Дата документу 17.10.2019 Справа № 310/3549/19
ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Єдиний унікальний №310/3549/19 Головуючий у 1 інстанції Кошева О.А.
Провадження № 22-ц/807/3050/19 Суддя-доповідач Онищенко Е.А.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 жовтня 2019 року м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Запорізького апеляційного суду у складі:

головуючого Онищенка Е.А.

суддів: Бєлки В.Ю.,

Кухаря С.В.

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за апеляційною скаргою Акціонерного товариства комерційний банк "Приватбанк" на заочне рішення Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 17 липня 2019 року у справі за позовом Акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, -

В С Т А Н О В И ЛА:

У травні 2019 року АТ КБ «ПриватБанк» звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості.

В обґрунтування позову зазначало, що відповідно до укладеного договору № б/н від 08.05.2015 року відповідач отримав кредит у розмірі 500, 00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок.

Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з "Умовами та правилами надання банківських послуг" та "Тарифами Банку", які викладені на банківському сайті www.privatbank.ua, складає між ним та Банком Договір про надання банківських послуг, про що свідчить підпис відповідача у заяві.

Заявою відповідача підтверджується той факт, що він був повністю проінформований про умови кредитування в ПриватБанку, які були надані йому для ознайомлення в письмовій формі. Відповідно до умов договору погашення заборгованості здійснюється за графіком погашення кредиту та процентів.

У зв`язку з зазначеними порушеннями зобов`язань за кредитним договором відповідач станом на 26.03.2019 року має заборгованість 11901,27 гривень, яка складається з наступного: 0,00 грн. - заборгованість за тілом кредиту; 327,82 грн. - заборгованість за простроченим тілом кредиту; 0,00 грн. - заборгованість за нарахованими відсотками; 7699,25 грн. - нарахована пеня за прострочене зобов`язання; 2831,28 грн. - нараховано пені за несвоєчасність сплати боргу на суму від 100 грн; а також штрафи відповідно до пункту 2.1.1.7.6 Умов та правил надання банківських послуг: 500.00 грн. - штраф (фіксована частина), 542.92 грн. - штраф (процентна складова).

Посилаючись на вищевикладене, просило суд стягнути з ОСОБА_1 на користь АТ КБ «ПриватБанк» заборгованість у розмірі 11 901,27 грн. та судові витрати.

Заочним рішенням Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 17 липня 2019 року позов задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь АТ КБ „ПриватБанк заборгованість за кредитним договором б/н від 08.05.2015 року у розмірі 827,82 грн., що складається із тіла кредиту у розмірі 0,00 грн., заборгованості за простроченим тілом кредиту у розмірі 327,82 грн., заборгованістю за нарахованими відсотками у розмірі 0,00 грн. та штрафу (фіксованої частини) у розмірі 500, 00 грн.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь АТ КБ „ПриватБанк судовий збір у розмірі 1921 (одна тисяча дев`ятсот двадцять одна гривня), 00 копійок.

В задоволенні решти позовних вимог, відмовлено.

Задовольняючи частково позовні вимоги суд першої інстанції виходив з того, що між позивачем та відповідачем, на підставі поданої останнім заяви, було укладено договір про надання банківських послуг, шляхом приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг, оскільки відповідач належним чином умови договору не виконував, суд першої інстанції прийшов до висновку про стягнення з відповідача заборгованості за простроченим тілом кредиту та штрафу (фіксованої частини). Відмовляючи у задоволенні вимог банку про стягнення пені та штрафу (процентна складова), суд першої інстанції, прийшов до висновку, що задоволення вказаних вимог призведе до подвійної цивільно-правової відповідальності відповідача за одне й те саме порушення, та вважав, що суд позбавлений можливості самостійно обирати один вид відповідальності із декількох запропонованих.

З вказаним рішенням суду першої інстанції, в частині відмови в задоволенні позову не погодилося АТ КБ "ПриватБанк" та подало апеляційну скаргу, в якій посилаючись на неповне з`ясування судом обставини, що мають значення для справи, невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення норм матеріального та процесуального права просить рішення в оскаржуваній частині скасувати та ухвалити в цій частині нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги банку в цій частині в повному обсязі.

Зазначає, що суд першої інстанції помилково застосував до даних правовідносин ст. 61 Конституції України, оскільки пеня та штраф нараховується за різні порушення умов кредитного договору. Вказує, що оскільки відповідач допустив несвоєчасне виконання зобов`язань, а сторони в кредитному договорі погодили підстави для стягнення пені і штрафу, то існують підстави для стягнення з нього пені та штрафів передбачених договором.

Відзив на апеляційну скаргу не надходив.

На підставі ч. 13 ст. 7 та ст. 369 ЦПК України, розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження без проведення судового засідання та повідомлення учасників справи.

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи у межах доводів апеляційної скарги, приходить до висновку, що апеляційну скаргу слід задовольнити частково, виходячи з наступного.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Судом встановлено, що 08 травня 2015 року між позивачем та ОСОБА_1 , укладено договір про надання банківських послуг з використанням кредитної картки, шляхом підписання відповідачем анкети-заяви про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг.

До кредитного договору Банк додав Витяг з Тарифів обслуговування кредитних карт "Універсальна" "Універсальна, 30 днів пільгового періоду" та Витяг з Умов та правил надання банківських послуг в ПриватБанку ресурс: Архів Умов та правил надання банківських послуг розміщені на сайті: https://privatbank.ua/terms/.

За розрахунком Банку станом на 26.03.2019 року за ОСОБА_1 утворилася заборгованість у розмірі 11901,27 грн., з яких 0,00 грн. тіло кредиту, 327,82 грн. - прострочена заборгованість за тілом кредиту, 0,00 грн. відсотки, 7699,25 грн. пеня за прострочення зобов`язання, 2831,28 грн. пеня за несвоєчасність сплати боргу від 100 грн., 500 грн. штраф (фіксована частина), 542,92 грн. штраф (процентна складова).

Задовольняючи частково позовні вимоги банку, суд першої інстанції вважав встановленим факт укладення кредитного договору б/н від 08.05.2015 року між сторонами та отримання відповідачем кредиту. Оскільки останній проводив операції зі зняття готівкових коштів та періодично не в повній мірі вносив кошти на повернення отриманого кредиту, в результаті чого утворилася заборгованість, тому з нього на користь банку необхідно стягнути заборгованість за простроченим тілом кредиту у сумі 327,82 грн. та штрафу (фіксованої частини) в сумі 500 грн.

Рішення суду першої інстанції в частині стягнення заборгованості за простроченим тілом кредиту у сумі 327,82 грн. не оскаржується, тому судом апеляційної інстанції в цій частині не переглядається.

Відмовляючи в задоволенні вимог банку, щодо стягнення з відповідача штрафу (процентної складової) та пені, суд першої інстанції прийшов до висновку, що штраф і пеня є одним видом цивільно-правової відповідальності, а тому їх одночасне застосування, з урахуванням вимог ст. 61 Конституції України, не допускається. Разом з тим, суд позбавлений можливості самостійно обирати один з видів відповідальності із декількох запропонованих.

Проте, з такими висновками суду першої інстанції колегія суддів погодитися не може, виходячи з наступного.

Відповідно до частин першої, другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України).

Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України).

За змістом статті 634 цього Кодексу договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

Оскільки умови договорів приєднання розробляються банком, тому повинні бути зрозумілими усім споживачам і доведеними до їх відома, у зв`язку із чим банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші.

За змістом статті 1056-1 ЦК України в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин, розмір процентів та порядок їх сплати за договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів.

Згідно зі статтею 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

За змістом статті 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Згідно із частиною першою статті 1050 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу.

Таким чином, в разі укладення кредитного договору проценти за користування позиченими коштами та неустойка поділяються на встановлені законом (розмір та підстави, стягнення яких визначаються актами законодавства) та договірні (розмір та підстави, стягнення яких визначаються сторонами в самому договорі).

У заяві позичальника від 08 травня 2015 року процентна ставка не зазначена.

Крім того, у цій заяві, підписаній сторонами, відсутні умови договору про встановлення відповідальності у вигляді неустойки (пені, штрафів) за порушення зобов`язання у вигляді грошової суми та її визначеного розміру.

Банк, пред`являючи вимоги про погашення кредиту, просив стягнути його складові, зокрема заборгованість за відсотками на прострочену заборгованість за користування кредитними коштами, а також пеню і штрафи за несвоєчасну сплату кредиту і процентів за користування кредитними коштами. Позивач, обґрунтовуючи право вимоги в цій частині, в тому числі їх розмір і порядок нарахування, крім самого розрахунку кредитної заборгованості за договором від 08 травня 2015 року, посилався на довідку про умови кредитування з використанням кредитної картки "Універсальна, 30 днів пільгового періоду" та Витяг з Умов та правил надання банківських послуг в ПриватБанку ресурс: Архів Умов та правил надання банківських послуг розміщені на сайті: https://privatbank.ua/terms/ як невід`ємні частини спірного договору.

При цьому, матеріали справи не містять підтверджень, що саме ці довідку про умови кредитування та Витяг з Умов та правил банківських послуг розумів відповідач та ознайомився і погодився з ними, підписуючи заяву-анкету про приєднання до умов та Правил надання банківських послуг ПриватБанку, а також те, що вказані документи на момент отримання відповідачем кредитних коштів взагалі містили умови, зокрема й щодо сплати процентів за користування кредитними коштами та щодо сплати неустойки (пені, штрафів), у зазначеному в цих документах, що додані банком до позовної заяви розмірах і порядках нарахування.

Крім того, роздруківка із сайту позивача належним доказом бути не може, оскільки цей доказ повністю залежить від волевиявлення і дій однієї сторони (банку), яка може вносити і вносить відповідні зміни в умови та правила споживчого кредитування.

Аналогічні правові висновки викладені у постанові Великої Палати Верховного суду, від 03 липня 2019 року у справі № 342/180/17, провадження 14-131цс19.

За таких обставин та без наданих підтверджень про конкретні запропоновані відповідачу Умови та правила банківських послуг, відсутність у анкеті-заяві домовленості сторін про сплату відсотків за користування кредитними коштами, пені та штрафів за несвоєчасне погашення кредиту, наданий банком Витяг з "Умов та правил надання банківських послуг" не можуть розцінюватися як стандартна (типова) форма, що встановлена до укладеного із відповідачем кредитного договору, оскільки достовірно не підтверджують вказаних обставин.

Суд першої інстанції на вищевикладені обставини уваги не звернув та прийшов до помилкового висновку, що підставою для відмови в задоволенні позовних вимог в частині стягнення з відповідача пені та штрафів є недопущення подвійної цивільно-правової відповідальності за одне й те саме порушення та неможливості суду самостійно обрати один з видів відповідальності.

За встановлених обставин, колегія суддів приходить до висновку, що АК КБ "ПриватБанк" не надавав суду належних та допустимих доказів на підтвердження наявності у ОСОБА_1 заборгованості із сплати процентів та штрафів в заявленому ним розмірі.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 374 ЦПК України за наслідками розгляду апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції апеляційний суд має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення.

Відповідно до п.п. 3, 4 ч. 1 ст. 376 ЦПК України підставами для скасування рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині є невідповідність висновків суду обставинам справи та порушення або неправильне застосування судом матеріального або процесуального права.

З урахуванням викладеного рішення районного суду підлягає скасуванню в частині відмови в задоволенні позовних вимог про стягнення пені та штрафів та ухвалення в цій частині нового рішення про відмову в задоволенні вимог банку про стягнення з відповідача пені та штрафів з інших підстав.

В іншій частині судові рішення не оскаржувалось та в апеляційному порядку не переглядалося відповідно до ч. 1 ст. 367 ЦПК України

Керуючись ст.ст. 367, ч. 1 п. 2 ст. 374, ч. 1 п. 3, 4 ст. 376, 381, 384 ЦПК України, колегія суддів,-

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства комерційний Банк «Приватбанк» задовольнити частково.

Заочне рішення Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 17 липня 2019 року у цій справі, в частині позовних вимог Акціонерного товариства Комерційний банк "ПриватБанк" до ОСОБА_1 про стягнення пені та штрафів скасувати. Ухвалити в цій частині нове рішення.

У задоволенні позову Публічного акціонерного товариства Комерційний банк "ПриватБанк" до ОСОБА_1 про стягнення 7699,25 грн. пені за прострочення зобов`язання, 2831,28 грн. пені за несвоєчасність сплати боргу від 100 грн., 500 грн. штраф (фіксована частина), 542,92 грн. штраф (процентна складова) - відмовити.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, проте може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту судового рішення.

Повний текст судового рішення складено 17 жовтня 2019 року.

Головуючий

Судді: