Дата документу 15.10.2019 Справа № 311/502/18
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 жовтня 2019 року

м. Запоріжжя

Єдиний унікальний № 311/502/18

Провадження №22-ц/807/2944/19

Запорізький апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого Кримської О.М. (суддя-доповідач),

суддів Дашковської А.В., Кочеткової І.В.,

за участю секретаря судового засідання Волчанової І.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою комунального підприємства «Облводоканал» Запорізької обласної ради на рішення Василівського районного суду Запорізької області від 18 квітня 2019 року в складі судді Сидоренко Ю.В. у справі за позовом ОСОБА_1 до комунального підприємства «Облводоканал» Запорізької обласної ради, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: Запорізька обласна організація Профспілки працівників житлово-комунального господарства, місцевої промисловості, побутового обслуговування населення, про стягнення невиплаченої заробітної плати, зміну формулювання причини звільнення з роботи, стягнення вихідної допомоги за невчасно виплачену заробітну плату та відшкодування моральної шкоди,

В С Т А Н О В И В :

У лютому 2018 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до комунального підприємства «Облводоканал» Запорізької обласної ради про зміну формулювання причини звільнення з роботи, стягнення вихідної допомоги за невчасно виплачену заробітну плату та відшкодування моральної шкоди.

У березні 2018 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до комунального підприємства «Облводоканал» Запорізької обласної ради, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: Запорізька обласна організація Профспілки працівників житлово-комунального господарства, місцевої промисловості, побутового обслуговування населення, про стягнення невиплаченої заробітної плати.

Ухвалою Василівського районного суду Запорізької області від 16 травня 2018 року за клопотанням представника відповідача КП «Облводоканал» Запорізької обласної ради - об`єднано в одне провадження цивільну справу № 311/699/18 за позовом ОСОБА_1 до комунального підприємства «Облводоканал» Запорізької обласної ради, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: Запорізька обласна організація Профспілки працівників житлово-комунального господарства, місцевої промисловості, побутового обслуговування населення про стягнення невиплаченої заробітної плати, та цивільну справу № 311/502/2018 за позовом ОСОБА_1 до Комунального підприємства «Облводоканал» Запорізької обласної ради про зміну формулювання причини звільнення з роботи, стягнення вихідної допомоги за невчасно виплачену заробітну плату та відшкодування моральної шкоди. Об`єднаній цивільній справі присвоєно реєстраційний номер цивільної справи № 311/502/18.

ОСОБА_1 , з урахуванням уточнених позовних вимог від 06 серпня 2018 року, в обґрунтування позову зазначено наступне.

З 01 червня 2012 року, згідно з наказом №33к/01, він працював у комунальному підприємстві «Облводоканал» Запорізької обласної ради на посаді головного енергетика.

09 лютого 2018 року ним, ОСОБА_1 , подано заяву про звільнення з посади за власним бажанням у зв`язку з порушенням власником умов трудового договору за ч.3 ст.38 КЗпП України, про що свідчить відмітка про отримання заяви, але ані трудової книжки, ані наказу про звільнення йому надано не було. 12 лютого 2018 року ним подано заяву №с-147 до головного управління Держпраці у Запорізької області про порушення КП «Облводоканал» ЗОР норм діючого законодавства України про працю, в частині відмови видати йому трудову книжку, та тільки після чого йому було видано трудову книжку.

Після отримання трудової книжки він помітив порушення в формулюванні запису про звільнення, а саме не зазначено пункт (частину) закону за яким його звільнено, натомість вказано «...звільнити за ст.38 КЗПП України...», хоча в чинному законодавстві не передбачено підстав та не надано прав роботодавцю самостійно змінювати правову підставу розірвання трудового договору на іншу, аніж ту, що зазначена в заяві. Щодо надання йому для ознайомлення наказу про звільнення, то заступник генерального директора з юридичних питань ОСОБА_2 Т ОСОБА_3 . повідомила про те, що він не повинен взагалі підписувати наказ, ознайомлюватися з ним та отримувати його копію, так як це внутрішній документ підприємств, а він вже не має ніякого відношення до КП «Облводоканал» ЗОР.

Тому, з вищенаведених підстав ОСОБА_1 вважає незаконним формулювання причин його звільнення з посади головного енергетика КП «Облводоканал» ЗОР на підставі наказу №08к від 09 лютого 2018 року за власним бажанням, згідно п.1 ст.38 КЗпП України, що не відповідає поданій ним заяві про звільнення за ч.3 ст.38 КЗпП України про звільнення з займаної посади за власним бажанням у зв`язку з невиконанням власником або уповноваженим ним органом законодавства про працю та умов колективного договору.

Статтею 44 КЗпП України зазначено, що при припиненні трудового договору з підстав: внаслідок порушення власником або уповноваженим ним органом законодавства про працю, колективного чи трудового договору (статті 38 і 39) - виплачується вихідна допомога у розмірі, передбаченому колективним договором, але не менше тримісячного середнього заробітку. Сума тримісячного середнього заробітку ОСОБА_1 при звільнені, як зазначає позивач, складає 22 849,71 грн. з такого розрахунку: 20,5 грн. (середня кількість днів по графіку) * 371,54 грн. (середньоденна зарплата) = 7 616,57 грн. (середній заробіток за місяць) * 3 (місяці).

Зазначає, що оскільки КП «Облводоканал» ЗОР вирішує свої фінансові проблеми за рахунок заробітної плати робітників, він змушений був звертатися до банків, для позичання коштів, що привело до додаткових збитків, у вигляді відсотків за використані кошти. За 2017 рік ним сплачено 3608,00 гривень відсотків банкам. У грудні місяці він потрапив до лікарні у зв`язку з необхідністю оперативного втручання, при цьому ОСОБА_1 був вимушений брати у банку кошти для сплати рахунків за лікування. Як зазначено позивачем, КП «Облводоканал» ЗОР спричинив йому моральну шкоду та страждання, а саме: причина звільнення це систематична та не своєчасна сплата заробітної плати, матеріальної допомоги, авансу, відпускних та борги за комунальні послуги, які виникли з вини КП «Облводоканат» ЗОР; права на звільнення порушенні, а саме самостійно змінена правова підстава розірвання трудового договору на іншу аніж та, що зазначена в заяві, та не сплачена вихідна допомога; у зв`язку з відсутністю роботи ОСОБА_1 звернувся до державної служби зайнятості з метою пошуку роботи. При цьому, згідно Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття» так як його звільнили з останнього місця роботи за власним бажанням без поважних причин (стаття 38 КЗпП), грошові виплати з безробіття нараховуються лише на 91-й день. В результаті противоправних дій КП «Облводоканал» ЗОР він немає коштів для утримання дружини та двох малолітніх дітей, що спричинило йому моральні страждання, та його сім`я позбавлена нормального життєвого спілкування. Підставою для відшкодування моральної шкоди є факт порушення прав працівника у сфері трудових відносин, яке призвело до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв`язків і вимагало від нього додаткових зусиль для організації свого життя. Отже вважає, що згідно ст.237-1 КЗпП України КП «Облводоканал» ЗОР зобов`язаний відшкодувати йому моральну шкоду в сумі 10000,00 грн.

Також зазначає, що 28 грудня 2016 року на зборах трудового колективу КП «Облводоканал» ЗОР був укладений Колективний договір КП «Облводоканал» ЗОР на період 2017-2018 роки, який зареєстровано за № 6 від 11.01.2017 року управлінням праці та соціального захисту населення Запорізької міської ради по Вознесенівському району.

У примітці Додатку 8 до розділу 3 Колективного договору 2017-2018 роки КП «Облводоканал» ЗОР встановив мінімальну тарифну ставку робітника першого розряду основного виробництва у розмірі 2592,00 грн., на основі якої з урахуванням помноження коефіцієнта співвідношень до мінімальної тарифної ставки робітника першого розряду основного виробництва, що передбачений Додатком 8, до розділу 3 Колективного договору 2017-2018 роки визначив, розмір місячних посадових окладів працівникам КП «Облводоканал» ЗОР. Так, головному енергетику встановлено коефіцієнт співвідношень до мінімальної тарифної ставки робітника першого розряду основного виробництва у розмірі 2,9-3,1.

Мінімальна тарифна ставка робітника першого розряду основного виробництва у розмірі 2592,00 грн., вирахувана згідно такого розрахунку: 1600,00 грн. х 1.2 х 1.35 = 2592,00 грн., де: 1600,00 гривень - це прожитковий мінімум, встановлений з січня по квітень 2017 року для працездатних осіб, але у зв`язку із збільшенням розміру прожиткового мінімуму, що становив з травня по листопад 2017 року - 1684,00 грн., перерахунок розміру мінімальної тарифної ставки робітника першого розряду основного виробництва відповідач не проводив, що у результаті призвело до суттєвого заниження розміру його заробітної плати; 1,2 це коефіцієнт згідно п.3.1.2. Галузевої угоди 2017 2018 роки; 1,35 це коефіцієнт згідно Додатку 2 п.3.1.3. Галузевої угоди між Міністерством регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України, Всеукраїнським об`єднанням обласних організацій роботодавців підприємств житлово-комунальної галузі "Федерація роботодавців ЖКГ України" та Центральним комітетом профспілки працівників житлово-комунального господарства, місцевої промисловості, побутового обслуговування населення України на 2013 - 2015 роки, яка зареєстрована Міністерством соціальної політики України від 04 10.2013 року N 26 та яка втратила чинність від 10.01.2017 року на підставі абзацу першому п.8.1.10. Галузевої угоди 2017 - 2018 рр.

Але всупереч того, що Галузева угода 2013 2015 роки, у Додатку 2 п.3.1.3. якої передбачено коефіцієнт 1,35, втратила чинність від 10.01.2017 року, а також у зв`язку з тим, що набрала чинності з 10.01.2017 року нова Галузева угода 2017- 2018 роки, у Додатку 2 п.3.1.4. якої передбачено коефіцієнт 1,5 КП «Облводоканал» ЗОР не вніс дані зміни до Колективного договору 2017-2018 роки та не проводив перерахунок розміру мінімальної тарифної ставки робітника першого розряду основного виробництва, що у результаті призвело до суттєвого заниження розміру його заробітної плати.

Крім того, абзацом шостим п.3.4 розділу 3 Колективного договору 2017-2018 роки передбачено, що посадові оклади заступників генерального директора, головного інженера, головного бухгалтера, головних: енергетика, механіка, програміста, начальників цехів та керівника структурного підрозділу встановлюється на 10-30 відсотків нижче посадового окладу генерального директора, коефіцієнт якого складає 5, що зазначено в Додатку 8 розділу 3 Колективного договору 2017-2018 рр.

Зазначає, що 3,5 це коефіцієнт співвідношення розміру мінімального місячного посадового окладу головного енергетика до мінімальної тарифної ставки робітника І розряду основного виробництва, який вирахуваний з огляду на Додаток 8 розділу 3 та абзацу 6 п. 3.4 Колективного договору 2017-2018 рр. на підставі такого розрахунку: 5 (коефіцієнт генерального директора) помножити на 70% (посадовий оклад головного енергетика у відсотковому співвідношенні до посадового окладу генерального директора) поділити на 100%).

Однак всупереч абзацу шостому п.3.4 розділу 3 Колективного договору 2017-2018рр. у Додатку 8 до розділу 3 Колективного договору 2017-2018 роки, встановлено коефіцієнт співвідношень до мінімальної тарифної ставки робітника першого розряду основного виробництва у розмірі 2,9-3,1 (для головного енергетика), що у результаті призвело до суттєвого заниження розміру його заробітної плати.

Так, зазначена мінімальна тарифна ставку робітника першого розряду основного виробництва у розмірі 2592.00 гривень та коефіцієнт співвідношень до мінімальної тарифної ставки робітника першого розряду основного виробництва у розмірі 2,9-3,1 (для головного енергетика) встановленні з порушенням законодавства України, а саме: ч.2-4 ст.97 КЗпП України, ч.1,2 ст.5 Закону України «Про колективні договори і угоди», ст.7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2017 рік», ст.7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2018 рік», п.3.1 А та Додатку 2 Галузевої угоди 2017 - 2018р роки абзацам першому та шостому п.3.4 розділу 3 Колективного договору 2017-2018 роки.

Про те, що не всі умови Колективного договору 2017-2018 роки відповідають вимогам чинного законодавства України, у тому числі Галузевої та Територіальної угод, зазначено і в офіційному листі голови Запорізької обласної організації Профспілки працівників житлово-комунального господарства, місцевої промисловості, побутового обслуговування населення від 20.11.2017 року № 201.

Усі вищевикладені порушення відповідача при розрахунку ОСОБА_1 посадового окладу призвели до суттєвого заниження розміру нарахування його заробітної плати з 01.01.2017 року по 09.02.2018 року та її невиплати, а тому у КП «Облводоканал» ЗОР перед позивачем ОСОБА_1 виникла заборгованість, що є недоотриманою заробітною платою, у загальному розмірі 34104,59гривень.

Враховуючи викладене, просив суд: визнати формулювання причини звільнення ОСОБА_1 на підставі наказу № 08К від 09.02.2018 року з посади головного енергетика КП «Облводоканал» ЗОР: «за власними бажанням згідно ст.38 КЗпП України та «Звільнений згідно ст.38 КЗпП України (Власне бажання)», - незаконним; зобов`язати КП «Облводоканал» ЗОР внести зміни до наказу про звільнення № 08К від 09.02.2018 року, змінивши формулювання звільнення з «ст.38 КЗпП України» на «ч.3 ст.38 КЗпП України за власним бажанням у зв`язку з невиконанням законодавства про працю та умов колективного договору»; зобов`язати КП «Облводоканал» ЗОР внести запис в трудову книжку ОСОБА_1 про зміну формулювання причин звільнення з «за власними бажанням згідно ст.38 КЗпП України» на «звільнення за власним бажанням у зв`язку з невиконання законодавства про працю та умов колективного договору ч.3 ст.38 КЗпП України»; стягнути з КП «Облводоканал» ЗОР на користь ОСОБА_1 , передбачену ст.44 КЗпП України вихідну допомогу за не вчасно виплачену заробітну плату в сумі 22849,71 грн; стягнути з КП «Облводоканал» ЗОР суму недоотриманої заробітної плати у розмірі 34104,59 грн. на користь ОСОБА_1 ; стягнути з КП «Облводоканал» ЗОР на користь ОСОБА_1 моральну шкоду в сумі 10 000 грн.

Рішенням Василівського районного суду Запорізької області від 18 квітня 2019 року позов задоволено частково.

Визнано формулювання причини звільнення ОСОБА_1 з посади головного енергетика Комунального підприємства «Облводоканал» Запорізької обласної ради «за власним бажанням за п.1 ст.38 КЗпП України», на підставі наказу №08к від 09 лютого 2018 року - незаконним.

Зобов`язано Комунальне підприємство «Облводоканал» Запорізької обласної ради у наказі про звільнення №08к від 09 лютого 2018 року змінити формулювання причини звільнення головного енергетика Комунального підприємства «Облводоканал» Запорізької обласної ради Скачко В ОСОБА_4 В. з «п.1 ст.38 КЗпП України (за власним бажанням)» на «ч.3 ст.38 КЗпП України (звільнення за власним бажанням у зв`язку з невиконанням власником або уповноваженим ним органом законодавства про працю та умов колективного договору)».

При наданні ОСОБА_1 трудової книжки, зобов`язано Комунальне підприємство «Облводоканал» Запорізької обласної ради внести запис про звільнення ОСОБА_1 з посади головного енергетика Комунального підприємства «Облводоканал» Запорізької обласної ради за ч.3 ст.38 КЗпП України за власним бажанням у зв`язку з невиконанням власником або уповноваженим ним органом законодавства про працю та умов колективного договору.

Стягнуто з Комунального підприємства «Облводоканал» Запорізької обласної ради на користь ОСОБА_1 вихідну допомогу при звільненні у розмірі тримісячного середнього заробітку в сумі 22849, 71 грн., з наступним утриманням з цієї суми податків і обов`язкових платежів.

Стягнуто з Комунального підприємства «Облводоканал» Запорізької обласної ради на користь ОСОБА_1 суму недоотриманої заробітної плати за період з 01.01.2017 року по 09.02.2018 року включно, в розмірі 34 105, 45 грн., з наступним утриманням з цієї суми податків і обов`язкових платежів.

Допущено негайне виконання рішення в частині виплати заробітної плати, але не більше, ніж за один місяць.

В іншій частині позовних вимог - відмовлено.

Не погоджуючись із зазначеним рішенням суду в частині стягнення суми недоотриманої заробітної плати за період з 01.01.2017 року по 09.02.2018 року включно в розмірі 34 105, 45 грн. комунальне підприємство «Облводоканал» Запорізької обласної ради подало апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення судом норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права, просить скасувати рішення суду в частині стягнення з КП «Облводоканал» ЗОР на користь ОСОБА_1 суми недоотриманої заробітної плати за період з 01.01.2017 року по 09.02.2018 року включно в розмірі 34 105, 45 грн. та ухвалити нове рішення, яким відмовити в задоволенні зазначених вимог.

В обґрунтування апеляційної скарги зазначає, що судом не вказано в рішенні, ким саме підписана галузева угода 2017-2018 рр. з третьої сторони роботодавця (скаржника) та чи була ця особа уповноважена представляти інтереси роботодавця відповідно до вимог Закону України «Про соціальний діалог» та Закону України «Про організації роботодавців, їх об`єднання, права і гарантії їх діяльності». Поширення на підприємство норм та гарантій певної галузевої угоди може бути доведено на підставі положень чинного законодавства виключно, якщо підприємство є членом організації роботодавців, яка таку угоду уклала. Суд зробив безпідставний висновок, що віднесення підприємства до певних гарантій базується на галузевому принципі, а не на участі роботодавця у підписанні угоди. В колективному договорі КП «Водоканал» ЗОР на 2017-2018 рр. не зазначене посилання на конкретну галузеву угоду, якою повинно керуватися підприємство. Судом не надано аналізу ч.2 ст. 14 Закону України «Про оплату праці».

Ухвалою Запорізького апеляційного суду від 19 серпня 2019 року відкрито апеляційне провадження та надано учасникам справи строк для надання відзиву на апеляційну скаргу до 30 серпня 2019 року.

Враховуючи, що в матеріалах справи відсутні докази отримання позивачем ОСОБА_1 вищевказаної ухвали, а представник відповідача ознайомився з матеріалами справи 04 вересня 2019 року, апеляційний суд вважає за можливе прийняти відзив на апеляційну скаргу, який надійшов 09 вересня 2019 року від представника позивача ОСОБА_1 . ОСОБА_5 .

У відзиві на апеляційну скаргу позивач просить апеляційну скаргу відхилити, а рішення суду залишити без змін. Зазначає, що майже всі доводи апеляційної скарги обґрунтовані тим, що норми Галузевої угоди 2017-2018 роки не є обов`язковими для КП «Водоканал» ЗОР, що не відповідає дійсності. Відповідач, укладаючи Колективний договір 2017-2018 рр., добровільно за принципом власного волевиявлення визначив його зміст та умови, тим самим поклав на себе права та обов`язки, передбачені цим колективним договором, в т.ч. обов`язок дотримуватися галузевої угоди.

Щодо посилання апелянта на обмеження, передбачені ч.2 ст. 14 Закону України «Про оплату праці», зазначає, що такі обмеження можуть застосовуватися лише тимчасово терміном не більше як шість місяців, а не щорічно. Крім того, застосування таких обмежень повинно бути відображено в колективному договорі, а автоматичне введення їх в дію є незаконним.

Беззаперечним доказом поширення норм Галузевої угоди 2017-2018 рр. на КП «Водоканал» ЗОР є внесені Зміни та доповнення до колективного договору на 2017-2018 роки, Акт «Про внесення змін і доповнень в колективний договір КП «Водоканал» ЗОР на 2017-2018 рр.» та Протокол засідання робочої комісії щодо виконання колективного договору за 2017 рік та внесення доповнень і змін до Колективного договору на 2018 рік від 12.03.2018 №1. Твердження апелянта, що в колективному договорі не зазначено посилання на конкретну галузеву угоду спростовується п.п. 1 глави 1 «Загальні положення» Додатку №5 до розділу 3 «Положення про оплату праці на підприємстві» Колективного договору 2017-2018 рр.

04 жовтня 2019 року від відповідача до апеляційного суду надійшла відповідь на відзив на апеляційну скаргу, в якій зазначає, що виконання підприємством певних робіт та послуг не є підставою для поширення на нього дії галузевих угод, оскільки класифікація видів економічної діяльності є лише статичним інструментом та не створює для підприємства жодних прав і обов`язків. Галузева угода не може примусово бути поширена на роботодавців де створена профспілка, оскільки це суперечить основному принципу соціального діалогу щодо добровільності прийняття сторонами зобов`язань у сфері соціально-трудових відносин. Під час укладення Колективного договору діяла галузева угода на 2013-2015 роки і відповідач спирався саме на цю галузеву угоду, але не у зв`язку з тим, що дана галузева є обов`язковою для відповідача, а у зв`язку з тим, щоб не створювати власну тарифну сітку.

У пункті 15 Постанови Пленуму Верховного Суду України №12 від 24.10.2008 року «Про судову практику розгляду цивільних справ в апеляційному порядку» роз`яснено, що у разі якщо апеляційна скарга подана на рішення щодо частини вирішених вимог, суд апеляційної інстанції відповідно до принципу диспозитивності не має права робити висновків щодо неоскарженої частини ні в мотивувальній, ні в резолютивній частині судового рішення, а в описовій частині повинен зазначити, в якій частині вимог судове рішення не оскаржується.

З цих підстав предметом апеляційного перегляду є рішення суду першої інстанції в частині вирішення позовних вимог ОСОБА_1 про стягнення з КП «Облводоканал» ЗОР на його користь суми недоотриманої заробітної плати за період з 01.01.2017 року по 09.02.2018 року включно в розмірі 34 105, 45 грн.

В іншій частині судове рішення учасниками справи не оскаржується.

Отже, апеляційний суд переглядає рішення Василівського районного суду Запорізької області від 18 квітня 2019 року тільки в частині стягнення з КП «Облводоканал» ЗОР на користь ОСОБА_1 суми недоотриманої заробітної плати за період з 01.01.2017 року по 09.02.2018 року включно в розмірі 34 105, 45 грн.

Представник Запорізької обласної організації Профспілки працівників житлово-комунального господарства, місцевої промисловості, побутового обслуговування населення та позивач ОСОБА_1 до суду апеляційної інстанції не з`явилися, повідомлені про місце та час розгляду справи згідно до вимог ст..ст.128,130 ЦПК України ( т.4 а.с. 162; 167).

Позивач ОСОБА_1 приймає участь в судовому засіданні через своїх уповноважених представників.

Судова колегія, враховуючи положення ч.2 ст.. 372 ЦПК України, ухвалила розглядати справу за відсутності учасників справи, які не прибули в судове засідання.

Заслухавши в засіданні апеляційного суду суддю-доповідача, пояснення учасників справи, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції та обставини справи в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно із ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Відповідно до п.1 ч. 1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Суд першої інстанції, задовольняючи позовні вимоги в частині стягнення з відповідача на користь позивача суми недоотриманої заробітної плати за період з 01.01.2017 року по 09.02.2018 року включно в розмірі 34 105, 45 грн., виходив із обґрунтованості таких вимог, які не спростовані відповідачем належними та допустимими доказами.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції та відхиляє аргументи, викладені в апеляційній скарзі з таких мотивів.

Судом встановлено, що 16.09.2003 Наказом №144к ОСОБА_1 прийнято на посаду інженера енергетика у КП «Облводоканал» Запорізької обласної ради. 03.10.2005 Наказом №184к ОСОБА_1 переведено на посаду провідного інженера-енергетика КП «Облводоканал» Запорізької обласної ради. 01.06.2012 Наказом № 33к/01 ОСОБА_1 переведено на посаду головного енергетика КП «Облводоканал» Запорізької обласної ради. 09.02.2018 Наказом № 08к позивача ОСОБА_1 було звільнено з посади головного енергетика КП «Облводоканал» Запорізької обласної ради за власним бажанням згідно ст.38 КЗпП України, що вбачається із записів трудової книжки, копія якої міститься в матеріалах справи (т. 1 а.с.4-5, т. 2 а.с.46-47).

28 грудня 2016 року зборами трудового колективу КП «Облводоканал» ЗОР було укладено Колективний договір на період 2017-2018 рр. (далі Колективний договір), який зареєстрований УПСЗН Запорізької міської ради по Вознесенівському району за № 6 від 11.01.2017 року. (т.1 а.с.88-92; т.2 а.с.14-30; т.3 а.с.90-141).

До вказаного Колективного договору внесені зміни на 2017-2018 р.р. (реєстраційний № 09-07/0109 від 11.01.2017), прийняті на спільному розширеному засіданні адміністрації та профспілкового комітету КП «Облводоканал» ЗОР за Протоколом № 1 від 12.03.2018, які зареєстровані Управлінням з питань праці Запорізької міської ради та Протоколом № 2 від 29.12.2018 року, які зареєстровані Управлінням з питань праці Запорізької міської ради (реєстраційний № 391 від 13.02.2019 року) (т.3 а.с.174-187; 188-204).

10 січня 2017 року була підписана Галузева угода між Міністерством регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України, Об`єднанням організацій роботодавців «Всеукраїнська конфедерація роботодавців житлово-комунальної галузі України» та Центральним комітетом профспілки працівників житлово-комунального господарства, місцевої промисловості, побутового обслуговування населення України на 2017-2018 рр., яка зареєстрована Міністерством соціальної політики за № 7 від 31.01.2017 року (т.3 а.с.54-78).

Відповідно до ст. 43 Конституції України кожен має право на належні, безпечні і здорові умови праці, на заробітну плату, не нижчу від визначеної законом. Право на своєчасне одержання винагороди за працю захищається законом.

Відповідно до ч.2-4 ст. 97 КЗпП України форми і системи оплати праці, норми праці, розцінки, тарифні сітки, ставки, схеми посадових окладів, умови запровадження та розміри надбавок, доплат, премій, винагород та інших заохочувальних, компенсаційних і гарантійних виплат встановлюються підприємствами, установами, організаціями самостійно у колективному договорі з дотриманням норм і гарантій, передбачених законодавством, генеральною та галузевими (регіональними) угодами. Конкретні розміри тарифних ставок (окладів) і відрядних розцінок робітникам, посадових окладів службовцям, а також надбавок, доплат, премій і винагород встановлюються власником або уповноваженим ним органом з урахуванням вимог, передбачених частиною другою цієї статті. Власник або уповноважений ним орган чи фізична особа не має права в односторонньому порядку приймати рішення з питань оплати праці, що погіршують умови, встановлені законодавством, угодами, колективними договорами.

Згідно із ч.1 ст.5 Закону України «Про оплату праці» організація оплати праці здійснюється на підставі: законодавчих та інших нормативних актів; генеральної угоди на національному рівні; галузевих (міжгалузевих), територіальних угод; колективних договорів; трудових договорів.

Статтею 14 Закону України «Про оплату праці» передбачено, що договірне регулювання оплати праці працівників підприємств здійснюється на основі системи угод, що укладаються на національному (генеральна угода), галузевому (галузева (міжгалузева) угода), територіальному (територіальна угода) та локальному (колективний договір) рівнях відповідно до законів. Норми колективного договору, що допускають оплату праці нижче від норм, визначених генеральною, галузевою (міжгалузевою) або територіальною угодами, але не нижче від державних норм і гарантій в оплаті праці, можуть застосовуватися лише тимчасово на період подолання фінансових труднощів підприємства терміном не більш як шість місяців.

Відповідно до ст. 15 Закону України «Про оплату праці» форми і системи оплати праці, норми праці, розцінки, тарифні сітки, схеми посадових окладів, умови запровадження та розміри надбавок, доплат, премій, винагород та інших заохочувальних, компенсаційних і гарантійних виплат встановлюються підприємствами у колективному договорі з дотриманням норм і гарантій, передбачених законодавством, генеральною, галузевими (міжгалузевими) і територіальними угодами. У разі, коли колективний договір на підприємстві не укладено, роботодавець зобов`язаний погодити ці питання з виборним органом первинної профспілкової організації (профспілковим представником), що представляє інтереси більшості працівників, а у разі його відсутності - з іншим уповноваженим на представництво органом. Конкретні розміри тарифних ставок (окладів) і відрядних розцінок робітникам, посадових окладів службовцям, а також надбавок, доплат, премій і винагород встановлюються з урахуванням вимог, передбачених частиною першою цієї статті.

Для працівників підприємств, виробництв, цехів, дільниць та інших підрозділів, які виконують роботи (надають послуги), не властиві основній діяльності галузі (підгалузі), умови оплати праці встановлюються в колективному договорі з дотриманням гарантій, визначених угодами тих галузей (підгалузей), до яких ці підрозділи належать за характером виробництва, та в актах чинного законодавства ( ст. 17 Закону України «Про оплату праці»).

Відповідно до ст. 22 Закону України «Про оплату праці» суб`єкти організації оплати праці не мають права в односторонньому порядку приймати рішення з питань оплати праці, що погіршують умови, встановлені законодавством, угодами і колективними договорами.

Частиною 1 статті 9 Закону України «Про колективні договори і угоди» передбачено, що положення колективного договору поширюються на всіх працівників підприємств незалежно від того, чи є вони членами профспілки, і є обов`язковими як для роботодавця, так і для працівників підприємства.

Відповідно до ч.2 ст.5 Закону України «Про колективні договори і угоди» умови колективних договорів і угод, укладених відповідно до чинного законодавства, є обов`язковими для підприємств, на які вони поширюються, та сторін, які їх уклали. Умови колективних договорів або угод, що погіршують порівняно з чинним законодавством становище працівників, є недійсними, і забороняється включати їх до договорів і угод.

Згідно зі ст. 8 Закону України «Про колективні договори і угоди» угодою на галузевому рівні регулюються галузеві норми, зокрема щодо нормування і оплати праці, встановлення для підприємств галузі (підгалузі) мінімальних гарантій заробітної плати відповідно до кваліфікації на основі єдиної тарифної сітки по мінімальній межі та мінімальних розмірів доплат і надбавок з урахуванням специфіки, умов праці окремих професійних груп і категорій працівників галузі (підгалузі).

Так, відповідно до п. 3.3 Колективного договору адміністрація зобов`язується оплату праці проводити в межах витрат підприємства згідно із КЗпП, Законом України «Про оплату праці», галузевою угодою та іншими нормативними документами.

Відповідно до п. 3.4 Колективного договору адміністрація зобов`язується встановити мінімальний гарантований розмір тарифної ставки робітника 1-го розряду не нижче розміру, встановленого Галузевою угодою згідно розміру прожиткового мінімуму, встановленого законодавством з дотриманням умов Галузевої угоди (коефіцієнтів співвідношень за підгалузями та видами робіт). При визначенні розмірів посадових окладів керівних працівників, професіоналів, фахівців і технічних службовців підприємства враховувати галузеві коефіцієнти співвідношень розмірів місячних посадових окладів керівних працівників, професіоналів, фахівців і технічних службовців до мінімальної тарифної ставки робітника 1-го розряду робітника основного виробництва (Додаток №8 «Коефіцієнти співвідношень посадових окладів керівних працівників, професіоналів, фахівців і технічних службовців підприємства»).

Відповідно до п.3.1.2. Галузевої угоди 2017 2018 рр.: «Сторони встановлюють такі мінімальні обов`язкові гарантії в оплаті та нормуванні праці у сфері житлово-комунального господарства: мінімальну тарифну ставку (оклад) за просту некваліфіковану працю у розмірі прожиткового мінімуму, встановленого для працездатних осіб, а мінімальну тарифну ставку робітника I розряду в розмірі не менше 120 відсотків розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб», що у кратності з відсоткового співвідношення можна перевести як коефіцієнт у розмірі 1,2.

Згідно зі ст.7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2017 рік» встановлено у 2017 році прожитковий мінімум для працездатних осіб в розрахунку на місяць у розмірі: з 1 січня 2017 року 1600,00 гривень, з 1 травня 1684,00 гривні, з 1 грудня 1762,00 гривні. Також ст.7 Закону України «Про державний бюджет України на 2018 рік» встановлено у 2018 році прожитковий мінімум для працездатних осіб в розрахунку на місяць у розмірі: з 1 січня 2018 року становить 1762,00 гривень.

Керуючись п.3.1.2. Галузевої угоди 2017 2018рр. та ст. 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2017 рік», розраховується: мінімальна тарифна ставка робітника 1 розряду з січня по квітень 2017 року, розмір якої становить 1920,00 грн. (1600,00грн. х 1,2 = 1920,00 грн.); мінімальна тарифна ставка робітника 1 розряду з травня по листопад 2017 року, розмір якої становить 2020,80 грн. (1684,00 грн. х 1,2 = 2020,80 грн.), мінімальна тарифна ставка робітника 1 розряду з грудня 2017 року по лютий 2018 року, розмір якої становить 2114,20 грн. (1762,00 грн. х 1,2 = 2114,40 грн.).

У пункті 3.1.4. Галузевої угоди 2017 2018 рр. зазначено таке: «Сторони встановлюють такі мінімальні обов`язкові гарантії в оплаті та нормуванні праці у сфері житлово-комунального господарства: коефіцієнти співвідношення мінімальної тарифної ставки робітника I розряду (місячної тарифної ставки) за видами робіт та окремими професіями до встановленої Галузевою угодою мінімальної тарифної ставки робітника I розряду згідно з Додатком 2 до цієї Угоди», у якому (Додатку 2 Угоди) коефіцієнт співвідношення за видом роботи «експлуатація та обслуговування обладнання систем водозабезпечення та водовідведення» становить 1,5.

Керуючись п.3.1.4. та Додатком 2 Галузевої угоди 2017 2018 рр., а також згідно мінімальної тарифної ставки робітника 1 розряду у розмірі 1920,00 грн. з січня по квітень 2017 року; у розмірі 2020,80 грн. - з травня по листопад 2017 року, у розмірі 2114,40 грн .- з грудня 2017 року по лютий 2018 року, розраховується мінімальна тарифна ставка робітника першого розряду основного виробництва за основною професією та видом роботи «експлуатація та обслуговування обладнання систем водозабезпечення та водовідведення», що є сферою господарської діяльності КП «Облводоканал» ЗОР:

1920,00 грн. х 1,5 = 2880,00 грн. це тарифна ставка робітника 1 розряду основного виробництва, яка повинна бути встановлена у Примітці Додатку 8 розділу 3 Колективного договору 2017-2018рр. та застосовуватися з січня по квітень 2017 року, згідно вищезазначених вимог Галузевої угоди 2017 2018рр.;

2020,80 грн. х 1,5 = 3031,20 грн. це тарифна ставка робітника 1 розряду основного виробництва, яка повинна бути встановлена у Примітці Додатку 8 розділу 3 Колективного договору 2017-2018рр. та застосовуватися з травня по листопад 2017 року, згідно вищезазначених вимог Галузевої угоди 2017 2018рр.

2114,40 грн. х 1,5 = 3171,60 грн. це тарифна ставка робітника 1 розряду основного виробництва, яка повинна бути встановлена у Примітці Додатку 8 розділу 3 Колективного договору 2017-2018 рр. та застосовуватися з грудня по лютий 2018 року, згідно вищезазначених вимог Галузевої угоди 2017 2018рр.

Крім того, абзацом шостим п.3.4 розділу 3 Колективного договору 2017-2018 рр. передбачено, що посадові оклади заступників генерального директора, головного інженера, головного бухгалтера, головних: енергетика, механіка, програміста, начальників цехів та керівника структурного підрозділу встановлюється на 10-30 відсотків нижче посадового окладу генерального директора.

З огляду на те, що посада генерального директора та головного енергетика КП «Облводоканал» ЗОР згідно Додатку 8 розділу 3 Колективного договору 2017-2018рр. відноситься до категорії «керівники», то розмір посадового окладу «керівників» розраховується за такою формулою: прожитковий мінімум для працездатних осіб помножити на коефіцієнт 1,2 (згідно п.3.1.2. Галузевої угоди 2017 2018 рр.) помножити на коефіцієнт 1,5 (згідно п.3.1.4. та Додатком 2 Галузевої угоди 2017 2018 рр.) помножити на коефіцієнт (згідно Додатку 8 розділу 3 Колективного договору 2017-2018 рр.) передбачений на того чи іншого працівника.

Отже, коефіцієнт згідно Додатку 8 розділу 3 Колективного договору 2017-2018 рр., передбачений на того чи іншого «керівника», встановлює різницю розміру посадових окладів «керівників» КП «Облводоканал» ЗОР та виступає одночасно як коефіцієнт міжпосадових співвідношень між посадою генерального директора та посадами інших керівників КП «Облводоканал» ЗОР.

Саме тому відсоткове співвідношення (10-30 відсотків) між посадовим окладом генерального директора та посадовим окладом головного енергетика, передбачене абзацом шостим п.3.4 розділу 3 Колективного договору 2017-2018 рр., можна застосувати до коефіцієнту «5», що передбачений для генерального директора у Додатку 8 розділу 3 Колективного договору 2017-2018 рр., на підставі чого здійснюється наступний розрахунок: від 100% розміру посадового окладу генерального директора (коефіцієнт 5) віднімаються 30% (згідно абзацу шостого п.3.4 розділу 3 Колективного договору 2017-2018 рр.) дорівнює 70 % розмір посадового окладу головного енергетика у співвідношенні до розміру посадового окладу генерального директора (коефіцієнт 3,5).

Враховуючи зазначене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що розмір посадового окладу позивача ОСОБА_1 повинен бути розрахований відповідно до наступного розрахунку: розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб (ст.7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2017 рік») помножити на «1,2» (коефіцієнт, передбачений п.3.1.2. Галузевої угоди 2017 2018 рр.) помножити на «1,5» (коефіцієнт співвідношення мінімальної тарифної ставки робітника I розряду за видами робіт та окремими професіями (для головного енергетика), передбачений Додатком 2 п.3.1.4. Галузевої угоди 2017 2018рр.,) помножити на «3,5» (коефіцієнт співвідношення розміру мінімального місячного посадового окладу головного енергетика до мінімальної тарифної ставки робітника I розряду основного виробництва, який вирахуваний з огляду на Додаток 8 розділу 3 та абзацу шостому п.3.4 розділу 3 «Оплата праці та нормування» Колективного договору 2017-2018 рр. на підставі такого розрахунку: коефіцієнт «5» генерального директора, який передбачений Додатком 8 розділу 3 Колективного договору 2017-2018рр., помножити на 70% відсоткового співвідношення посадового окладу головного програміста до посадового окладу генерального директора, який вирахуваний на підставі наступного розрахунку: від 100% розміру посадового окладу генерального директора (коефіцієнт «5») віднімається 30% (згідно абзацу шостого п.3.4 розділу 3 «Оплата праці та нормування» Колективного договору 2017-2018 рр.).

Тобто, даний розрахунок має такий вигляд: прожитковий мінімум для працездатних осіб * 1,2 * 1,5 * 3,5 (100% - 30% = 70% * 5 =3,5) = розмір посадового окладу позивача ОСОБА_1 .

Однак, всупереч вищезазначеним положенням законодавства у примітці Додатку 8 до розділу 3 Колективного договору 2017-2018 рр. КП «Облводоканал» ЗОР встановив мінімальну тарифну ставку робітника першого розряду основного виробництва у розмірі 2592,00 грн., що визначений згідно такого розрахунку: 1600,00 грн. х 1,2 х 1,35 = 2592,00 грн.

Із матеріалів справи вбачається, що відповідач при розрахунку посадового окладу застосовував коефіцієнт співвідношення мінімальної тарифної ставки робітника І розряду (місячної тарифної ставки) за видами робіт та окремими професіями (експлуатація та обслуговування обладнання систем водозабезпечення та водовідведення) 1, 35, що призвело до заниження розміру заробітної плати позивача, оскільки вказаний коефіцієнт був передбачений Галузевою угодою на 2013-2015 рр., яка втратила чинність 10.01.2017 на підставі п. 8.1.10 Галузевої угоди на 2017-2018 роки, у Додатку 2 п.3.1.4. якої передбачено коефіцієнт 1,5.

Отже, відповідач не вніс зміни Колективного договору на 2017-2018 рр. у зв`язку з тим, що набрала чинності з 10.01.2017 року нова Галузева угода 2017 2018 рр., у Додатку 2 п.3.1.4. якої передбачено коефіцієнт 1,5.

Крім того, КП «Облводоканал» ЗОР визначено коефіцієнт співвідношень до мінімальної тарифної ставки робітника першого розряду основного виробництва у розмірі 2,9-3,1 (для головного енергетика), при чому встановлено найнижчу межу цього коефіцієнту 2,9, що у відсотковому співвідношенні нижче на 42 % посадового окладу генерального директора, всупереч тому, що абзацом шостим п.3.4 розділу 3 Колективного договору 2017-2018 рр. передбачено, що посадовий оклад головного енергетика встановлюється на 10-30 відсотків нижче посадового окладу генерального директора.

Отже, формула, за якою позивач розраховував заробітну плату ОСОБА_1 (прожитковий мінімум для працездатних осіб (без змін) * 1,2 * 1,35 * 2,9 = розмір посадового окладу позивача) встановлена з порушенням вимог чинного законодавства, призвела до заниження розміру заробітної плати позивача ОСОБА_1 у період його роботи на посаді головного енергетика з 01 січня 2017 року по 09 лютого 2018 року, у зв`язку з чим у КП «Облводоканал» ЗОР перед ОСОБА_1 виникла заборгованість по заробітній платі у розмірі 34105, 45 грн., розрахунок якої міститься в матеріалах справи.

Враховуючи, що при розрахунку розміру недонарахованої заробітної плати за вказаний вище період позивач виходив із формули, передбаченої Галузевою угодою на 2017-2018 роки, а відповідач не спростував такий розрахунок та не надав власний, суд погоджується із таким розрахунком.

Апеляційний суд твердження апеляційної скарги щодо непоширення Галузевої угоди на 2017-2018 рр. на КП «Облводоканал» ЗОР вважає неприйнятними.

Так, відповідно до ч.1 ст. 9 Закону України «Про колективні договори і угоди» положення генеральної, галузевої (міжгалузевої), територіальної угод діють безпосередньо і є обов`язковими для всіх суб`єктів, що перебувають у сфері дії сторін, які підписали угоду.

Відповідно до п. 1.3, 1.4 Галузевої угоди на 2017-2018 рр. угода поширюється на працівників, які працюють на умовах найму на підприємствах, в об`єднаннях, компаніях, товариствах, організаціях і установах житлово-комунальної галузі, що перебувають у сфері дії Сторін соціального діалогу, які підписали угоду, на виборних та найманих працівників Профспілок. Положення Галузевої угоди діють безпосередньо і є обов`язковими для всіх суб`єктів, що перебувають у сфері дії Сторін, які підписали угоду (далі суб`єкти соціального діалогу).

Пункт 3.1 Галузевої угоди на 2017-2018 рр. встановлює мінімальні обов`язкові гарантії в оплаті та нормуванні праці у сфері житлово-комунального господарства.

Міністерство регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України, яке є суб`єктом соціального діалогу, відповідно до положення «Про Міністерство регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 197 від 30 квітня 2014 року (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) є головним органом у системі центральних органів виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну регіональну політику, державну житлову політику і політику у сфері будівництва, архітектури, містобудування, житлово-комунального господарства, а також забезпечує формування державної політики у сфері архітектурно-будівельного контролю та нагляду, контролю у сфері житлово-комунального господарства, у сфері ефективного використання паливно-енергетичних ресурсів, енергозбереження, відновлюваних джерел енергії та альтернативних видів палива.

З Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань вбачається, що КП «Облводоканал» ЗОР здійснює діяльність у сфері житлово-комунального господарства.

Таким чином, КП «Облводоканал» ЗОР перебуває у сфері дії сторін, які підписали Галузеву угоду на 2017-2018 рр.

Стаття 9 Закону України "Про колективні договори і угоди" визначає обов`язковість умов галузевої угоди для всіх суб`єктів, які перебувають у сфері дії сторін, які підписали угоду, а не виключно для підписантів угоди.

Отже, встановлені галузевими угодами умови оплати праці є гарантіями для працівників у сфері оплати праці й безпосереднє застосування таких умов є обов`язковим для всіх суб`єктів, що перебувають у сфері дії угоди.

Обов`язковість застосування положень Галузевої угоди також підтверджується умовами Колективного договору КП «Облводоканал» ЗОР.

Відповідно до п. 1.7 Колективного договору його укладено на термін 2 роки, він набуває чинності з 01.01.2017 і діє до ухвалення нового колективного договору. Жодна із сторін, що уклали його не вправі самостійно припинити або змінити прийняті на себе зобов`язання.

Згідно з п. 1.8 Колективного договору зміни і доповнення до договору вносяться тільки за взаємною згодою сторін і в обов`язковому порядку в зв`язку зі змінами чинного законодавства, угод вищого рівня (генеральної, галузевої) з питань, що є предметом договору.

Так, з п. 3.3, 3.4 Колективного договору вбачається, що оплата праці здійснюється з дотриманням умов Галузевої угоди.

У додатку №5 «Положення про оплату праці на підприємстві» до розділу 3 Колективного договору зазначено, що положення про оплату праці розроблено відповідно до, в тому числі, Галузевої угоди на 2013-2015 роки.

На момент набрання чинності Колективним договором 01.01.2017 діяла Галузева угода між Міністерством регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України, Всеукраїнським об`єднанням обласних організацій роботодавців підприємств житлово-комунальної галузі «Федерація роботодавців ЖКГ України» та Центральним комітетом профспілки працівників житлово-комунального господарства, місцевої промисловості, побутового обслуговування населення України на 2013-2015 роки, положення якої поширювалися на КП «Облводоканал» ЗОР.

10.01.2017 набула чинності Галузева угода на 2017-2018 рр., відповідно до п. 8.1.10 якої Галузева угода на 2013-2015 роки втратила чинність з моменту набрання чинності цією галузевою угодою.

Враховуючи, що КП «Облводоканал» ЗОР у Колективному договорі передбачило, що оплата праці здійснюється з дотриманням умов Галузевої угоди, та визначений п.1.8 обов`язок внесення змін до колективного договору в разі зміни галузевої угоди, відповідач повинен був враховувати положення Галузевої угоди на 2017-2018 роки та внести відповідні зміни до Колективного договору.

Про те, що не всі умови Колективного договору відповідають вимогам чинного законодавства України, у т.ч. Галузевій угоді на 2017-2018 роки, міститься і в офіційному листі голови Запорізької обласної організації Профспілки працівників житлово-комунального господарства, місцевої промисловості, побутового обслуговування населення (далі Облпрофспілка) від 20.11.2017 року за № 201 (т.2 а.с.55).

У вищевказаному листі повідомлено, що Колективний договір 2017-2018 рр. потребує терміново внесення змін до нього, зокрема щодо збільшення розміру тарифної ставки робітника 1 розряду основного виробництва у зв`язку із збільшенням протягом поточного 2017 року прожиткового мінімуму для працездатних осіб, а також потребує терміново внесення змін до нього (Колективного договору) щодо збільшення розміру коефіцієнта за видами робіт (у Колективному договорі 2017-2018 рр. при розрахунку посадового окладу зазначено коефіцієнт 1,35, який застосовує відповідач, а згідно Галузевої та Територіальної угод необхідно застосовувати коефіцієнт 1,5).

Крім того, як зазначалось, до Колективного договору було внесено зміни, прийняті на спільному розширеному засіданні адміністрації та профспілкового комітету КП «Облводоканал» ЗОР, протокол № 1 від 12.03.2018.

Із зазначеного протоколу вбачається, що зміни внесені з врахуванням чинної Галузевої угоди.

Протокол №1 від 12.03.2018 надано позивачем до апеляційного суду разом з відзивом на апеляційну скаргу, проти долучення якого до матеріалів справи заперечував відповідач, оскільки позивачем не зазначено жодної причини неможливості подання доказів до суду першої інстанції. Апеляційний суд звертає увагу, що докази, долучені позивачем до відзиву на апеляційну скаргу, вже містились у матеріалах справи та були досліджені судом першої інстанції (т.3, а.с. 188-205).

Отже, висновок суду першої інстанції про поширення положень Галузевої угоди на 2017-2018 роки на КП «Облводоканал» ЗОР є правильним та обгрунтованим.

В апеляційній скарзі КП «Облводоканал» ЗОР посилається на те, що судом не враховано положення ч.2 ст. 14 Закону України «Про оплату праці», зважаючи на те, що в матеріалах справи наявні документи, які свідчать про фінансові труднощі підприємства.

Так, в матеріалах справи містяться постанови про арешт коштів КП «Облводоканал» ЗОР від 23.10.2014, 20.10.2015, 15.03.2016, 27.06.2017, постанова про зняття арешту з коштів від 11.10.2017 (т.1, а.с. 27-32).

Отже, кошти, які містяться на розрахункових рахунках КП «Облводоканал» ЗОР, були арештовані протягом трьох років. Частина друга ст. 14 Закону України «Про оплату праці» встановлює, що норми колективного договору, що допускають оплату праці нижче від норм, визначених галузевою угодою можуть застосовуватися лише тимчасово на період подолання фінансових труднощів підприємства терміном не більш як шість місяців.

Проте, заниження розміру заробітної плати позивачу відбувалось з 01 січня 2017 року по 09 лютого 2018 року, що перевищує шість місяців.

Крім того, обмеження, передбачені положення ч.2 ст. 14 Закону України «Про оплату праці», повинні бути відображені в колективному договорі шляхом внесення до нього змін.

Враховуючи, що відповідачем не надано належних та допустимих доказів на підтвердження того, що ним вводилися зміни в оплаті праці у зв`язку з фінансовими труднощами підприємства та в який саме період, колегія суддів відхиляє доводи апеляційної скарги щодо неврахування судом ч.2 ст. 14 Закону України «Про оплату праці».

В апеляційній скарзі КП «Облводоканал» ЗОР просить долучити до матеріалів справи лист № 01/25-03 від 25.03.2019 на вх. № 12/0346 від 14.03.19 Всеукраїнського об`єднання обласних організацій роботодавців підприємств житлово-комунального господарства Федерація роботодавців ЖКГ України про те, що КП «Облводоканал» ЗОР не є членом об`єднання роботодавців, оскільки скаржник не мав можливості подати цей доказ раніше, так як лише 14.03.2019 направив відповідний лист.

Відповідно до ч.3 ст. 367 ЦПК України докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього.

Із вищевказаного листа вбачається, що відповідач отримав його 02.04.2019, про що міститься відповідна відмітка (т.4, а.с. 68), а рішення суду ухвалено в справі 18.04.2019. Отже, посилання відповідача на неможливість подання зазначеного доказу до суду першої інстанції є необґрунтованим.

Висновок експертизи Ради науково-правових експертиз при Інституті держави і права ім.. В.М. Корецького НАН України від 23.12.2016 № 126/128-е, на який посилається відповідач в апеляційній скарзі, не спростовує правильних висновків суду першої інстанції.

Враховуючи викладене, вагомих, достовірних та достатніх доказів, які б містили інформацію щодо предмета доказування і спростовували висновки суду першої інстанції та впливали на законність і обґрунтованість оскаржуваного рішення, апеляційна скарга не містить.

Відповідно до ч.1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Відповідно до ч. 1 ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

Відповідно до ч. 2 ст. 78 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

На підставі ст. 80 ЦПК України, достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (ч. 6 ст. 81 ЦПК України).

Колегія суддів, перевіривши доводи апеляційної скарги, дослідивши повно та всебічно наявні в матеріалах справи докази та обставини справи, вважає, що суд першої інстанції при вирішенні спору обґрунтовано дійшов висновку про задоволення позову в частині стягнення з відповідача на користь позивача суми недоотриманої заробітної плати.

Висновки суду першої інстанції по суті вирішеного спору є правильними, законними та обґрунтованими, підтверджуються матеріалами справи.

Європейський суд з прав людини вказав, що пункт перший статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними, залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (справа «Проніна проти України», № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга та зміст оскаржуваного рішення не дають підстав для висновку, що судом першої інстанції при розгляді справи були допущені порушення норм матеріального чи процесуального права, які відповідно до ст. 376 ЦПК України могли б бути підставами для його скасування, тому апеляційну скаргу у відповідності до ст. 375 ЦПК України необхідно залишити без задоволення, а рішення місцевого суду - без змін.

Керуючись ст.ст. 367, 374, 375, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, апеляційний суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу комунального підприємства «Облводоканал» Запорізької обласної ради залишити без задоволення.

Рішення Василівського районного суду Запорізької області від 18 квітня 2019 року в оскаржуваній частині залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, проте може бути оскаржена протягом тридцяти днів шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 17 жовтня 2019 року.

Головуючий О.М. Кримська

Судді: А.В. Дашковська

І.В. Кочеткова