Справа № 304/687/18
Провадження № 2/304/18/2019
У Х В А Л А

18 березня 2019 року м. Перечин

Перечинський районний суд Закарпатської області у складі:

головуючого - судді Чепурнова В.О.,

за участю секретаря судового засідання Гавій Л.В.,

представників ОСОБА_1 дошкільного

навчального закладу ОСОБА_2 та адвоката ОСОБА_3,

представника ОСОБА_1 сільської ради ОСОБА_4,

представника третьої особи ОСОБА_5,

розглянув у відкритому судовому засіданні в залі суду в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу № 304/687/18 за позовом ОСОБА_6, ОСОБА_7 та ОСОБА_8 до Тур'я-Пасіцького дошкільного навчального закладу та Тур'я-Пасіцької сільської ради Перечинського району Закарпатської області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору Перечинська районна профспілкова організація працівників освіти і науки про визнання незаконним та скасування наказів про звільнення і поновлення на посаді, -

В С Т А Н О В И В:

позивачі звернулися в суд з вказаним позовом, який мотивують тим, що позивач ОСОБА_6 була прийнята на роботу до ОСОБА_1 дошкільного навчального закладу (далі ДНЗ) з 01 вересня 1999 року на посаду вихователя. 06 вересня 2012 року призначена в. о. завідувача вказаного закладу із залишенням за нею 0,5 ставки вихователя, а 12 вересня 2014 року звільнена з посади в. о. із залишенням на посаді вихователя на 1,5 ставки. Наказом № 10/к від 11 травня 2018 року та наказом № 12/к ОСОБА_1 ДНЗ ОСОБА_6В, звільнена з роботи днем 16 травня 2018 року на підставі п. 1 ст. 40 КЗпП України за скороченням штату. Позивач ОСОБА_8 15 травня 2012 року була прийнята на роботу до ОСОБА_1 ДНЗ на посаду вихователя на 0,515 ставки на період до 31 грудня 2012 року. У вересні 2012 року їй була надана декретна відпустка у звязку з народженням дитини відпустка по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку. До виконання посадових обовязків ОСОБА_8 приступила у листопаді 2015 року та працювала на посаді вихователя цього ДНЗ на 0,515 ставки до 15 травня 2018 року, після чого наказом № 10/к від 11 травня 2018 року та наказом № 14/к ОСОБА_1 ДНЗ звільнена з роботи днем 16 травня 2018 року на підставі п. 1 ст. 40 КЗпП України за скороченням штату. Позивач ОСОБА_7 (дошлюбне Дутко) Т.І. була прийнята на роботу до ОСОБА_1 ДНЗ з 01 березня 2002 року на посаду помічника вихователя. Наказом № 10/к від 11 травня 2018 року та наказом № 15/к вказаного ДНЗ вона звільнена з роботи днем 16 травня 2018 року згідно п. 1 ст. 40 КЗпП України за скороченням штату. Однак позивачі вважають своє звільнення з роботи незаконним, таким, що проведене з порушенням приписів чинного законодавства. Так, згідно розпорядження ОСОБА_1 сільського голови № 311 від 16 березня 2018 року «Про внесення змін до штатного розпису ОСОБА_1 ДНЗ» зі штатного розпису закладу підлягали виключенню і відповідно звільненню 2,05 одиниці вихователів, тоді як адміністрацією закладу фактично звільнено 3 особи (2,5 ставки), а також помічник вихователя 1,25 одиниця, тоді як фактично було звільнено 2 особи, що суперечить розпорядженню сільського голови. Крім того, позивачі є членами профспілкової організації працівників освіти і науки, однак їх звільнення було проведено без попередньої згоди виборного органу первинної профспілкової організації, що вказує на недотримання порядку їх звільнення. У листі № 19 від 19 квітня 2018 року Перечинська районна організація профспілки працівників освіти дає свою згоду на звільнення працівників на підставі рішення сесії сільської ради № 196 від 13 березня 2018 року. Однак таке рішення не містить визначення прізвищ працівників ДНЗ, які підлягають звільненню за скороченням штату, а відтак роботодавець не дотримався положень ч. 2 ст. 49-4 КЗпП України та ст. 22 Закону України «Про професійні спілки, їх права та гарантії діяльності», зокрема спланувавши звільнення працівників з причин економічного характеру, завчасно, не пізніше, ніж за три місяці до такого звільнення, не надав ні первинній, ні районній профспілковим організаціям інформацію щодо цих заходів. В той же час, питання переважного права залишення на роботі взагалі не розглядалося ні адміністрацією ОСОБА_1 ДНЗ, ні профспілковою організацією, тоді як позивачі згідно п. 3 ст. 42 КЗпП України мають переважне право залишення на роботі, оскільки позивач ОСОБА_7 має найбільший серед інших працівників, що займають посаду помічника вихователя, а позивач ОСОБА_6 серед інших працівників, що займають посаду вихователя, безперервний стаж роботи 16 та 19 років відповідно, а позивач ОСОБА_6 також за наслідками атестації має вищий рівень професійної кваліфікації. Позивач ОСОБА_8 є студентом 2 курсу Прикарпатського національного університету ім. В.Стефаника заочної форми навчання за спеціальністю «дошкільна освіта», а відтак згідно п. 4 ст. 42 КЗпП України має переважне право на залишення на роботі. На підставі наведеного просять позов задовольнити.

Позивачі ОСОБА_6, ОСОБА_7 та ОСОБА_8 у судове засідання не зявилися, однак попередньо подали суду заяви, у яких просять залишити їх позовну заяву без розгляду.

У судовому засіданні представники відповідачів ОСОБА_2, адвокат ОСОБА_3 та ОСОБА_4, а також представник профспілкової організації ОСОБА_5 проти задоволення заяв позивачів не заперечили.

Заслухавши пояснення учасників процесу, дослідивши матеріали справи та подані заяви, суд приходить до такого висновку.

Згідно з ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Пунктом 3 ч. 1 ст. 43 ЦПК України встановлено, що учасники справи мають право подавати заяви та клопотання, надавати пояснення суду, наводити свої доводи, міркування щодо питань, які виникають під час судового розгляду, і заперечення проти заяв, клопотань, доводів і міркувань інших осіб.

Відповідно до ч. 1, п. 1 ч. 2 ст. 49 цього Кодексу сторони користуються рівними процесуальними правами. Крім прав та обов'язків, визначених у статті 43 цього Кодексу позивач вправі відмовитися від позову (всіх або частини позовних вимог), відповідач має право визнати позов (всі або частину позовних вимог) на будь-якій стадії судового процесу.

За вимогами пункту 5 частини 1 статті 257 ЦПК України слідує, що суд постановляє ухвалу про залишення позову без розгляду, якщо позивач до початку розгляду справи по суті подав заяву про залишення позову без розгляду.

Ознайомившись із заявами позивачів, заслухавши позицію представників відповідачів, вивчивши матеріали справи, а також враховуючи, що такі заяви не суперечать закону та не порушують чиїх-небудь прав і охоронюваних законом інтересів, суд вважає за необхідне залишити вищевказану позовну заяву без розгляду.

Одночасно, суд вважає за необхідне роз'яснити, що після усунення умов, що були підставою для залишення позовної заяви без розгляду, позивачі мають право звернутися до суду повторно (ч. 2 ст. 257 ЦПК України).

Керуючись ст. ст. 2, 7, 10, 55, 76-80, 257-261, 263 ЦПК України, суд, -

П О С Т А Н О В И В :

позовну заяву ОСОБА_6, ОСОБА_7 та ОСОБА_8 до Тур'я-Пасіцького дошкільного навчального закладу та Тур'я-Пасіцької сільської ради Перечинського району Закарпатської області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору Перечинська районна профспілкова організація працівників освіти і науки про визнання незаконним та скасування наказів про звільнення і поновлення на посаді залишити без розгляду.

Розяснити, що залишення позовної заяви без розгляду не позбавляє позивача права повторно звернутися до суду з тотожним позовом, якщо він дійде висновку про необхідність судового захисту своїх порушених, оспорюваних чи невизнаних прав.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Закарпатського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги в пятнадцятиденний строк з дня проголошення ухвали. У разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Головуючий: ОСОБА_9