Справа № 950/2093/19
Номер провадження 2/950/662/19
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

08 жовтня 2019 року Лебединський районний суд Сумської області

в складі: головуючого судді Чхайло О. В.,

за участю секретаря судового засідання Сивоконь А.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Лебедині цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа, що не заявляє самостійних вимог: Реєстраційний відділ Виконавчого комітету Лебединської міської ради Сумської області про визнання права власності,

В С Т А Н О В И В:

Позивачка звернулася до суду з даним позовом, мотивуючи свої вимоги тим, що їй належить нежитлова будівля (магазину) та 2 земельні ділянки під нею, які розташовані по АДРЕСА_1 , які були придбані у ОСОБА_3 , за грошові кошти в розмірі 45 000 грн., 00 коп., на підставі договору купівлі-продажу та акту приймання-передачі від 10 липня 2019 року. Згідно умов договору відповідач взяв на себе зобов`язання у 10-ти денний термін з моменту підписання договору укласти договір купівлі-продажу майна через Лебединську нотаріальну контору. В підтвердження належності відповідачеві вищевказаної нежитлової будівлі (магазину) та земельної ділянки під нею останній надав: оригінал договору купівлі-продажу (на аукціоні комунального майна) від 16 жовтня 2015р., 2 витяги з Держаного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності на земельні ділянки під магазином, рішення 51 сесії 7 скликання Лебединської міської ради від 20 червня 2019р. №877-МР «Про затвердження проекту землеустрою щодо зміни цільового призначення земельної ділянки». В той же час відповідач свого обов`язку щодо оформлення в нотаріальній формі договору купівлі-продажу майна всіляко ухиляється і до цього часу такий договір укладено не було. На не однократні звернення до відповідача з вимогою виконати взяті на себе зобов`язання щодо оформлення договору купівлі-продажу нежитлової будівлі (магазину) та земельних ділянок під ним через Лебединську нотаріальну контору були залишені без реагування договір укладено не було. Тому позивачка просила визнати за нею право власності.

Учасники справи в судове засідання не з`явилися. В наданих заявах просили справу розглянути без їх участі. При цьому позивачка вказала, що свої вимоги підтримує в повному обсязі, відповідачка та третя особа проти задоволення позову не заперечують.

Беручи до уваги, що розгляд справи здійснюється судом за відсутності всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється в силу вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України.

Дослідивши матеріали справи суд вважає, що позовна заява обґрунтована і підлягає задоволенню, оскільки в судовому засіданні було встановлено наступне.

З договору купівлі - продажу, акту приймання передачі вбачається що 10 липня 2019 року ОСОБА_4 , отримав від ОСОБА_5 , кошти в розмірі 45 000 грн., 00 коп., за нерухоме майно яке складається з нежитлової будівлі (магазину) та 2 земельних ділянок під нею, які розташовані по АДРЕСА_1 , до складу якого входить: нежитлова будівля (магазин) під літ. «А», загальною площею 65,3м2, з яких: кладова площею 2,7м2, туалет площею 2,7м2, торгова зала площею 59,9м2, огорожа металева, з/б панелі під літ.«№1-2», та земельні ділянки площею 0,0292га, кадастровий номер 59 105 00000:01:025:0549, цільове призначення для будівництва та обслуговування будівель торгівлі, та площею 0,0708га, кадастровий номер 59 105 00000:01:025:0550, цільове призначення - для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), за вище вказаною адресою.

Таким чином між сторонами було укладено договір купівлі-продажу даного майна.

Позивач посилається на те, що при укладенні договору купівлі-продажу сторони домовилися нотаріально посвідчити договір у 10-ти денний термін з моменту підписання договору, але ОСОБА_6 , не виконав свого зобов`язання щодо нотаріального оформлення, всі звернення до нього з даного питання були залишені без реагування.

У відповідності зі ст. 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном.

Згідно з ч. 1 ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів.

У відповідності зі ст.182 ЦК України право власності та інші речові права на нерухомі речі, обмеження цих прав, їх виникнення, перехід і припинення підлягають державній реєстрації.

Частиною 1 ст. 3 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обмежень» від 1 липня 2004р. N952-IV встановлено, що речові права на нерухоме майно, їх обмеження та правочини щодо нерухомого майна підлягають обов`язковій державній реєстрації в порядку, встановленому цим Законом.

Частною 1. ст. 4 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обмежень» встановлено, що обов`язковій державній реєстрації підлягають речові права на нерухоме майно, що знаходиться на території України, фізичних та юридичних осіб, держави, територіальних громад, іноземців та осіб без громадянства, іноземних юридичних осіб, міжнародних організацій, іноземних держав, в тому числі і право власності на нерухоме майно.

Згідно з ч. 3 ст. 334 ЦК України право власності на майно за договором, який підлягає нотаріальному посвідченню, виникає у набувача з моменту такого посвідчення або з моменту набрання законної сили рішенням суду про визнання договору, не посвідченого нотаріально, дійсним.

У відповідності зі ст. 392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Відповідно до ч. 2 ст. 220 ЦК України, якщо сторони домовилися щодо усіх істотних умов договору, що підтверджується письмовими доказами, і відбулося повне або часткове виконання договору, але одна із сторін ухилилася від його нотаріального посвідчення, суд може визнати такий договір дійсним. У цьому разі наступне нотаріальне посвідчення договору не вимагається.

Оскільки сторони домовилися щодо усіх істотних умов договору купівлі-продажу, позивач зі свого боку виконав взяті на себе зобов`язання, сплативши вартість придбаного майна та прийняв його у своє володіння і обидві сторони вчинили взаємні дії для настання юридично значимих наслідків, що підтверджується зібраними доказами, суд приходить до висновку, що наявні всі передумови для застосування ч. 2 ст. 220 ЦК України та визнання за ОСОБА_7 , права власності на спірне майно.

Керуючись ст.ст. 2-5, 76-80, 258-259, 263-265 ЦПК України, ст. ст. 15, 16, 182, 220, 317, 328, 334, 392 ЦК України;

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги ОСОБА_1 задовольнити.

Визнати за ОСОБА_8 (місце реєстрації: АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_1 ) право власності на: нежитлову будівлю (магазин) дерев`яну під літ. «А» загальною площею 65,3м2, до складу якої входить: кладова площею 2,7м2, туалет площею 2,7м2, торгова зала площею 59,9м2, огорожа металева, з/б панелі під літ.«№1-2», які розміщені за адресою: АДРЕСА_3 , а також:

- земельну ділянку площею 0,0292га, кадастровий номер 59 105 00000:01:025:0549, цільове призначення - для будівництва та обслуговування будівель торгівлі, місцезнаходження: АДРЕСА_3 ;

- земельну ділянку площею 0,0708га, кадастровий номер 59 105 00000:01:025:0550, цільове призначення - для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), місцезнаходження: АДРЕСА_3 ;

які були придбані нею у ОСОБА_2 (місце реєстрації: АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_2 ) на підставі договору купівлі-продажу від 10 липня 2019 року.

Рішення суду може бути оскаржене в апеляційному порядку до Сумського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Суддя Чхайло О. В.