ЧЕРНІГІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

іменем України

18 березня 2019 року м. Чернігів

Унікальний номер справи № 743/127/19

Головуючий у першій інстанції - Жовток Є. А.

Апеляційне провадження № 22-ц/4823/430/19

Чернігівський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого-судді Висоцької Н.В.

суддів: Бечка Є.М., Євстафіїва О.К.,

сторони: заявник - Товариство з обмеженою відповідальністю «Чернігівгаз Збут»,

боржник - ОСОБА_2,

розглянувши у порядку письмового провадження цивільну справу за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю «Чернігівгаз Збут» на ухвалу Ріпкинського районного суду Чернігівської області від 01 лютого 2019 року (місце ухвалення - смт. Ріпки, дата складання повного тексту - 01.02.2019) у справі за заявою Товариства з обмеженою відповідальністю «Чернігівгаз Збут» про видачу судового наказу щодо стягнення з ОСОБА_2, заборгованості за послуги з постачання природного газу, 3% річних, інфляційної складової боргу та витрати по сплаті судового збору,

В С Т А Н О В И В:

У січні 2019 року ТОВ «Чернігівгаз Збут» подало до суду заяву про видачу судового наказу. В обґрунтування посилались на те, що ОСОБА_2 є споживачем природного газу, постачальником якого є ТОВ «Чернігівгаз Збут». ОСОБА_2 користувалася послугами з постачання газу через приєднану мережу ТОВ «Чернігівгаз Збут», що підтверджується фактом фактичного споживання та частковою сплатою боргу, а отже між сторонами склалися договірні правовідносини щодо постачання природного газу згідно вимог чинного законодавства.

Заявник посилається, що свої зобов»язання по забезпеченню споживача природним газом виконує належним чином, разом з тим ОСОБА_2 свої зобов»язання своєчасно не виконує у зв»язку з чим починаючи з 11.02.2016 почала утворюватись заборгованість за розрахунковий період з 01.01.2016 по 30.11.2017, яка становить 3341,62 грн.

Товариство повідомляло боржника щодо заборгованості, однак заборгованість не була погашена на підставі чого 21.12.2017 житловий будинок боржника було відключено від подачі газу, шляхом опломбування газового обладнання.

В обгрунтування посилається на положення ч. 2 ст. 625 ЦК України, п. 3 ч. 1 ст. 151 ЦПК України, у зв»язку з простроченням виконання грошового зобов»язання зі сплати отриманих житлово-комунальних послуг заявник розраховує суму 3 % річних за період з 11.02.2016 по 20.01.2019, та інфляційні за період з лютого 2016 року по грудень 2018.

У заяві ТОВ «Чернігівгаз Збут» просить видати судовий наказ на стягнення з ОСОБА_2 на користь ТОВ «Чернігівгаз Збут» заборгованість за послуги з постачання природного газу за розрахунковий період з 01.01.2016 по 30.11.2017 у розмірі 3341,62 грн, 403,26 грн витрат від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів, 124,02 грн три проценти річних, 192,10 грн витрат по оплаті судового наказу.

Ухвалою Ріпкинського районного суду від 01.02.2019 відмовлено ТОВ «Чернігівгаз Збут» у видачі судового наказу щодо стягнення з ОСОБА_2, заборгованості за послуги з постачання природного газу, 3 % річних, інфляційної складової боргу, та витрат по сплаті судового збору.

Ухвала обґрунтована тим, що заявником пропущено строк позовної давності, пославшись на вимоги п. 5 ч. 1 ст. 165 ЦПК України.

Не погоджуючись з вказаною ухвалою ТОВ «Чернігівгаз Збут» подало апеляційну скаргу, в якій просить скасувати ухвалу Ріпкинського районного суду від 01.02.2019, і направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

За доводами скарги оскаржувана ухвала суду є необґрунтованою та незаконною, судом неповно з»ясовано обставини, що мають значення для справи, висновки суду не відповідають обставинам справи, порушено норми процесуального права та не правильно застосовано норми матеріального права.

В обґрунтування скарги посилається, що до заяви про видачу судового наказу додані щомісячні розрахунки окремо по кожному розрахунковому періоду, проте суд, всупереч положенням ч. 5 ст. 261, ст. 123 ЦПК України та п. 14 розділу ІІІ Правил постачання природного газу, не взяв до уваги тієї обставини, що перебіг трирічного строку позовної давності за кожний розрахунковий період (місяць) розпочинався з 11 числа відповідного місяця. Зазначає, що перебіг трирічного строку позовної давності розпочався з 11.02.2016, з заявою про видачу судового наказу заявник звернувся 22.01.2019, тому строк оплати за постачання природного газу настає у місяці наступному за місяцем у якому такі послуги надавались, то з урахуванням трирічного строку позовної давності заборгованість підлягає стягненню за період з 01.01.2016 по 30.11.2017.

Відповідно до ч. 13 ст. 7 ЦПК України, розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Вислухавши суддю-доповідача, обговоривши доводи апеляційної скарги та дослідивши матеріали справи, апеляційний суд приходить до висновку про задоволення апеляційної скарги враховуючи наступне.

Відповідно до ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Відповідно до ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 379 ЦПК України підставами для скасування ухвали суду, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження до суду першої інстанції є порушення норм процесуального права чи неправильне застосування норм матеріального права, які призвели до постановлення помилкової ухвали.

Відмовляючи у видачі судового наказу про стягнення з ОСОБА_2 заборгованості за послуги з постачання природного газу, 3 % річних, інфляційної складової боргу, суд першої інстанції виходив з того, що заявник просить стягнути з боржника заборгованість, що виникла за період з 01.01.2016 по 30.11.2017, проте заяву про видачу судового наказу подано до суду 24.01.2019, що перевищує встановлений ст. 257 ЦК України трирічний строк позовної давності.

Однак, з таким висновком суду першої інстанції не може погодитись апеляційний суд, виходячи з наступного.

За змістом ч. 1 ст. 160 ЦПК України судовий наказ є особливою формою судового рішення, що видається судом за результатами розгляду вимог, передбачених ст. 161 цього Кодексу.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 161 ЦПК України судовий наказ може бути видано, якщо заявлено вимогу про стягнення заборгованості за оплату житлово-комунальних послуг, телекомунікаційних послуг, послуг телебачення та радіомовлення з урахуванням індексу інфляції та 3 відсотків річних, нарахованих заявником на суму заборгованості.

Згідно з п. 5 ч. 1 ст. 165 ЦПК України, суддя відмовляє у видачі судового наказу, якщо з моменту виникнення права вимоги пройшов строк, який перевищує позовну давність, встановлену законом для такої вимоги, або пройшов строк, встановлений законом для пред'явлення позову в суд за такою вимогою.

За приписами ст. ст. 256, 257 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

За зобов'язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання (ч. 5 ст. 261 ЦК України).

Згідно зі ст. 123 ЦПК України перебіг процесуального строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов'язано його початок.

Колегія суддів встановила, що районний суд прийшов до помилкового висновку про відмову у видачі судового наказу в обґрунтування чого послався на пропуск строку позовної давності.

З матеріалів справи вбачається, що ТОВ «Чернігівгаз Збут» у січні 2019 року звернулось до місцевого суду з заявою, в якій просило видати судовий наказ про стягнення з ОСОБА_2 на користь ТОВ «Чернігівгаз Збут» заборгованість за послуги з постачання природного газу за розрахунковий період з 01.01.2016 по 30.11.2017 у розмірі 3341,62 грн, 403,26 грн витрат від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів, 124,02 грн три проценти річних, 192,10 грн витрат по оплаті судового наказу.

Товариство в заяві посилалось на Розділ ІІ Правил постачання, де закріплено, що при розрахунку за квитанціями абонентської книжки постачальника споживач самостійно розраховує суму платежу та сплачує його постачальнику не пізніше 10 числа місяця, наступного за розрахунковим. Такі ж вимоги містить і Типовий договір постачання природного газу побутовим споживачам, до умов якого приєднався боржник.

Так, починаючи з 11.02.2016 у боржника утворилась заборгованість за розрахунковий період з 01.01.2016 по 30.11.2017.

У своїй заяві ТОВ «Чернігівгаз Збут» заявляє вимоги щодо стягнення заборгованості, яка виникла за період з 01.01.2016 по 30.11.2017.

Суд першої інстанції відмовляючи у видачі судового наказу прийшов до висновку, що заявником подано заяву про видачу судового наказу з пропуском строку, а саме за період виникнення заборгованості, що перевищує трирічний строк.

Проте, колегія суддів апеляційної інстанції не погоджується з таким висновком, та погоджується з доводами апеляційної скарги про те, що перебіг трирічного строку позовної давності розпочався з 11.02.2016, тобто після наступного дня після 10.02.2016 - календарної дати, не пізніше якої споживач повинен був здійснити оплату послуг з газопостачання за січень 2016 року.

Відносини, які виникли між постачальником та споживачем природного газу, регулюються Правилами постачання природного газу, затвердженими постановою НКРЕКП від 30 вересня 2015 року № 2496.

Пунктом 14 розділу ІІІ Правил визначено, що періодом для визначення розміру оплати послуг з газопостачання побутовим споживачем є календарний місяць. При розрахунку за квитанціями абонентської книжки постачальника споживач самостійно розраховує суму платежу та сплачує його постачальнику не пізніше 10 числа місяця, наступного за розрахунковим.

Розрахунковий період - газова доба та/або газовий місяць, визначені Кодексом газотранспортної системи на ринку природного газу, щодо якої (якого) між споживачем та його постачальником визначаються певні обсяги відбору/споживання природного газу та здійснюються відповідні розрахунки.

Враховуючи викладене вище, трирічний строк позовної давності щодо звернення із заявою про видачу судового наказу про стягнення заборгованості за спожитий природний газ за період з 01.01.2016 по 30.11.2017 ТОВ «Чернігівгаз Збут» не пропущений. Як вбачається, заявник звернувся до суду з відповідною заявою 24.01.2019, що вбачається з відбитку штампу Ріпкинського районного суду, а перебіг позовної давності починається з дня, наступного за граничним терміном оплати житлово-комунальних послуг, крім того боржником здійснювалась часткова оплата боргу 18.11.2016 та 19.06.2017.

Враховуючи наведене, апеляційний суд приходить до висновку, що оспорювана ухвала про відмову у видачі судового наказу суперечить нормам процесуального закону, оскільки висновки не відповідають обставинам справи, а тому, у відповідності до п. 6 ч. 1 ст. 374 ЦПК України, оскаржувана ухвала підлягає скасуванню з направленням справи для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Керуючись ст.ст. 367, 369, 374, п. 4 ч. 1 ст. 379, 381-384, 389 ЦПК України, -

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Чернігівгаз Збут» - задовольнити.

Ухвалу Ріпкинського районного суду Чернігівської області від 01 лютого 2019 року скасувати, а справу направити для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття і касаційному оскарженню не підлягає.

Повний текст постанови виготовлено 18 березня 2019 року.

Головуючий Судді :