земельній ділянці площею 0,1498 га, належної відповідачу на підставі державного акта на право власності на земельну ділянку від 20 вересня 2012 року серія ЯЕ № 939254.

Заявляючи вимоги про визнання недійсним державного акта на право власності на земельну ділянку, виданого ОСОБА_2 , позивач зазначив, що при обмірі земельної ділянки, в порушення вимог пункту 3.25 ДБН, не проведено відступлення на 1 метр від належних їй на праві власності будівель, що порушує її право користування власним майном, а саме обслуговування будівель.

Мотиви, з яких виходить Верховний Суд, та застосовані норми права

Відповідно до положень статті 152 ЗК України, держава забезпечує громадянам та юридичним особам рівні умови захисту прав власності на землю. Власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов`язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків. Захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється шляхом: а) визнання прав; б) відновлення стану земельної ділянки, який існував до порушення прав, і запобігання вчиненню дій, що порушують права або створюють небезпеку порушення прав; в) визнання угоди

недійсною; г) визнання недійсними рішень органів виконавчої влади або

органів місцевого самоврядування; г') відшкодування заподіяних збитків;

д) застосування інших, передбачених законом, способів.

Згідно з частиною першою статті 155 ЗК України у разі видання органом виконавчої влади або органом місцевого самоврядування акта, яким порушуються права особи щодо володіння, користування чи розпорядження належною їй земельною ділянкою, такий акт визнається недійсним.

Відповідно до частини першої статті 179 ЦПК України предметом доказування під час судового розгляду є факти, які обґрунтовують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для вирішення справи (причини пропуску строку позовної давності тощо) і підлягають встановленню під час ухвалення судового рішення.

Згідно зі статтею 60 ЦПК України 2004 року кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір.

Рішенням Цюрупинського районного суду Херсонської області від 05 грудня 2013 року, залишеним без змін ухвалою Апеляційного суду Херсонської області від 07 квітня 2014 року, в задоволенні позову ОСОБА_1 про усунення перешкод у користуванні земельною ділянкою, стягнення матеріальних збитків, моральної шкоди та встановлення сервітуту, відмовлено.

Рішенням встановлено відсутність порушень прав позивача щодо користування земельною ділянкою з боку ОСОБА_2 .

Під час розгляду зазначеної справи встановлено, що межі між земельними ділянками № НОМЕР_1 та № НОМЕР_2 за адресою : АДРЕСА_1 , мають мінімальну похибку 0,03 м, допустиму згідно Інструкції про встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі та їх закріплення межовими знаками, затвердженої Наказом державного комітету України із земельних ресурсів від 18 травня 2010 року

№ 376.

Суд першої інстанції, з висновками якого погодився апеляційний суд, встановивши, що позивачем не надано доказів того, що межі суміжної земельної ділянки при виготовлені технічної документації з видання державного акта на право власності на земельну ділянку за адресою:

АДРЕСА_1 , не погоджувалися, а також доказів, які б підтверджували розмір земельної ділянки та її форму, виділену колишньому власнику ОСОБА_3 у користування на час будівництва житлового будинку, з яких вбачалося б зменшення розміру земельної ділянки, виділеної у користування власнику будинку № НОМЕР_2 за рахунок збільшення земельної ділянки, наданої у власність ОСОБА_2 , дійшов правильного висновку про відмову в задоволенні позову.

Докази та обставини, на які посилається заявник в касаційній скарзі, були предметом дослідження судами першої та апеляційної інстанцій та додаткового правового аналізу не потребують, оскільки при їх дослідженні та встановленні судами попередніх інстанцій були дотримані норми матеріального та процесуального права.

Відповідно до частини третьої статті 401 ЦПК України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.

Враховуючи наведене, колегія суддів вважає за необхідне залишити касаційну скаргу без задоволення, а оскаржувані рішення - без змін, оскільки доводи касаційної скарги висновків суду не спростовують.

Щодо судових витрат

Відповідно до підпункту «в» пункту 4 частини першої статті 416 ЦПК України суд касаційної інстанції повинен вирішити питання про розподіл судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи у суді касаційної інстанції.

Оскільки у задоволенні касаційної скарги відмовлено, підстав для нового розподілу судових витрат, понесених у зв`язку з розглядом справи у суді першої та апеляційної інстанції, а також розподілу судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи у суді касаційної інстанції, немає.

Керуючись статтями 400, 401, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду

П О С Т А Н О В И В:

Касаційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Цюрупинського районного суду Херсонської області від 22 червня

2017 року та ухвалу Апеляційного суду Херсонської області від 12 вересня

2017 року залишити без змін.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Судді: В. М. Коротун

С. Ю. Бурлаков

В. П. Курило