КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 жовтня 2019 року місто Київ.

Справа 752/14635/19

Апеляційне провадження № 22-ц/824/13460/2019

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого Желепи О.В.,

суддів: Олійника В.І., Мараєвої Н.Є.

секретар судового засідання Миронюк І.В.

розглянув у відкритому судовому засіданні в залі суду у порядку спрощеного позовного провадження апеляційну скаргу Акціонерного товариства «Укрсоцбанк» на ухвалу Голосіївського районного суду міста Києва від 24 липня 2019 року (у складі судді Хоменко В.С. інформація щодо складання повного тексту відсутня) про забезпечення позову.

за позовом ОСОБА_1 до Акціонерного банку «Укрсоцбанк», Комунальне підприємство «Реєстраційне бюро» про визнання протиправним та скасування рішення про реєстрацію права власності на нерухоме майно, -

ВСТАНОВИВ:

В липні 2019 року позивач звернувся до суду з позовом в якому просив визнати протиправним та скасувати рішення державного реєстратора КП «Реєстраційне бюро», ОСОБА_2 про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розподілу) індексний номер: 45644806 від 21.02.2019 року про реєстрацію права приватної власності на квартиру АДРЕСА_1 за АТ «Укрсоцбанк»

Від позивача 23.07.2019 року надійшла заява про забезпечення позову в якій просив накласти арешт на квартиру АДРЕСА_1 , яка належить Акціонерному товариству «Укрсоцбанк» (). Заборонити акціонерному товариству «Укрсоцбанк» () та будь-яким третім особам, що діють від його імені на підставі правочинів, встановлювати замки, відчиняти двері, встановлювати інші двері, встановлювати сигналізацію, датчики руху, камери відеоспостереження, заходити чи проникати іншим способом у квартиру АДРЕСА_1 , а також вчиняти будь-які дії, направлені на вселення інших осіб до вказаної квартири, виселення, чинення будь-яким способом перепон на знаходження, перебування та користування квартирою АДРЕСА_1 ОСОБА_1 та членам його родини.

В обґрунтування заяви зазначив, що рішенням КП «Реєстраційне бюро» про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу) індексний номер: 45644806 від 21.02.2019 р. було зареєстровано право власності за Акціонерним банком «Укрсоцбанк», на квартиру, яка належала позивачеві та була передана в іпотеку Акціонерному банку «Укрсоцбанк».

Ухвалою Голосіївського районного суду м.Києва від 24 липня 2019 року задоволено заяву.

Накладено арешт на квартиру АДРЕСА_1 , яка належить Акціонерному товариству «Укрсоцбанк» ().

Заборонено Акціонерному товариству «Украсоцбанк» () та будь-яким третім особам, що діють від його імені на підставі правочинів, встановлювати замки, відчиняти двері, встановлювати інші двері, встановлювати сигналізацію, датчики руху, камери відео-спостереження, заходити чи проникати іншим способом у квартиру АДРЕСА_1 , а також вчиняти будь-які дії, направлені на вселення інших осіб до вказаної квартири, виселення, чинення будь-яким способом перепон на находження, перебування та користування квартирою АДРЕСА_1 ОСОБА_1 та членам його родини.

Не погоджуючись з ухвалою, згідно поштової відмітки 28.08.2019 року АТ «Укрсоцбанк» звернулось з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати її та ухвалити нову про відмову у задоволенні заяви про забезпечення позову у повному обсязі.

Апеляційну скаргу обґрунтовано тим, що у зв`язку із неналежним виконанням обов`язків за Кредитним договором, ігноруванням вимог про усунення порушень, АТ «Укрсоцбанк» скористалося своїм правом у порядку ст. 37 ЗУ «Про іпотеку» та задовольнило свої вимоги кредитора/іпотекодержателя в рахунок погашення заборгованості по Кредитному договору в позасудовому порядку через звернення стягнення на Предмет іпотеки шляхом набуття його у власність.

Вказує, що в тексті оскаржуваної ухвали, позивачем ОСОБА_1 не додано жодного документа, який би підтверджував існування реальної загрози невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду.

Зазначає, що суд першої інстанції задовольняючи заяву про забезпечення позову не з`ясував обставини, які мають значення по справі, застосував заходи забезпечення позову які не можна визнати співмірними з заявленими позовним вимогам, не зазначив жодних мотивівпро обґрунтованість припущення про те, що невжиття заходів забезпечення може в майбутньому утруднити чи зробити неможливим виконання судового рішення, не врахував інтересів співвідповідачів.

Суд першої інстанції згідно змісту ст. 149 ЦПК України не мав обов`язку забезпечувати позов, це є право суду, та враховуючи викладене вище обґрунтування, виходячи з підстав позову, адже позивачем взагалі не доведено, чим же порушуються його права, задоволенням вимог кредитора шляхом позасудового врегулювання спору в порядку ст.37 ЗУ «Про іпотеку» та п.4.5.3 Іпотечного договору, при невиконаному зобов`язанні щодо погашення заборгованості за чинним Кредитним договором та чинним Іпотечним договором - у суду першої інстанції були вагомі причини відмовити в задоволенні заяви про забезпечення позову.

Ухвалою Київського апеляційного суду від 25 вересня 2019 року відкрито апеляційне провадження у даній справі та надано строк учасникам справи для подачі ними відзиву на апеляційну скаргу.

Відзиву на апеляційну скаргу у визначений судом строк учасники справи не подали.

Відповідно до ч.3 ст.360 ЦПК України, відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду ухвали суду першої інстанції.

Представник банку до суду не з`явився, не зважаючи на те, що і Укрсоцбанк і Альфа-Банк, були належним чином повідомлені про розгляд даної справи в апеляційному суді.

ОСОБА_1 доводи скарги не визнав. просив ухвалу залишити без змін, посилався на те, що банком вчинялись спроби на протиправне виселення його та членів його сім`ї з єдиного житла, незважаючи на дію Закону України "Про мораторій".

Заслухавши доповідь судді Желепи А.В., пояснення позивача, з`ясувавши обставини справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія приходить до висновку

Задовольняючи заяву про забезпечення позову, суд першої інстанції виходив з того, що право власності на квартиру перейшло до Акціонерного банку «Укрсоцбанк», останній в будь-який момент може здійснити дії щодо відчуження квартири третім особам, що, в свою чергу, може істотно ускладнити чи взагалі унеможливити ефективний захист прав позивача в межах даної цивільної справи.

Дослідивши наявні в матеріалах справи докази, колегія суддів приходить до висновку, що вищенаведені обставини справи, які суд вважав встановленими є доведеними, висновок суду про необхідність вжиття заходів забезпечення відповідає цим обставинам та вимогам закону.

Статтею 149 ЦПК України передбачено, що суд за заявою учасника справи, може вжити, передбачені ст. 150 ЦПК України заходи забезпечення позову.

Відповідно до ч. 2 ст. 149 ЦПК України, забезпечення позову допускається на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття заходів забезпечення може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся.

Відповідно до ст. 150 ЦПК України позов забезпечується шляхом накладення арешту на майно, що належить або підлягає передачі відповідачеві і знаходиться у нього чи в інших осіб, а також забороною вчиняти певні дії.

За ч.3 ст.150 ЦПК України, заходи забезпечення позову, крім арешту морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги, мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Відповідно до ч. 1 ст. 151 ЦПК України, заява про забезпечення позову подається в письмовій формі, підписується заявником і повинна містити предмет позову та обґрунтування необхідності забезпечення позову, захід забезпечення позову, який належить застосувати, з обґрунтуванням його необхідності.

Згідно з роз`ясненнями Постанови Пленуму Верховного Суду України від 22 грудня 2006 року № 9 «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Отже, метою забезпечення позову є вжиття судом заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивачів від можливих недобросовісних дій з боку відповідача, щоб забезпечити позивачам реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивачів, в тому числі з метою запобігання потенційним труднощам у подальшому виконанні такого рішення.

Забезпечення позову по суті - це обмеження суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов`язаних з ним інших осіб з метою забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволених вимог позивача (заявника).

При вжитті заходів забезпечення позову повинна бути наявність зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову.

Відповідно до ст. 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

Європейський суд з прав людини у рішенні від 26 червня 2006 року у справі «Пантелеєнко проти України» зазначив, що засіб юридичного захисту має бути ефективним, як на практиці, так і за законом. У рішенні від 31 липня 2003 у справі «Дорани проти Ірландії» Європейський суд з прав людини зазначив, що поняття «ефективний засіб» передбачає запобігання порушенню або припиненню порушення, а так само встановлення механізму відновлення, поновлення порушеного права.

Як вбачається з матеріалів справи, позивач звернувся до Голосіївського районного суду міста Києва із позовною заявою до Акціонерного банку «Укрсоцбанк», Комунальне підприємство «Реєстраційне бюро» , посилаючись що предметом позову в даній справі є визнання протиправним та скасувати рішення КП «Реєстраційне бюро» про державну реєстрацію права власності на квартиру, яка належала позивачеві, та була ним передана в іпотеку.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що рішення державного реєстратора про реєстрацію права власності на квартиру за АБ «Укрсоцбанк» є протиправним, оскільки прийняте без врахування вимог Закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого в забезпечення кредитів в іноземній валюті», Закону України «Про іпотеку», та Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень».

Зважаючи на підстави та обґрунтування заявлених позовних вимог, а також на те, що предметом спору є рішення державного реєстратора щодо реєстрації прав та їх обтяжень, про перехід права власності на квартиру АДРЕСА_1 і, яка є житлом позивача, та може бути відчужена до набрання рішенням законної сили, не вжиття заходів забезпечення позову в спосіб обраний позивачем та передбачений законом, може призвести до неможливості ефективного захисту прав позивача в межах заявлених ним вимог в даній справі.

Доводи апеляційної скарги про те, що вжиті судом заходи забезпечення позову є неспівмірними з позовними вимогами ОСОБА_1 колегія суддів вважає безпідставними.

В разі задоволення позовних вимог в даній справі, буде відновлено право власності на спірну квартиру за ОСОБА_1 Відповідно вчинення дій, щодо виселення, зміни замків, та інших дій, які будуть перешкоджати законному власнику вільно користуватись своєю власністю, до вирішення спору в даній справі буде перешкодою ефективному захисту прав позивача в межах заявлених вимог.

Посилання в апеляційній скарзі на те, що в оскаржуваній ухвалі не зазначено належних доказів та обставин, з якими суд першої інстанції пов`язував необхідність вжиття заходів забезпечення позову та відповідні посилання чи обґрунтовані припущення про те, що невжиття вказаних засобів забезпечення може в майбутньому утруднити чи зробити неможливим виконання судового рішення, на правильність висновків суду першої інстанції не впливають з огляду на таке.

З сукупного аналізу ст.ст. 149-150 ЦПК України вбачається, що застосування у справі заходів забезпечення позову є виправданим, якщо з обставин справи встановлено об`єктивну можливість вчинення відповідачем дій, які можуть утруднити чи унеможливити виконання рішення суду в разі задоволенні позову, або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся.

При цьому варто враховувати, що підтвердити за допомогою реально існуючих доказів подію, яка ймовірно настане або може настати в майбутньому, фактично неможливо, а тому наявність чи відсутність підстав для забезпечення позову оцінюються судом в залежності від кожного конкретного випадку, з урахуванням фактичних обставин справи і змісту позовних вимог.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Апеляційним судом встановлено, що ухвалу постановлено з додержанням норм матеріального і процесуального права, а тому апеляційну скаргу слід залишити без задоволення.

Враховуючи, те що апеляційна скарга залишається без задоволення, судовий збір за подання апеляційної скарги слід покласти на особу, яка подала апеляційну скаргу. Іншими учасниками справи не заявлено до відшкодування судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи у апеляційному суді.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 367, 374, 375, 382-384, 389 ЦПК України, Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ,-

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства «Укрсоцбанк» залишити без задоволення.

Ухвалу Голосіївського районного суду м.Києва від 24 липня 2019 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом 30 днів з дня складання повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 17 жовтня 2019 року.

Головуючий

Судді