Провадження № 22-ц/812/1749/19 Доповідач апеляційної інстанції-Данилова О.О.

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 жовтня 2019 року м. Миколаїв

справа № 470/804/18-ц

Миколаївський апеляційний суд у складі колегії суддів:

головуючого Данилової О.О.,

суддів: Коломієць В.В., Шаманської Н.О.,

із секретарем Гавор В.Б.,

переглянувши в апеляційному порядку цивільну справу за позовом

ОСОБА_1 до

кредитної спілки «Антея»

про визнання кредитних договорів недійсними

за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Березнегуватського районного суду Миколаївської області, ухвалене 20 серпня 2019 року суддею Лустою С.А. в приміщенні цього ж суду (дата складання повного рішення не зазначена),

У С Т А Н О В И В:

В листопаді 2018 року ОСОБА_1 звернулась з позовом до кредитної спілки «Антея» (далі КС «Антея») про визнання кредитних договорів недійсними.

Позивачка зазначала, що 13 лютого 2013 року уклала з КС «Антея» генеральний договір на здійснення кредитних операцій № 010/КЛ-13/001, за умовами якого їй встановлено кредитний ліміт у розмірі 323 000 грн. зі сплатою 60 % річних строком до 15 лютого 2014 року. В рамках генерального договору цього ж дня укладено додатковий договір № 010/КЛ-13/001/002, за яким вона отримала 100 000 грн.; 14 лютого 2013 року укладено кредитний договір №013/КФ-13/018, за яким отримано 100 000 грн.; та 15 лютого 2013 року укладено договір № 013/КФ-13/019, за яким отримано ще 123 000 грн. У червні 2013 року відсоткову ставку за договорами збільшено до 70 % річних. При цьому кредитна спілка порушила умови надання кредитних коштів, а саме: не дотримані умови неприбутковості діяльності спілки; відсутня ліцензія на право надання фінансових послуг; порушене правило членства, яке для неї носило лише формальний характер; не дотримані обмеження розміру кредиту одному члену; не відповідає засадам розумності та справедливості розмір процентної ставки, з якою її вимусили погодитись.

Посилаючись на те, що зазначені порушення вливають на чинність правочинів, ОСОБА_1 просила визнати генеральний кредитний договір та укладені в його межах додаткові договори недійсними за статтями 203, 215 ЦК.

Відповідач КС «Антея» позов не визнав, вважаючи надуманими та непереконливими всі ті підстави, на які посилалась позивачка, оспорюючи дійсність укладених правочинів. Вважає, що метою позивачки є лише затягування розгляду іншої справи за вимогами спілки про повернення кредиту. Відповідачем також заявлено про застосування позовної давності.

Справу розглянуто у відсутності сторін, та рішенням Березнегуватського районного суду Миколаївської області від 20 серпня 2019 року у задоволенні позову ОСОБА_1 відмовлено.

Рішення мотивовано тим, що ОСОБА_1 не доведені ті обставини, на які вона посилалась як на підстави позовних вимог. Діяльність КС «Антея» щодо надання кредитних коштів своїм членам відповідає вимогам статей 1, 21 Закону «Про кредитні спілки». За встановлених обставин надання кредитів членам спілки не потребує ліцензування. Позивачка набула членство в спілці на підставі власноручної письмової заяви. Всі правочини зі спілкою укладені ОСОБА_1 свідомо та на добровільних засадах, тому підстав для застосування правил статей 203 та 215 ЦК не встановлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просила рішення скасувати та направити справу для розгляду до суду за встановленою підсудністю. Апелянтка посилалась на неповідомлення її про судове засідання 20 серпня 2019 року, що порушило її право на участь у розгляді справи; безпідставну відмову в призначенні економічної (фінансової) експертизи по справі; а також порушення судом правил підсудності, яка мала визначатись місцем знаходження відповідача (Центральний район міста Миколаєва).

Правом відзиву на апеляційну скаргу відповідач не скористався.

В судове засідання апеляційного суду позивачка ОСОБА_1 не з`явилась. Про дату, час та місце судового засідання повідомлена належним чином (а.с.36,124,130). Справу розглянуто у відсутності позивачки за участю представників відповідача Третьяк Т.О. та Швецової О.К.

Переглянувши справу за наявними в ній та доданими доказами та перевіривши законність та обґрунтованість судового рішення в межах доводів та вимог апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що скарга підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

Так, відповідно до пункту 3 частини 3 статті 376 ЦПК порушення норм процесуального права є обов`язковою підставою для скасування рішення суду першої інстанції та ухвалення нового рішення, якщо справу розглянуто за відсутності будь-якого учасника справи, належним чином не повідомленого про дату, час і місце судового засідання, якщо такий учасник справи обґрунтовує свою апеляційну скаргу такою підставою.

Згідно частин 1,2 статті 211 ЦПК розгляд справи відбувається у судовому засіданні. Про місце, дату і час судового засідання суд повідомляє учасників справи.

За правилами частин 1-4 статті 128 ЦПК виклик або повідомлення учасників справи про дату, час та місце судового розгляду здійснюється судовими повістками про виклик або судовими повістками -повідомленнями.

Судова повістка надсилається на офіційну електронну адресу відповідного учасника справи, у випадку наявності у нього офіційної електронної адреси або разом із розпискою рекомендованим листом з повідомленням про вручення у випадку, якщо така адреса відсутня, або через кур`єрів за адресою, зазначеною стороною чи іншим учасником справи.

За наявності відповідної письмової заяви учасника справи, який не має офіційної електронної адреси, та технічної можливості, повідомлення про призначення справи до розгляду та про дату, час і місце проведення судового засідання може здійснюватися судом з використанням засобів мобільного зв`язку, що забезпечують фіксацію повідомлення або виклику, шляхом надсилання такому учаснику справи текстових повідомлень із зазначенням веб-адреси відповідної ухвали в Єдиному державному реєстрі судових рішень, в порядку, визначеному Положенням про Єдину судову інформаційно-телекомунікаційну систему (частина 13 статті 128 ЦПК).

З матеріалів справи вбачається, що розгляд справи в суді першої інстанції призначався неодноразово, а саме у підготовчі засідання 13 грудня 2018 року, 27 січня та 12 березня 2019 року, в судові засідання -24 квітня, 12 червня 30 липня та 19 серпня 2019 року.

Виклик до суду учасників справи, зокрема, позивачки ОСОБА_1 , здійснювався з використанням засобів мобільного зв`язку, а саме направлення тексту судової повістки у вигляді sms-повідомлення на підставі її заявки про отримання судової повістки в електронній формі від 1 листопада 2018 року (а.с.36, 98).

У зв`язку з неможливістю проведення судового засідання 19 серпня 2019 року, розгляд справи перенесено на наступний день - 20 серпня 2019 року (а.с.99,100).

Проте виклик позивачки до суду на 20 серпня 2019 року у передбачений статтею 128 ЦПК спосіб (судовою повісткою в письмовій або електронній формі у вигляді sms-повідомлення) не здійснювався.

Довідка секретаря про повідомлення ОСОБА_1 в телефонному режимі про розгляд справи 20 серпня 2017 року (а.с.100) не може вважатись дотриманням порядку, встановленого статтею 128 ЦПК, оскільки така інформація без належного підтвердження здійснення такого повідомлення не свідчить про обізнаність особи щодо судового засідання.

Позивачка ОСОБА_1 заперечує факт повідомлення її про розгляд справи 20 серпня 2019 року.

При повідомленні або виклику до суду телефонограмою, факсом чи за допомогою інших засобів зв`язку необхідною умовою є забезпечення фіксації такого повідомлення або виклику. Вважається недостатнім наявність у справі лише довідки секретаря судового засідання (чи іншої уповноваженої особи) про повідомлення особи, яка бере участь у справі, зокрема телефонограмою, оскільки слід забезпечити фіксацію такого повідомлення та його отримання. Підтвердженням цьому може бути наявність у справі відповідної телефонограми, яка за змістом відповідала б вимогам статті 129 ЦПК (зміст судової повістки і оголошення про виклик у суд). Крім того, повинні міститися дані про особу, яка надіслала телефонограму, і детальні дані про особу, яка її прийняла, та за яким телефоном. Зазначена телефонограма має бути зареєстрована в суді, а у справі має бути відповідний витяг з журналу телефонограм.

Така правова позиція викладена, зокрема, в постанові Верховного Суду від 28 серпня 2019 року (справа № 644/3002/18).

Повідомлення ОСОБА_1 про розгляд справи 20 серпня 2019 року телефонограмою, про що свідчать додатково направлені апеляційному суду копія телефонограми від 18 серпня 2019 року з витягом з журналу телефонограм (а.с.126,127) також не є доказом належного повідомлення, яке мало здійснюватися в електронному вигляді sms-повідомленням. До того ж така телефонограми датована вихідним днем.

Отже, позивачка ОСОБА_1 не була повідомлена належним чином про дату, час та місце судового засідання 20 серпня 2019 року, що свідчить про порушення судом норм процесуального права та тягне скасування рішення суду першої інстанції.

При цьому апеляційний суд не вбачає підстав для застосування правил статті частини 1 статті 378 ЦПК щодо направлення справи на розгляд за встановленою законом підсудністю, що є наслідком лише порушення судом першої інстанції правил територіальної юрисдикції (підсудності).

Так, за загальними правилами частини 2 статті 27 ЦПК позови до юридичних осіб пред`являються в суд за їхнім місцезнаходженням згідно з Єдиним державним реєстром юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань.

Відповідно до частини 5 статті 28 ЦПК позови про захист прав споживачів можуть пред`являтися також за зареєстрованим місцем проживання чи перебування споживача або за місцем заподіяння шкоди чи виконання договору.

До правовідносин, що виникають із договорів фінансово-кредитних послуг для задоволення власних побутових потреб громадян, в тому числі про надання кредитів, застосовується законодавство щодо захисту прав споживачів. Споживачі за власним вибором звертаються до суду за місцем свого проживання, або за місцем знаходження відповідача, або за місцем заподіяння шкоди, або за місцем виконання договору. Жоден із цих судів не вправі відмовити у прийнятті позовної заяви або переслати її до іншого суду з мотивів непідсудності (пункти 2, 5 постанови Пленуму Верховного Суду України № 5 від 12 квітня 1996 року "Про практику розгляду цивільних справ за позовами про захист прав споживачів").

Звернувшись з позовом до Березнегуватського районного суду Миколаївської області за місцем свого проживання (смт. Березнегувате), позивачка ОСОБА_1 використала право вибору суду, яке надано їй статтею 28 ЦПК, а цей суд, відкривши провадження у справі, дотримався вимог процесуального закону щодо визначення територіальної підсудності справи.

До того ж, відповідно до частини 2 статті 378 ЦПК умовою для скасування рішення суду першої інстанції, як ухваленого з порушенням правил територіальної юрисдикції (підсудності), є заява про це сторони при розгляді справи в суді першої інстанції.

В цій справі ОСОБА_1 не тільки не заявляла про це в суді першої інстанції, але й особисто як позивач обрала цей суд для розгляду справи.

Отже, рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню з ухваленням по справі нового рішення по суті спору.

При вирішенні спору за позовом ОСОБА_1 апеляційний суд виходить з такого.

За положеннями статей 626-628 ЦК договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків.

Відповідно до статті 6 ЦК сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Статтею 203 ЦК передбачено, що зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має вчинятися у формі, встановленій законом. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним.

Згідно частин 1,2 статті 215 ЦК підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу.

Судом встановлено, що 13 лютого 2013 року між КС «Антея» та ОСОБА_1 , як членом спілки, укладено генеральний договір на здійснення кредитних операцій № 010/КЛ-13/001 (далі - Генеральний договір), за умовами якого позичальнику встановлено кредитний ліміт у розмірі 323 000 грн. зі сплатою 60% річних строком до 15 лютого 2014 року (а.с.5-9).

В рамках Генерального договору між сторонами укладено 13 лютого 2013 року - додатковий договір № 010/КЛ-13/001/002, за яким позичальниця отримала 100 000 грн.(а.с.11); 14 лютого 2013 року - кредитний договір №013/КФ-13/018, за яким отримано 100 000 грн.(а.с.12), та 15 лютого 2013 року - договір № 013/КФ-13/019, за яким отримано 123 000 грн.(а.с.16).

19-20 червня 2013 року внесені зміни до Генерального та додаткових договорів щодо процентної ставки (70 % річних)(а.с.10.15,19,23).

Оспорюючи чинність кредитних угод, ОСОБА_1 , посилалась на те, що зміст цих правочинів не відповідає неприбутковому характеру діяльності спілки; невідомі джерела надходження коштів, за рахунок яких видаються кредити, та відсутня ліцензія на здійснення фінансових операцій.

Проте, за частиною 1 статті 1 Закону «Про кредитні спілки» (далі Закон) кредитна спілка - це неприбуткова організація, заснована фізичними особами, професійними спілками, їх об`єднаннями на кооперативних засадах з метою задоволення потреб її членів у взаємному кредитуванні та наданні фінансових послуг за рахунок об`єднаних грошових внесків членів кредитної спілки.

Відповідно до абзацу 3 частини 1 статті 21 цього Закону кредитна спілка відповідно до свого статуту надає кредити своїм членам на умовах їх платності, строковості та забезпеченості в готівковій та безготівковій формі.

За даними Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань видом діяльності КС «Антея» зазначене надання фінансових послуг (крім страхування та пенсійного забезпечення) (а.с.53-55).

Отже, надання кредитних коштів своїм членам відповідає меті утворення та характеру діяльності КС «Антея».

Крім того, відповідно до Ліцензійних умов проведення діяльності кредитних спілок з надання фінансових послуг, затверджених розпорядженням комісії з регулювання фінансових послуг України від 02 грудня 2003 року № 146 (пункт 1.2), в діючій на той час редакції, діяльність кредитної спілки з надання фінансових кредитів за рахунок капіталу кредитної спілки, а також коштів кредитних спілок, що є їх членами, та коштів спільних фінансових фондів асоціації кредитних спілок, утворених їх членами, не потребує отримання ліцензії.

Відсутність в реєстраційних відомостях даних про розмір статутного фонду (внеску) (а.с.53 зворот), на що посилається позивачка, не є доказом відсутності капіталу кредитної спілки, за рахунок якого можуть надаватись кредити.

Так, згідно зі статтею 20 Закону капітал кредитної спілки складається з пайового, резервного та додаткового капіталів, а також залишку нерозподіленого доходу спілки і не може бути меншим 10 відсотків від суми її загальних зобов`язань.

При цьому мінімальний розмір капіталу кредитної спілки, необхідний для вступу та функціонування на ринку фінансових послуг, так само, як і створення статутного капіталу (фонду), чинним законодавством не передбачено.

Статут кредитної спілки затверджується її установчими зборами, а розмір та порядок сплати вступних і обов`язкових внесків, які в сукупності і формують початковий капітал кредитної спілки, визначають засновники (члени) самостійно (стаття 7 Закону).

Отже, посилання позивачки про те, що кредит їй надано з порушенням умов ліцензування цієї діяльності, а відсутність відомостей про статутний капітал та розмір внесків впливає на чинність кредитних договорів, є недоведеними.

Доказів, які би доводили незаконність видачі кредиту, позивачка не надала.

Суду першої інстанції ОСОБА_1 надіслала клопотання про призначення про справі судової економічної (кредитно-фінансової) експертизи (а.с.81). Проте, переважна більшість порушених питань стосуються правової оцінки діяльності відповідача (питання №№ 1, 2, 4, 6), а інші або не стосуються чинності кредитних договорів (№ 3, 7) або не зазначено, яким чином це вплине на дійсність укладених угод (№№ 5, 8, 9).

Суперечить матеріалам справи і твердження ОСОБА_1 про те, що вона не була членом КС «Антея».

Членство ОСОБА_1 підтверджено її особистою заявою від 13 лютого 2013 року про вступ до КС «Антея» (а.с. 47) та протоколом засідання правління КС «Антея» від того ж числа (а.с. 48).

ОСОБА_1 також посилалась на недотримання при укладенні кредитних договорів у 2013 році принципу розумності та справедливості при встановленні процентної ставки за користування кредитом.

Частиною першою статті 638 ЦК передбачено, що договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

За змістом статей 11, 18 Закону "Про захист прав споживачів" до договорів зі споживачами про надання споживчого кредиту застосовуються положення цього Закону про несправедливі умови в договорах, зокрема про встановлення обов`язкових для споживача умов, з якими він не мав реальної можливості ознайомитися перед укладенням договору; надання продавцю (виконавцю, виробнику) права в односторонньому порядку змінювати умови договору на власний розсуд або на підставах, не зазначених у договорі; передбачення зміни в будь-яких витратах за договором, крім відсоткової ставки. Продавець (виконавець, виробник) не повинен включати в договори зі споживачем умови, які є несправедливими. Умови договору є несправедливими, якщо всупереч принципу добросовісності його наслідком є істотний дисбаланс договірних прав та обов`язків на шкоду споживача.

Проте, ОСОБА_1 , посилаючись на несправедливість розміру процентів, такого висновку не обґрунтовує та на дисбаланс договірних прав та обов`язків сторін не посилається.

На час укладення договорів від 13-15 лютого 2013 року ОСОБА_1 , маючи вищу юридичну освіту, усвідомлювала зміст та умови кредитування, особисто підтвердила, що з цими умовами вона ознайомлена та згодна, та в подальшому виконувала ці умови, тобто погодилася на вчинення правочинів саме на тих умовах, що передбачені Генеральним та додатковими договорами.

При цьому зі змісту Генерального договору вбачається, що цільове призначення кредиту придбання сільгосптехніки, а тому посилання на порушення відповідачем права особи на достатній життєвий рівень, гарантований Конституцією України, є непереконливим.

Отже, судом не встановлено умов для застосування положень Закону «Про захист прав споживачів» щодо несправедливих умов кредитних договорів.

Недоведеність позивачкою таких порушень законодавства при укладенні оспорюваних договорів, які би відповідно до вимог статей 203, 215 ЦК свідчили про їх недійсність (нікчемність), є підставою для відмови в задоволенні позову.

Керуючись статтями 374, 376, 382 ЦПК України, апеляційний суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Рішення Березнегуватського районного суду Миколаївської області від 20 серпня 2019 року скасувати у зв`язку з порушенням норм процесуального права та ухвалити нове рішення.

В задоволенні позову ОСОБА_1 відмовити.

Постанова набирає законної сили з дня прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Головуючий О.О.Данилова

Судді: В.В.Коломієць

Н.О.Шаманська

---------------------------------

Повну постанову складено 18 жовтня 2019 року