Справа № 749/1314/18
Номер провадження 2/749/70/19
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"14" березня 2019 р. м. Сновськ

Щорський районний суду Чернігівської області в складі:

головуючого судді Шаповал З.О.

за участі секретаря Михалевич М.В.

прокурора Костенко В.М.

відповідача ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м.Сновськ цивільну справу №749/1314/18 за позовом Менської місцевої прокуратури в інтересах держави в особі Комунального лікувально-профілактичного закладу «Чернігівська обласна лікарня» до ОСОБА_1, про відшкодування витрат, понесених закладом охорони здоров`я на стаціонарне лікування потерпілого від злочину,-

В С Т А Н О В И В :

Менська місцева прокуратура звернулась до суду в інтересах держави в особі Комунального лікувально-профілактичного закладу «Чернігівська обласна лікарня» до ОСОБА_1, про відшкодування витрат, понесених закладом охорони здоров`я на стаціонарне лікування потерпілого від злочину в розмірі 9305,89 грн.

Позов мотивований тим, що вироком Менського районного суду від 27.08.2018, ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України та призначено покарання у виді 5 (п'яти) років позбавлення волі, на підставі ст. 75 КК України ОСОБА_1 звільнено від відбуття основного покарання у виді позбавлення волі з іспитовим строком три роки, якщо він протягом визначеного іспитового строку не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього обов'язки.

В результаті умисних дій ОСОБА_1 згідно висновку судово-медичної експертизи № 26 від 21.06.2018, ОСОБА_2 отримав тілесні ушкодження у вигляді синця внутрішнього кута лівого ока, які відносяться до категорії тілесних ушкоджень легкого ступеня тяжкості, що не потягли за собою короткочасний розлад здоров'я та закриту черепно-мозкову травму, перелом потиличної кістки, перелом лівої скроневої кістки, травматичну епідуріальну гематому в лівій скроневій ділянці та компресійно-дислокаційний синдром, які відноситься до категорії тяжких тілесних ушкоджень, за ознакою небезпеки для життя. Вирок Менського районного суду Чернігівської області набрав законної сили 27.09.2018.

Під час розгляду кримінального провадження позовна заява про відшкодування шкоди, завданої кримінальним правопорушенням не подавалася.

Внаслідок отриманих тілесних ушкоджень потерпілий ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, упродовж 12 ліжко - днів з 23.05.2018 по 04.06.2018, перебував на стаціонарному лікуванні у комунальному лікувально - профілактичному закладі «Чернігівська обласна лікарня».

Згідно довідки комунального закладу від 06.07.2018 № 05-02/337, вартість лікування ОСОБА_2 склала 9305, 89 грн. Витрати в вищевказаній сумі до цього часу в добровільному порядку відповідачем лікувальному закладу не сплачені.

У судовому засіданні прокурор підтримав позов, посилаючись на обставини, викладені в ньому.

Відповідач у судовому засіданні позовні вимоги визнав повністю.

У судовому засіданні представник Комунального лікувально-профілактичного закладу «Чернівська обласна лікарня» відсутній, до суду надали заяву про розгляд справи без участі їх представника.

Вислухавши пояснення прокурора та відповідача, дослідивши та оцінивши докази у їх сукупності суд дійшов наступного висновку.

Судом встановлено, що 19.05.2018, приблизно о 00 годин 05 хвилин, ОСОБА_1, перебуваючи в центральному парку відпочинку, який розташований по вул. Незалежності, 2 у м. Сновськ Чернігівської області, під час з'ясування стосунків, на ґрунті раптово виниклих неприязних відносин, маючи прямий умисел на заподіяння тілесних ушкоджень, діючи умисно та протиправно наніс декілька ударів кулаками рук по голові неповнолітнього ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, який перебував у положенні лежачі на спині та однин удар ногою по голові, коли останній намагався підвестись.

Вироком Менського районного суду від 27.08.2018, ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України та призначено покарання у виді 5 (п'яти) років позбавлення волі, на підставі ст. 75 КК України ОСОБА_1 звільнено від відбуття основного покарання у виді позбавлення волі з іспитовим строком три роки, якщо він протягом визначеного іспитового строку не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього обов'язки.

В результаті умисних дій ОСОБА_1 згідно висновку судово-медичної експертизи № 26 від 21.06.2018, ОСОБА_2 отримав тілесні ушкодження у вигляді синця внутрішнього кута лівого ока, які відносяться до категорії тілесних ушкоджень легкого ступеня тяжкості, що не потягли за собою короткочасний розлад здоров'я та закриту черепно-мозкову травму, перелом потиличної кістки, перелом лівої скроневої кістки, травматичну епідуріальну гематому в лівій скроневій ділянці та компресійно-дислокаційний синдром, які відноситься до категорії тяжких тілесних ушкоджень, за ознакою небезпеки для життя.

Внаслідок отриманих тілесних ушкоджень потерпілий ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, упродовж 12 ліжко - днів з 23.05.2018 по 04.06.2018, перебував на стаціонарному лікуванні у комунальному лікувально - профілактичному закладі «Чернігівська обласна лікарня». Згідно довідки комунального закладу від 06.07.2018 № 05-02/337, вартість лікування ОСОБА_2 склала 9305, 89 грн. ( а.с. 11)

Згідно з ч.1 ст.1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, задана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Відповідно до ч.ч.1, 3 ст.1206 ЦК України особа, яка вчинила злочин, зобов'язана відшкодувати витрати закладу охорони здоров'я на лікування потерпілого від цього злочину. Якщо лікування проводилось закладом охорони здоров'я, що є у державній власності, у власності Автономної Республіки Крим або територіальної громади, кошти від відшкодування витрат на лікування зараховуються до відповідного бюджету.

У п.3 постанови Пленуму Верховного Суду України від 07 липня 1995 року № 11 «Про відшкодування витрат на стаціонарне лікування особи, яка потерпіла від злочину та судових витрат» роз'яснено, що питання про відшкодування витрат на стаціонарне лікування потерпілого вирішується згідно з Порядком обчислення розміру фактичних витрат закладу охорони здоров'я на стаціонарне лікування потерпілого від злочинного діяння та зарахування стягнених з винних осіб коштів до відповідного бюджету і їх використання, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України № 545 від 16 липня 1993 року. Термін і обґрунтованість перебування потерпілого від злочину на стаціонарному лікуванні визначається на підставі даних лікувального закладу, де він перебуває на лікуванні. До справи має бути приєднана довідка-розрахунок бухгалтерії цього закладу із записом про вартість одного ліжко-дня та загальну суму фактичних витрат на лікування потерпілого.

Пунктом 2 указаного Порядку передбачено, що сума коштів, яка підлягає відшкодуванню, визначається закладом охорони здоров'я, в якому перебував на лікуванні потерпілий, виходячи з кількості ліжко-днів, проведених ним в стаціонарі та вартості витрат на його лікування в день.

Відповідно до п.4 зазначеного Порядку стягнені в установленому порядку кошти залежно від джерела фінансування закладу охорони здоров'я, у якому перебував на стаціонарному лікуванні потерпілий, зараховуються до відповідного бюджету або на користь юридичної особи (відомства), якій належить заклад охорони здоров'я.

Як вбачається з позицій Верховного Суду України, викладених в Постанові Пленуму Суду № 2 від 12.06.2009 Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції, у разі визнання відповідачем позову, яке має бути безумовним, і якщо таке визнання не суперечить закону й не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб (не відповідача), суд ухвалює рішення про задоволення позову, обмежившись у мотивувальній частині рішення посиланням на визнання позову без з'ясування і дослідження інших обставин справи.

Таким чином, визнання відповідачем пред'явленого позову не суперечить закону, не порушує права, свободи та інтереси інших осіб і є всі законні підстави для ухвалення рішення про задоволення позову внаслідок чого визнання відповідачем позову слід прийняти і задовольнити позов.

Оскільки при зверненні до суду позивач не сплачував судового збору як такий, що звільнений від його сплати, судовий збір у розмірі 1762,00 грн підлягає стягненню з відповідача на користь держави.

Враховуючи викладене, керуючись ст.ст. 12, 13, 81, 206, 258, 259, 265, 273, 354 ЦПК України, -

У Х В А Л И В:

Позов задовольнити.

Стягнути із ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_3, мешканця АДРЕСА_1 на користь Комунального лікувально-профілактичного закладу «Чернігівська обласна лікарня» (вул. Волковича, буд. 25, м. Чернігів, 14029, Код ,р/р 5001, МФО 899998 ГУ ДКСУ в Чернігівській області), витрати на стаціонарне лікування потерпілого ОСОБА_2 від злочину в розмірі 9305 (дев'ять тисяч триста п'ять) грн. 89 коп.

Стягнути із ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_3, мешканця АДРЕСА_1 на користь держави судовий збір в розмірі 1762 (одна тисяча сімсот шістдесят дві) грн.. 00 коп.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його (проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду. Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 цього Кодексу.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку протягом тридцяти днів з дня її складення шляхом подачі апеляційної скарги до Чернігівського апеляційного суду через Щорський районний суд Чернігівської області.

Повний текст рішення виготовлено 18.03.2019 року.

Суддя З.О.Шаповал