Справа № 450/541/18 Головуючий у 1 інстанції: Мусієвський В.Є.
Провадження № 22-ц/811/831/19 Доповідач в 2-й інстанції: Шандра М. М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 жовтня 2019 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Львівського апеляційного суду в складі:

головуючого судді Шандри М.М.

суддів: Левика Я.А., Струс Л.Б.

секретаря: Бадівської О.О.

за участю: представника ОСОБА_1 ОСОБА_2 ,

представника ОСОБА_3 ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Львові цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Пустомитівського районного суду Львівської області від 29 січня 2019 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про визнання зведеної огорожі незаконною, зміна її конструкції та зобов`язання дотримуватись правил добросусідства,

ВСТАНОВИЛА:

ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_3 в якому просила визнати зведення огорожі ОСОБА_3 на спільній межі між присадибними ділянками сторін, що розташована в АДРЕСА_1 огорожа між АДРЕСА_2 за АДРЕСА_3 та 120) незаконною; змінити конструкцію огорожі, щоб висота огорожі була не більше 2 м від рівня поверхні землі, при цьому нижня частина огорожі може бути глухою, висотою не більше 0,75 м, а верхня частина прозорою (відношення глухих частин огорожі до прозорих не повинен перевищувати 50%); зобов`язати ОСОБА_3 дотримуватись правил добросусідства. В обґрунтування позовних вимог покликалася на те, що їй на підставі свідоцтва про право на спадщину за заповітом належить земельна ділянка 0,3481 га, передана для обслуговування житлового будинку і господарських будівель та ведення особистого підсобного господарства, яка розташована на території с. Давидів, Давидівської сільської ради, Пустомитівського району, Львівської області, а також житловий будинок. В 2017 році відповідач звів огорожу з метало-профілю між їхніми домоволодіннями, висота якої складає більше 2,5 метрів, чим порушив чинне законодавство України, а саме санітарні норми СН-72, в яких передбачено, що огорожу слід проектувати лише у випадках, коли вона вимагається умовами експлуатації та охорони підприємств будівель та споруд. Висота огорожі повинна бути не більше двох метрів від рівня поверхні землі (не враховуючи висоту огорожі, що служить підпірною стінкою), при цьому нижня часина огорожі може бути глухою, висота якої не повинна перевищувати 0,75 м, верхня частина огорожі повинна бути прозорою (відношення глухих частин огорож до прозорих не повинно перевищувати 50%). Вважає, що паркан збудований з порушенням відповідних норм забудови, без належної дозвільної документації, тому є самочинним будівництвом, порушує освітлення земельної ділянки та її будинку, що призводить до порушення норм інсоляції, умов природного освітлення та провітрювання приміщення, може вплинути на вартість будинку у випадку його реалізації. На підставі наведеного просила задовольнити позов.

Рішенням Пустомитівського районного суду Львівської області від 29 січня 2019 року у задоволенні позову відмовлено.

Рішення суду оскаржила ОСОБА_1 .

В апеляційній скарзі посилається на незаконність та необґрунтованість рішення суду, порушення судом норм матеріального та процесуального права. Зокрема, зазначає, що суд першої інстанції не врахував, що паркан збудований з порушенням відповідних норм забудови, без належної дозвільної документації, тому є самочинним будівництвом, порушує освітлення земельної ділянки і будинку позивачки, що призводить до порушення норм інсоляції, умов природного освітлення та провітрювання приміщення та може вплинути на вартість будинку у випадку його реалізації. Просить рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення про задоволення її позову.

В судовому засіданні апеляційної інстанції представник ОСОБА_1 ОСОБА_2 підтримала апеляційну скаргу з підстав, викладених у ній, представник ОСОБА_3 ОСОБА_4 заперечила проти задоволення апеляційної скарги, посилаючись на доводи, викладенні у відзиві на апеляційну скаргу.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення з таких підстав.

Відповідно до вимог ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Колегія суддів вважає, що рішення суду таким вимогам відповідає.

Частинами 1,6 ст.81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим законом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

З матеріалів справи вбачається, що позивачка у справі ОСОБА_1 є власником земельної ділянки площею 0,3481 га, переданої для обслуговування житлового будинку і господарських будівель та ведення особистого підсобного господарства, яка розташована за адресою: АДРЕСА_3 .

Встановлено, що у 2017 році відповідачем ОСОБА_3 , який є суміжним землекористувачем з ОСОБА_5 , побудувано паркан (огорожу) на його приватизованій земельній ділянці, що підтверджується актом комісії Давидівської сільської ради з розгляду звернення позивачки ОСОБА_1 від 25.07.2017. З даного акту від 25.07.2017 вбачається, що огорожа встановлена на приватизованій ділянці ОСОБА_3 (а.с. 22).

Актом комісії Давидівської сільської ради від 11.06.2018 підтверджено встановлення спірної огорожі на приватизованій земельній ділянці відповідача, а також встановлено, що на території земельної ділянки ОСОБА_3 знаходяться 2 (два) вулика для бджільництва. Відстань вуликів до оцинкованої огорожі складає не менше 3,5 м. Льотки вуликів направлені від сусідки ОСОБА_1 , яка проживає за адресою: АДРЕСА_3 . Відстань від оцинкованої огорожі до найближчої стіни сусідки ОСОБА_1 становить не менше 1,10 м. За оцинкованою огорожею ОСОБА_3 та з території його земельної ділянки вбачається: відсутність будь-яких сусідських вікон (віконних отворів) на стінах будівель (господарських приміщень) ОСОБА_1 . До даного акту долучені фотографії огляду та обстеження Давидівською сільською радою ділянок ОСОБА_3 та ОСОБА_1 (а.с. 82).

Таким чином твердження позивачки щодо встановлення відповідачем саме на спільній межі земельних ділянок спірної огорожі, а не на його приватизованій земельній ділянці не відповідає дійсності та спростовується вищевказаним актом.

Відповідно до ч.ч. 1-3 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. При здійсненні своїх прав та виконанні обов`язків власник зобов`язаний додержуватися моральних засад суспільства. Усім власникам забезпечуються рівні умови здійснення своїх прав.

Частиною першою статті 375 ЦК України визначено, що власник земельної ділянки має право зводити на ній будівлі та споруди, створювати закриті водойми, здійснювати перебудову, а також дозволяти будівництво на своїй ділянці іншим особам.

Згідно з пунктом 9 частини першої, частини другої статті 21 Закону України «Про благоустрій населених пунктів» огорожі є різновидом малих архітектурних форм та є елементом благоустрою. Розміщення малих архітектурних форм здійснюється відповідно до цього Закону за рішенням власника об`єкта благоустрою з дотриманням вимог законодавства, державних стандартів, норм і правил.

Встановлення огорожі на межі між сусідніми землекористувачами регламентується Державними будівельними нормами 360-92 (далі ДБН 360-92) «Містобудування. Планування і забудова міських і сільських поселень», затверджених наказом Державного комітету України у справах містобудування і архітектури від 17 квітня 1992 року № 44.

У пункті 3.19 зазначених будівельних норм передбачено, що поверховість забудови, граничні розміри житлових будинків, площа забудови, вимоги до господарських будівель, їх складу, огорожі ділянок, благоустрою території встановлюються місцевими правилами забудови в залежності від розміру ділянок, умов інженерного обладнання, інсоляції будинків та територій, інших нормативних вимог, регіональних традицій.

З відповіді Давидівської сільської ради від 10 травня 2018 року № 948 вбачається, що вимоги будівництва (проектування) огорожі на присадибних ділянках Давидівською сільською радою об`єднаної територіальної громади Пустомиівського району Львівської області не затверджувались (а.с. 88).

Відповідно до положень п. 6.7 ДБН Б.2.2-5:2011 «Благоустрій територій», дозволено проектувати огородження як окремих ділянок, так і усієї прибудинкової території садибної забудови. При цьому, висота огороджень має бути не більше ніж 2,0 м на межі сусідніх земельних ділянок та не більше ніж 2,5 м на межі з вулицею для забезпечення нормативної інсоляції та провітрювання суміжних територій.

Разом із тим, існують також обмеження і щодо мінімальної висоти парканів (огороджень) в певних випадках. Так, згідно положень п.3.46 ДБН 360-92** «Містобудування. Планування і забудова міських і сільських поселень», у випадку влаштування пасіки на належній особі земельній ділянці, огорожа навколо пасіки у напрямку вильоту бджіл повинна бути суцільною (дерев`яною, залізною) або живою огорожею заввишки не менше 2 м.

Як встановлено та підтверджується Актом комісії Давидівської сільської ради від 11.06.2018 на території земельної ділянки ОСОБА_3 знаходяться 2 (два) вулика для бджільництва. Відстань вуликів до огорожі складає не менше 3,5 м.

Відтак, суд першої інстанції, врахувавши наявність вуликів, та положення до таблиці п. 3.46 ДБН 360-92 «Містобудування. Планування і забудова міських і сільських поселень» прийшов до правильного висновку про відповідність спірної огорожі вимогам законодавства.

Як вбачається з матеріалів справи, відстань від спірного паркану до літньої кухні та хліву позивачки становить більше одного метра, і є можливим здійснювати належний догляд за цими будівлями, а тому посилання позивачки на п.3.25 ДБН 360-92 «Містобудування. Планування і забудова міських і сільських поселень» є помилковим і таким, що не відповідають дійсності.

Крім цього, районний суд правильно встановив, що спірний паркан не порушує жодних норм забезпечення інсоляції, так як позивачкою не надано жодного доказу щодо порушення інсоляції її земельної ділянки.

Посилання позивачки на норми СНиП II-4-79 «Естественное и искусственное освещение» не заслуговують на увагу, оскільки відповідно до наказу Міністерства будівництва, архітектури та житлово-комунального господарсва України, від 15.05.2006 № 168, затверджено ДБН В.2.5-28-2006 «Природне і штучне освітлення», і відповідно до п.2 цього наказу, з введенням в дію цих ДБН, СНиП II-4-79 «Естественное и искусственное освещение» є такими, що втратили чинність на території України.

За таких обставин, суд першої інстанції прийшов до правильного висновку про відсутність підстав для задоволення позову.

Висновки суду достатньо мотивовані і підтверджені доказами, наявними в матеріалах справи.

Рішення суду відповідає вимогам процесуального та матеріального права, обставинам справи, доводи скарги висновків суду не спростовують, тому колегія суддів підстав для скасування рішення не вбачає.

Керуючись ст.ст. 367, 368, п.1 ч.1 ст. 374, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, колегія суддів,

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Пустомитівського районного суду Львівської області від 29 січня 2019 року залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскарженою у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складання повної постанови.

Повний текст постанови складено: 17.10.2019

Головуючий

Судді