Справа № 638/1982/18
Провадження № 2/638/1341/19
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 лютого 2019 року Дзержинський районний суд м. Харкова у складі:

Головуючого судді Цвірюка Д.В.,

за участю секретаря Кириллової К.С.,

представника позивача ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Харкові в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до Харківської міської ради про визнання права власності на нерухоме спадкове майно, -

встановив:

До Дзержинського районного суду м.Харкова звернувся адвокат ОСОБА_1 в інтересах ОСОБА_2 з позовом до Харківської міської ради, в якому просить визнати за позивачем право власності на квартиру АДРЕСА_1 в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_3.

В обґрунтування позовних вимог посилається на те, що ОСОБА_2 є спадкоємцем за законом після смерті двоюрідної сестри ОСОБА_3, яка померла 15.11.2016 року, за життя заповіт не склала. Рідний дядько спадкоємиці ОСОБА_4 відмовився від прийняття спадщини, до складу якої, окрім іншого майна, входить квартира АДРЕСА_2. У встановлений законом 6 місячний строк позивач звернувся до приватного нотаріуса із заявою про прийняття спадщини. 17.11.2017 року нотаріусом було винесено постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії, в якій зазначено, що право власності на 1/300 частку у праві власності на квартиру у спадкодавиці відсутнє, що унеможливлює видачу позивачу свідоцтва про право на спадщину на квартиру вцілому. Позивач зазначає, що ОСОБА_3 належала на праві власності 71/300 частка квартири, іншу частку квартири вона отримала у дарунок. На момент дарування у власності ОСОБА_5 знаходилось 71/300 частки квартири і у власності ОСОБА_6 знаходилось 158/300 частки квартири. В свою чергу ОСОБА_3 прийняла у дар від ОСОБА_5 та ОСОБА_6 належні їм частки квартири, що разом склало 229/300. Однак у договорі дарування від 14.09.2004р. року нотаріус підраховуючи частки, помилково зазначила частки - 228/300, замість 229/300. Також зазначає, що на момент смерті ОСОБА_3 вона більше десяти років добросовісно, відкрито і безперервно володіла квартирою №432 в будинку №35 по пр. Л.Свободи у м.Харкові.

В судовому засіданні представник позивача позов підтримав, в своїх поясненнях посилався на обставини, викладені у позові.

Відповідач про розгляд справи повідомлявся, відзив на позовну заяву до суду не надав, представник Харківської міської ради надав до суду заяву про розгляд справи у його відсутність, просив ухвалити рішення згідно чинного законодавства, яке не буде порушувати права сторін.

Суд, заслухавши пояснення представника позивача, покази свідків, оцінивши докази, представлені в матеріалах справи, дослідивши копію матеріалів спадкової справи №3/2017, встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини.

15 листопада 2016 року померла ОСОБА_3 (свідоцтво про смерть серія І-ВЛ №567992, видане 17.11.2016 року Харківським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Харківській області, актовий запис 16854).

Після смерті ОСОБА_3 залишилось спадкове майно, в тому числі квартира АДРЕСА_3.

06.02.2017 року приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу ОСОБА_7 за заявою про прийняття спадщини ОСОБА_2 заведена спадкова справа за №60201872, що підтверджується витягом про реєстрацію в Спадковому реєстрі №46663808 від 06.02.2017 року, а також матеріалами спадкової справи.

Згідно інформаційної довідки зі Спадкового реєстру (спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину) №46663664 від 06.02.2017 року, а також інформаційної довідки зі Спадкового реєстру (заповіти/спадкові договори) №46664199 від 06.02.2017 року, спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину відсутні, а також за життя ОСОБА_3 заповіт не складала, спадковий договір не укладала.

З копії матеріалів спадкової справи вбачається, що рідний дядько спадкодавиці ОСОБА_4 відмовився від прийняття спадщини на користь ОСОБА_2, що підтверджується його заявою від 07.02.2017 року, засвідченою нотаріусом нотаріального округу м.Енгельс, та Енгельський район Саратовської області ОСОБА_8 та зареєстрованого у реєстрі за №2-689.

З матеріалів справи вбачається, що після сметрі ОСОБА_3 інших спадкоємців, окрім позивача, який є спадкоємцем пятої черги, немає.

Так, мати спадкодавця ОСОБА_5 (прізвище до шлюбу ОСОБА_3) померла 17.11.2013 року, батько спадкодавця ОСОБА_9 помер у 90-х роках на території Російської Федерації, у шлюбі ОСОБА_3 не перебувала, дітей не мала.

Вказані факти підтверджуються:

- даними довідки про укладення шлюбу №49, згідно якої ОСОБА_9 уклав шлюб з ОСОБА_10, після чого дружині присвоєно прізвище «Мальцева»;

-даними свідоцтва про народження серії 1-ЭМ №134047 від 11.02.1960 року, згідно якого батьками ОСОБА_3 є ОСОБА_9 та ОСОБА_11;

-даними свідоцтва про укладення шлюбу серія 1-ОД №428626 від 13.04.1984 року, згідно якого ОСОБА_11 уклала шлюб з ОСОБА_6 та змінила прізвище на «Петреченко»;

-даними свідоцтва про зміну прізвища, імені, по батькові серія І-ВЛ №256031 від 14.12.1983 року;

-даними свідоцтва про смерть ОСОБА_5 серії І-ВЛ №422029 від 20.11.2013 року,

-даними свідоцтва про смерть ОСОБА_6 серія І-ВЛ №463503 від 07.10.2014 року;

-даними свідоцтва про народження від 24.09.1937 року, згідно якого батьками ОСОБА_10 є ОСОБА_12 та ОСОБА_13;

- даними свідоцтва про народження серії І-СГ №371445 від 14.12.1971 року, згідно якого батьками ОСОБА_2 є ОСОБА_4 та ОСОБА_14;

-даними свідоцтва про народження №058186 від 14.06.1958 року, згідно якого батьками ОСОБА_4 є ОСОБА_12 та ОСОБА_13.

19 травня 2017 року приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Харківської області ОСОБА_7 було видано ОСОБА_2 свідоцтво про право на спадщину за законом на автомобіль марки та моделі CHEVROLET AVEO SF69Y, 2006 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_1, який належав спадкодавцеві ОСОБА_3, що підтверджується витягом про реєстрацію в Спадковому реєстрі №47788940 від 19.05.2017 року.

Крім того, 16 червня 2017 року приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Харківської області ОСОБА_7 було видано ОСОБА_2 свідоцтво про право на спадщину за законом на житловий будинок з надвірними будівлями, що знаходиться за адресою: Харківська область, Нововодолазький район, с.Вільхуватка, вулиця Слобожанська (колишня назва вулиці вулиця Леніна) будинок 43, що підтверджується витягом про реєстрацію в Спадковому реєстрі №48103427 від 16.06.2017 року.

17 листопада 2017 року приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Харківської області ОСОБА_7 було винесено постанову, якою було відмовлено ОСОБА_2 у видачі свідоцтва про право на спадщину на квартиру вцілому №432, що знаходиться за адресою: Харківська область, м.Харків, пр.Свободи Людвіга, буд.№35, після померлої 15.11.2016 року його двоюрідної сестри ОСОБА_3, у звязку з відсутністю у спадкодавця права власності на 1/300 частку у праві власності на вищезазначену квартиру.

Відповідно до ст.1217 ЦК України, спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Відповідно до ч.1 ст.1268 ЦК України, спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її.

Частина 5 ст.1268 ЦК України передбачає, що незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцю з часу відкриття спадщини.

Відповідно до статті 1265 ЦК України при спадкуванні за законом спадкоємцями пятої черги є інші родичі спадкодавця до шостого ступеня споріднення включно, причому родичі ближчого ступеня споріднення усувають від права спадкування родичів подальшого ступеня споріднення. Ступінь споріднення визначається за числом народжень, що віддаляють родича від спадкодавця. Народження самого спадкодавця не входить до цього часла.

За ст.1297 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов'язаний звернутись до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно, тобто зміна власника майна, що підлягає державній реєстрації, неможлива без перереєстрації права власності. Тому свідоцтво про право на спадщину є обов'язковим, коли об'єктом спадкування є нерухоме майно, що підлягає обов'язковій державній реєстрації .

Для підтвердження наявності спадкового майна, яке підлягає державній реєстрації та місця його знаходження, нотаріусу слід подати документ, що підтверджує право власності спадкодавця на майно з відміткою органу, що проводить реєстрацію, або реєстраційного посвідчення, яке є невід'ємною частиною правовстановлюючого документа.

Згідно зі статтею 68 Закону України «Про нотаріат» та підпункту 4.15 пункту 4 глави 10 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусом України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України 22.02.2012 року №296/5 та зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 22.02.2012 за № 282/20595, видача свідоцтва про право на спадщину на спадкове майно проводиться нотаріусами після надання правовстановлюючих документів про належність цього майна спадкодавцеві. В разі відсутності таких документів нотаріус відмовляє у видачі свідоцтва про право на спадщину, в звязку з чим особа, яка претендує на зазначене майно повинна встановлювати право власності в судовому порядку.

Відповідно до ст.1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини. Заява про прийняття спадщини подається спадкоємцем особисто.

Згідно ст.1218 ЦК України до складу спадщини входять всі права та обовязки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Відповідно до ст.328 ЦК України право власності вважається набутим правомірно, якщо інше не випливає прямо із закону або незаконність набуття права власності не встановлено судом.

Суд вважає, що позивач, як спадкоємець за законом своєчасно, відповідно до ст.1269 ЦК України, подав заяву до нотаріальної контори про прийняття спадщини.

Приватним нотаріусом було відмовлено у видачі Свідоцтва про право на спадщину за законом в цілому на квартиру АДРЕСА_4 в звязку з тим, що право власності на 1/300 частку у праві власності на вищезазначену квартиру у ОСОБА_15 було відсутнє.

Однак, факт належності ОСОБА_3, яка померла 15.11.2016 року, вцілому квартири АДРЕСА_4 на праві приватної воасності підтверджується наступними доказами:

-копією свідоцтва про право власності на житло від 28.01.2003 року №1-03-229048, згідно якого ОСОБА_6, ОСОБА_5 та ОСОБА_3 на праві спільної сумісної власності належить 71/100 частка комунальної квартири №432 в буд.№35, що знаходиться в м.Харкові по пр.Л.Свободи;

- договором купівлі-продажу від 26.04.2002 року, посвідченого приватним нотаріусом ХМНО ОСОБА_16 та зареєстрованого за №873, згідно якого ОСОБА_6 придбав у ОСОБА_17 29/100 частин квартири №432 в буд.№35, що знаходиться в м.Харкові по пр.Л.Свободи;

-договором дарування квартири від 14.09.2004 року, посвідченого приватним нотаріусом ХМНО ОСОБА_16 та зареєстрованого за №2012, згідно якого ОСОБА_6 та ОСОБА_5 подарували ОСОБА_3 76/100 частини квартири №432 в буд.№35, що знаходиться в м.Харкові по пр.Л.Свободи;

В судовому засіданні були допитані в якості свідків ОСОБА_18 (дружина позивача) та ОСОБА_19, з яким ОСОБА_3 знаходилась в дружніх відносинах.

З показів свідка ОСОБА_18 встановлено, що вони з чоловіком, ОСОБА_2, товаришували з ОСОБА_3 та її родиною, які проживали за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_1. Свідку відомо, що частина квартири була куплена ОСОБА_5 та ОСОБА_6 у сусіда, потім вони свої частки подарували ОСОБА_3 Після їхньої смерті ОСОБА_3 намагалась поміняти або продати квартиру, але не встигла, при цьому остання не знала про помилку нотаріуса, ніколи про це не розповідала.

З показів свідка ОСОБА_19 встановлено, що він знав ОСОБА_3 з літа 2003р., товаришував з нею. Зі слів ОСОБА_3 свідку в 2004 році стало відомо, що частина квартири за адресою: АДРЕСА_5 була подарована ій ОСОБА_5 та ОСОБА_6 Після їхньої смерті ОСОБА_3 намагалась поміняти або продати квартиру, але не встигла, при цьому остання не знала про помилку нотаріуса, ніколи про це не розповідала.

У суду немає підстав ставити під сумнів покази свідків і таких доказів суду не надано.

Враховуючи вищевикладене, суд вважає встановленим, що на момент дарування ОСОБА_3 частки квартири, у власності ОСОБА_5 була 71/300 частка квартири (відповідно до свідоцтва про право власності на житло), у власності ОСОБА_6 158/300 частки квартири (71/300 відповідно до свідоцтва про право власності на житло, 29/100 відповідно до договору купівлі-продажу), а отже ОСОБА_3 прийняла в дар від них 229/300 частки квартири.

Однак у договорі дарування від 14.09.2004 року нотаріусом було невірно підраховано частки квартири 228/300 замість 229/300.

Відповідно до ст.392 ЦК України, власник майна може предявити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку про законність та обґрунтованість вимог позивача, а тому вважає їх такими, що підлягають задоволенню у повному обсязі.

Відповідно до ст. 19 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» рішення суду, що набрало законної сили є однією з підстав для реєстрації права власності на об'єкт нерухомого майна.

На підставі вищевикладеного, ст.ст. 328, 392, 1217, 1218, 1265, 1268, 1269, 1297 ЦК України, ЗУ «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» керуючись ст.ст. 3-5, 11-13, 76- 81, 83, 89, 264, 265, 268, 273, 352, 354 ЦПК України, суд, -

ухвалив:

Позов ОСОБА_2 до Харківської міської ради про визнання права власності на нерухоме спадкове майно задовольнити повністю.

Визнати за ОСОБА_2 право власності на квартиру АДРЕСА_6 в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_3.

Стягнути з Харківської міської ради (, м.Харків, пл.Конституції буд.7) на користь ОСОБА_2 (рнокпп НОМЕР_2, АДРЕСА_7) судовий збір у розмірі 3 516 (три тисячі пятсот шістнадцять) гривень 89 копійок.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Харківського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення суду не були вручені у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду. Відповідно ч.3 ст.354 ЦПК України строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 цього Кодексу.

Повний текст рішення складено 04.03.2019 року.

Головуючий суддя: Д.В.Цвірюк