ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 жовтня 2019 року

м.Суми

Справа №585/1750/16-ц

Номер провадження 22-ц/816/4768/19

Сумський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - Собини О. І. (суддя-доповідач),

суддів - Хвостика С. Г. , Орлов І. В.

за участю секретаря судового засідання - Кияненко Н.М.,

у присутності:

представника позивача ОСОБА_1 адвоката Глущенка Віталія Вікторовича,

відповідача ОСОБА_2 ,

розглянув у відкритому судовому засіданні у порядку спрощеного позовного провадження апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 адвоката Глущенка Віталія Вікторовича

на рішення Роменського міськрайонного суду Сумської області від 23 липня 2019 року ухваленого у складі судді Машини І.М., у м. Ромни, повний текст якого складено 01 серпня 2019 року,

у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа Довгополівська сільська рада Роменського району Сумської області, про визнання заповіту недійсним,

в с т а н о в и в :

У квітні 2016 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 у якому просив визнати недійсним заповіт ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , посвідчений 14.07.2014 року Виконавчим комітетом Довгополівської сільської ради Роменського району Сумської області, зареєстрований в реєстрі за № 77.

Свої вимоги мотивував тим, що після смерті його батька ОСОБА_3 відкрилась спадщина, до складу якої, зокрема, входить будинковолодіння за адресою: АДРЕСА_1 . Позивач є спадкоємцем першої черги за законом, як його син, інші спадкоємці відсутні, тому у лютому 2016 року він звернувся до нотаріуса Роменського районного нотаріального округу з метою оформлення своїх спадкових справ, де йому стало відомо про заповіт на користь ОСОБА_2 . В той же час, позивачу відомо, що батько на час оформлення заповіту не усвідомлював значення своїх дій та не керував ними у зв`язку вживанням алкоголю внаслідок чого його волевиявлення щодо призначення спадкоємця у заповіті не було вільним і не відповідало його волі. Крім того, відповідач ОСОБА_2 з 31.10.2010 року по 25.10.2015 року була депутатом Довгополівської сільської ради Роменського району, тобто, зокрема і на момент посвідчення на її користь заповіту, тому посадові особи органу місцевого самоврядування не мали права вчиняти такі нотаріальні дії.

Рішенням Роменського міськрайонного суду Сумської області від 23.07.2019 року в задоволенні позову ОСОБА_1 відмовлено.

В апеляційній скарзі представник ОСОБА_1 адвокат Глущенко В.В., посилаючись на необґрунтованість, невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення норм матеріального та процесуального права, просить рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове рішення, яким задовольнити позов.

У доводах апеляційної скарги зазначає, що судом не взято до уваги показання свідків, які пояснювали, що ОСОБА_3 пропивав усе своє майно, його паспорт утримувався відповідачем у справі і він заповіту не робив та не знав що підписав. Вказує, що висновками судово-психіатричної та почеркознавчої експертизи, було встановлено про розлади психіки спадкодавця та вплив на нього збиваючих факторів під час підписання заповіту, серед яких може бути: алкогольне або наркотичне сп`яніння, хворобливий стан, травма, м`язова слабкість, стан хвилювання або стресу, тощо. Вказує, що заповіт підлягає державній реєстрації в день його посвідчення, проте в порушення вимог закону, спірний заповіт зареєстрований лише 22.07.2014 року. Зазначає, що відповідно до законодавства, депутат має вагомі повноваження щодо функціонування сільської ради та сам безпосередньо, як працівник, приймає участь у постійно діючих комісіях ради, тому, за припущенням апелянта, сільський голова ОСОБА_4 прямо залежна від депутата ОСОБА_2 , в інтересах якої і посвідчила спірний заповіт.

У відзиві на апеляційну скаргу ОСОБА_2 просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду без змін. Вказує, що висновком експертизи не встановлено абсолютну неспроможність ОСОБА_3 в момент складення ним заповіту розуміти значення своїх дій та керувати ним, а лише стверджено, що останній в той час виявляв ознаки розладу психіки та поведінки внаслідок вживання алкоголю, але за станом свого здоров`я він міг усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними, а отже відсутні підстави для визнання заповіту недійсним. Також зазначає, що та обставина, що вона була депутатом Довгополівської сільської ради не свідчить про те, що вона являлась працівником даного органу місцевого самоврядування, а тому сільський голова мала право посвідчувати заповіт ОСОБА_3 , яким останній усе належне йому майно заповідав їй.

У відзиві на апеляційну скаргу Довгополівська сільська рада Роменського району Сумської області просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення місцевого суду без змін, оскільки вважає його законнім та обґрунтованим.

Заслухавши суддю-доповідача, доводи представника позивача, який підтримав апеляційну скаргу, заперечення відповідача проти апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції за наявними в справі доказами в межах доводів та вимог апеляційних скарг, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга представника ОСОБА_1 адвоката Глущенка В.В. не підлягає задоволенню з таких підстав.

Відмовляючи у задоволення позову, суд першої інстанції виходив з того, що позивачем не доведено, що оскаржуваний заповіт від 14.07.2014 року не відповідав волі спадкодавця в розумінні ч. 1 ст. 1257 ЦК України, дані докази в своїй сукупності не свідчать про порушення з боку голови Довгополівської сільської ради Роменського району Сумської області ОСОБА_4 при посвідчені оскаржуваного заповіту та не можуть бути окремою підставою для визнання заповіту недійсним, оскільки не доводять невідповідність заповіту волі заповідача.

Колегія суддів погоджується з таким висновком місцевого суду виходячи з наступного.

Судом першої інстанції встановлено та з матеріалів справи вбачається, що після смерті ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , відкрилась спадщина, яка складається, зокрема, з будинковолодіння за адресою: АДРЕСА_1 (т. 1 а.с. 6).

Позивач ОСОБА_1 , який є сином померлого ОСОБА_3 та відповідно спадкоємцем першої черги за законом, 15.02.2016 року звернувся до приватного нотаріуса Роменського районного нотаріального округу Сумської області Кравченко А.В. із заявою про прийняття спадщини після смерті свого батька (т. 1 а.с. 210, 211).

Також, 02.12.2015 року до приватного нотаріуса Роменського районного нотаріального округу Сумської області Кравченко А.В. звернулась ОСОБА_2 із заявою про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_3 на підставі заповіту від 14.07.2014 року (т.1 а.с. 200).

Відповідно до заповіту, посвідченого 14.07.2014 року сільським головою Довгополівської сільської ради Роменського району Сумської області Зварич О.Є., зареєстрованого в реєстрі за № 77, ОСОБА_3 на випадок своєї смерті усе своє майно, що буде належати йому на день смерті, де б воно не знаходилося і з чого б воно не складалося, а також все те, що він за законом чи заповітом буде мати право, заповів ОСОБА_2 . Зміст цього заповіту прочитаний ОСОБА_3 особисто в голос та підписаний ним особисто в двох примірниках в присутності голови Довгополівської сільської ради ОСОБА_4 Заповіт внесено до спадкового реєстру 22.07.2014 (т. 1 а.с. 135, 137, 202).

Також, встановлено, що померлий ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , перебував під наглядом у лікаря нарколога в КЗ СОР 1ї ОСЛ м. Ромни у період з 16.07.2015 року по 10.11.2015 року із діагнозом «Психічні розлади та розлади поведінки внаслідок вживання алкоголю. Синдром залежності», знятий у зв`язку зі смертю, у лікаря психіатра під наглядом не перебував (т. 1 а.с. 117, 173).

Відповідно до рішення виконавчого комітету Довгополівської сільської ради Роменського району Сумської області від 03.12.2010 року № 33 обов`язки за вчинення нотаріальних дій покладено на секретаря сільської ради Біловол В.В. На період відсутності секретаря сільської ради Біловол В.В. виконання обов`язків за вчинення нотаріальних дій покладено на сільського голову ОСОБА_4 (т. 1 а.с. 75).

Згідно розпорядження сільського голови Довгополівської сільської ради Роменського району Сумської області від 11.07.2014 року № 71, ОСОБА_5 , секретарю сільської ради, було надано невикористану частину щорічної відпустки тривалістю 3 календарних дні з 14 по 16 липня 2014 року включно (т. 1 а.с. 77).

Відповідач ОСОБА_2 у період з 31.10.2010 року по 23.10.2015 року була депутатом Довгополівської сільської ради Роменського району Сумської області, що не заперечується сторонами у справі.

Відповідно до висновку судово-психіатричного експерта №06-04/3 від 08.02.2018 року ОСОБА_3 станом на 14.07.2014 року (під час складання заповіту) виявляв ознаки розладу психіки та поведінки внаслідок вживання алкоголю, синдром залежності, страждав хронічним алкоголізмом, в той же час , не виявляв ознак тимчасового хворобливого розладу психічної діяльності, за своїм психічним станом міг усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними (т. 1 а.с. 163-166).

Також, у справі було проведено судову почеркознавчу експертизу, відповідно до висновку якої (№19/119/6-6/26е від 03.04.2019 року) два підписи від імені ОСОБА_3 у двох примірниках заповіту від 14.07.2014 року, зареєстрованих в реєстрі за № 77, що розташовані у рядках «ПІДПИС», виконані ОСОБА_3 згідно зразків першої групи, наданих на дослідження.

Вирішити запитання про те, чи виконані два досліджувані підписи від імені ОСОБА_3 у двох примірниках заповіту від 14.07.2014 року, зареєстрованих в реєстрі за № 77, що розташовані у рядках «ПІДПИС», при порівнянні з другою групою зразків, судовому експерту не видається за можливе.

Рукописні тексти, які починаються словами «Зміст цього заповіту...» та, відповідно, закінчуються словами « ОСОБА_6 .. ОСОБА_7 .. Сергі..», « ОСОБА_8 ... ОСОБА_9 ..» у двох примірниках заповіту від 14.07.2014 року, зареєстрованих в реєстрі за № 77, виконані ОСОБА_3 згідно зразків, наданих на дослідження.

Виявлені діагностичні ознаки свідчать про незвичність виконання досліджених рукописних текстів, які починаються словами «Зміст цього заповіту...» та, відповідно, закінчуються словами «... ОСОБА_6 .. ОСОБА_7 .. ОСОБА_9 ..», « ОСОБА_6 .. ОСОБА_7 .. ОСОБА_9 ..» у двох примірниках заповіту від 14.07.2014 року, зареєстрованих в реєстрі за № 77, що пояснюється впливом на виконавця збиваючих факторів, ймовірно, природного характеру, серед яких може бути: алкогольне або наркотичне сп`яніння, хворобливий стан, травма, м`язова слабкість, стан хвилювання або стресу, тощо (т. 2 а.с. 70-85).

Як на підставу задоволення своїх позовних вимог ОСОБА_1 посилається на те, що в момент складання та посвідчення заповіту волевиявлення ОСОБА_3 не було вільним і не відповідало його волі, а також при посвідченні заповіту було порушено положення ст. 9 Закону України «Про нотаріат», оскільки відповідач ОСОБА_2 була депутатом сільської ради.

Відповідно до ст. 1233 ЦК України заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті.

Згідно з ст. 1257 ЦК України заповіт, складений особою, яка не мала на це права, а також заповіт, складений з порушенням вимог щодо його форми та посвідчення, є нікчемним. За позовом заінтересованої особи суд визнає заповіт недійсним, якщо буде встановлено, що волевиявлення заповідача не було вільним і не відповідало його волі.

Отже, підставою недійсності заповіту є встановлення в судовому порядку факту за позовом заінтересованої особи, що волевиявлення заповідача не було вільним і не відповідало його волі (ч. 2 ст. 1257 ЦК України).

Відповідно до ч. 1 ст. 225 ЦК України правочин, який дієздатна фізична особа вчинила у момент, коли вона не усвідомлювала значення своїх дій та (або) не могла керувати ними, може бути визнаний судом недійсним за позовом цієї особи, а в разі її смерті - за позовом інших осіб, чиї цивільні права або інтереси порушені.

Таким чином, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про відмову у задоволенні позову з підстав визнання спірного заповіту недійсним у зв`язку з тим, що волевиявлення заповідача не було вільним і не відповідало його волі, оскільки висновком судово-психіатричного експерта №06-04/3 від 08.02.2018 року встановлено, що під час складання заповіту спадкодавець ОСОБА_3 за своїм психічним станом міг усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними.

Доводи апеляційної скарги з приводу того, що судом не звернуто увагу на показання свідків та встановлення під час проведення почеркознавчої експертизи незвичності виконання досліджених рукописних текстів під впливом на виконавця збиваючих факторів не заслуговують на увагу, оскільки вказані докази не є допустимими, так як встановлення вказаних обставин відповідно до ч. 1 ст. 225 ЦК України не може ґрунтуватися на показаннях свідків, які не були присутні під час їх вчинення, а предметом дослідження почеркознавчої експертизи є встановлення належності підпису та рукописного тексту, виконаних на спірному заповіті, спадкодавцю, а не встановлення його психічного стану. Крім того, у висновку судової почеркознавчої експертизи експертом зроблено лише припущення, що незвичність виконання досліджених рукописних текстів пояснюється впливом на виконавця збиваючих факторів, ймовірно, природного характеру, серед яких може бути: алкогольне або наркотичне сп`яніння, хворобливий стан, травма, м`язова слабкість, стан хвилювання або стресу, тощо.

Що стосується визнання спірного заповіту недійсним з підстав порушення положення ст. 9 Закону України «Про нотаріат», оскільки відповідач ОСОБА_2 була депутатом сільської ради, то слід зазначити наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 1257 ЦК підставами нікчемності заповіту, тобто недійсності відповідно до закону, є складання заповіту особою, яка не мала на це права, або складання з порушенням вимог щодо форми та посвідчення заповіту. На підставі ст. 215 ЦК визнання такого заповіту недійсним судом не вимагається.

Загальні вимоги до форми заповіту встановлені ст. 1247 ЦК, а саме: письмова форма; нотаріальне посвідчення або посвідчення особами, уповноваженими на це законом (статті 1251, 1252 ЦК); зазначення у заповіті місця та часу його складання; підписання заповіту заповідачем. Відповідно до ч. 4 ст. 207 ЦК, якщо заповідач не може підписати заповіт внаслідок хвороби або фізичної вади, за його дорученням і в його присутності дозволяється підписання заповіту іншою особою. Підпис цієї особи засвідчується нотаріусом або посадовою особою, яка має право на здійснення нотаріальних дій. Поряд із посвідченням підпису, нотаріус зобов`язаний також в тексті заповіту зазначити причини, які зумовили необхідність підписання заповіту третьою особою (ч. 4 ст. 207 ЦК). Недотримання цих вимог є підставою для визнання заповіту недійсним.

Відповідно до ст. 1251 ЦК, ст. 37 Закону України «Про нотаріат» посадові особи органу місцевого самоврядування посвідчують заповіти, якщо у населеному пункті немає нотаріуса.

Згідно п. 1.2 Порядку вчинення нотаріальних дій посадовими особами органів місцевого самоврядування, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 11.11.2011 року № 3306/5, нотаріальні дії вчиняють посадові особи, на яких за рішенням відповідного органу місцевого самоврядування покладено вчинення цих дій.

Посвідчення заповіту неуповноваженою особою, тобто посадовою, службовою особою, яка відповідно до норм статей 1251 - 1252 ЦК не уповноважена посвідчувати заповіти, має мати наслідком нікчемність заповіту (ч. 1 ст. 1257 ЦК).

Посвідчення заповіту, що здійснюється із порушенням норм ст. 1251 ЦК, є підставою нікчемності заповіту відповідно до ч. 1 ст. 1257 ЦК.

Відповідно до ст. 9 Закону України «Про нотаріат» нотаріус та посадова особа органу місцевого самоврядування, які вчиняють нотаріальні дії, не вправі вчиняти нотаріальні дії на своє ім`я і від свого імені, на ім`я і від імені свого чоловіка чи своєї дружини, його (її) та своїх родичів (батьків, дітей, онуків, діда, баби, братів, сестер), а також на ім`я і від імені працівників даної нотаріальної контори, працівників, що перебувають у трудових відносинах з приватним нотаріусом, або працівників даного виконавчого комітету. Посадові особи органів місцевого самоврядування не вправі вчиняти нотаріальні дії також на ім`я і від імені даного виконавчого комітету. У зазначених випадках нотаріальні дії вчиняються в будь-якій іншій державній нотаріальній конторі, у приватного нотаріуса чи у виконавчому комітеті іншої сільської, селищної, міської Ради народних депутатів. Посадові особи, перелічені у статті 40 цього Закону, не вправі посвідчувати заповіти та доручення на своє ім`я і від свого імені, на ім`я і від імені свого чоловіка або своєї дружини, його (її) та своїх родичів (батьків, дітей, онуків, діда, баби, братів, сестер). Нотаріальні і прирівняні до них дії, вчинені з порушенням встановлених цією статтею правил, є недійсними.

Аналогічні положення містить і пункт 2.8 Порядку вчинення нотаріальних дій посадовими особами органів місцевого самоврядування.

Як встановлено, спірний заповіт було посвідчено сільським головою Довгополівської сільської ради Роменського району Сумської області ОСОБА_4 , яка мала на це повноваження відповідно до рішення виконавчого комітету Довгополівської сільської ради Роменського району Сумської області від 03.12.2010 року № 33, на користь ОСОБА_2 , яка на час складання та посвідчення заповіту 14.07.2014 року, була депутатом Довгополівської сільської ради.

Відповідно до ст.ст. 1, 11 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» виконавчими органами сільських, селищних, міських, районних у містах (у разі їх створення) рад є їх виконавчі комітети, відділи, управління та інші створювані радами виконавчі органи.

Виконавчі органи рад - органи, які відповідно до Конституції України та цього Закону створюються сільськими, селищними, міськими, районними в містах (у разі їх створення) радами для здійснення виконавчих функцій і повноважень місцевого самоврядування у межах, визначених цим та іншими законами.

Згідно ст. 2 Закону України «Про статус депутатів місцевих рад», у редакції чинній на час виникнення спірних правовідносин, депутат сільської, селищної, міської, районної у місті, районної, обласної ради (далі - депутат місцевої ради) є представником інтересів територіальної громади села, селища, міста чи їх громад, який відповідно до Конституції України і Закону України "Про вибори депутатів місцевих рад та сільських, селищних, міських голів" обирається на основі загального, рівного, прямого виборчого права шляхом таємного голосування на строк, встановлений Конституцією України.

Таким чином, відповідач ОСОБА_2 , як депутат Довгополівської сільської ради, за своїм правовим статусом не була працівником даного органу місцевого самоврядування, в тому числі і працівником виконавчого комітету даної сільради, а була лише представником інтересів територіального громади, тому при посвідченні спірного заповіту не було порушено вимоги ст. 9 Закону України «Про нотаріат» та пункту 2.8 Порядку вчинення нотаріальних дій посадовими особами органів місцевого самоврядування.

Доводи скарги з приводу порушення процедури державної реєстрації спірного заповіту не приймаються до уваги колегії суддів, оскільки вимоги про визнання заповіту недійсним із зазначених підстав ОСОБА_1 у позові не заявлялись та не були предметом розгляду місцевого суду.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Таким чином, суд першої інстанції правильно встановив фактичні обставини справи, на підставі наданих сторонами доказів та ухвалив рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права, а тому апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення.

Керуючись ст.ст. 376, 381, 382-384, 375, 389 ЦПК України, апеляційний суд,

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 адвоката Глущенка Віталія Вікторовича залишити без задоволення.

Рішення Роменського міськрайонного суду Сумської області від 23 липня 2019 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і на неї може бути подана касаційна скарга протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення безпосередньо до Верховного Суду.

Повне судове рішення складене 18 жовтня 2019 року.

Головуючий - О. І. Собина

Судді: С. Г. Хвостик

І. В. Орлов