Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"17" жовтня 2019 р. Справа153/1205/19

Провадження2/153/327/19-ц

Ямпільський районний суд Вінницької області

у складі головуючого судді Дзерина М.М.

за участю секретаря судового засідання Гулковської Т.Т.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Ямпільського районного суду Вінницької області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору на стороні позивача Русавська сільська рада Ямпільського району Вінницької області, про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням зняття з реєстрації,

В С Т А Н О В И В :

Позивач ОСОБА_1 звернувся до ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору на стороні позивача Русавська сільська рада Ямпільського району Вінницької області, про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням зняття з реєстрації. Вказав, що він є власником житлового будинку, який розташований по АДРЕСА_1 відповідно до свідоцтва про право власності на житловий будинок від 02.04.2008. В будинку, крім нього, зареєстрована також його донька відповідач ОСОБА_2 , яка проживала в будинку по 2014 рік. На теперішній час відповідач не проживає в будинку, а проживає в м. АДРЕСА_1 . На неодноразові прохання зняти з реєстрації, відповідач не реагує, тому спір неможливо вирішити добровільно. Факт реєстрації відповідача в житловому будинку, який належить позивачеві, позбавляє можливості в повній мірі користуватися вказаним житловим будинком з надвірними будівлями і чинить йому перешкоди у здійсненні права власності на житло. Вважаючи свої права порушеними, позивач просить визнати ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , такою, що втратила право користування житловим будинком, розташованимпо АДРЕСА_1 та примусово зняти її з реєстраційного обліку в будинку, що належить йому на праві приватної власності.

Позивач ОСОБА_1 та його представник ОСОБА_3 в судовому засіданні заявлені позовні вимоги підтримали в повному обсязі та просили суд їх задоволити.

Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не з`явилася, про дату, час та місце розгляду справи була повідомлена належним чином.

Відповідно до п.1 п.4 ч.8 ст.128 ЦПК України - днем вручення судової повістки є: день вручення судової повістки під розписку; день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати судову повістку чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, що зареєстровані у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси.

Відповідно до п.1 ч.3 ст.223 ЦПК України якщо учасник справи був належним чином повідомлений про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника у разі неявки в судове засідання учасника справи без поважних причин або без повідомлення причин неявки.

Враховуючи те, що відповідач ОСОБА_4 була належним чином повідомлена про дату, час та місце розгляду справи та не з`явилася в судове засідання, не повідомила суд про причини своєї неявки, тому вважаю за можливе провести судове засідання за відсутності відповідача.

Представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору на стороні позивача Русавська сільська рада Ямпільського району Вінницької області, в судове засідання не з`явився, суду надано заяву за підписом сільського голови, вхід.№7013 від 02.10.2019, в якій справу просить розглядати у відсутність їхнього представника. Проти позову не заперечують.

Заяви, клопотання: заяви позивача та представника третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору на стороні позивача, про проведення підготовчого засідання та розгляд справи по суті без їхньої участі.

Інші процесуальні дії у справі: відкриття провадження у справі, закриття підготовчого провадження та призначення справи до судового розгляду, про що постановлено ухвали окремими документами.

Судом встановлені такі обставини і визначені відповідно до них правовідносини:

З показів свідка ОСОБА_5 встановлено, що ОСОБА_2 по АДРЕСА_1 більше двох років не проживає.

З показів свідка ОСОБА_6 встановлено, що ОСОБА_2 по АДРЕСА_1 більше двох років не проживає.

Із досліджених письмових доказів, судом встановлено, що ОСОБА_1 на праві приватної власності належить житловий будинок, розташований по АДРЕСА_1 (копія свідоцтва про право власності на житловий будинок від 02 квітня 2008 року (а.с.6).

Із довідки №532 від 13.08.2019, виданої виконкомом Русавської сільської ради Ямпільського району Вінницької області, встановлено, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , дійсно зареєстрований по АДРЕСА_1 , до складу його сім`ї входять: дружина ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , донька ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_4 та донька ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с.7).

Із акту обстеження житлово-побутових умов, складеного 13.08.2019, встановлено, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , проживає в будинку по АДРЕСА_1 . У вказаному будинку зареєстрована ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка на даний час за вказаною адресою не проживає (а.с.8).

Дослідивши усі письмові докази, суд вважає встановленим, що між сторонами виникли спірні правовідносини з приводу володіння, користування та розпорядження житловим будинком, який належить позивачу на праві власності.

Судом встановлено, що позивач на законних підставах, а саме на праві власності володіє житловим будинком, який розташований по АДРЕСА_1 . У вказаному житловому будинку зареєстрована відповідач ОСОБА_2 , яка відсутня в житлі позивача без поважних причин понад один рік.

Відповідно до ст.1 Першого Протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод - кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений свого майна інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом або загальними принципами міжнародного права.

Правова позиція Європейського суду з прав людини, відповідно до п. 1 ст. 8 Європейської конвенції про захист прав людини та основних свобод (далі Конвенція), яка гарантує кожній особі окрім інших прав, право на повагу до її житла.

Відповідно до ч.4 ст.41 Конституції України право приватної власності є непорушним.

Відповідно до ч.1 ст.29 ЦК України місцем проживання фізичної особи є житловий будинок, квартира, інше приміщення, придатне для проживання в ньому (гуртожиток, готель тощо), у відповідному населеному пункті, в якому фізична особа проживає постійно, переважно або тимчасово.

Згідно ст.317 ЦК України власникові належить право володіння, користування та розпорядження своїм майном.

Відповідно до ст.ст.386, 391 ЦК України власник має право звертатися до суду за захистом свого права власності перед іншою особою та вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

Згідно ст.ст.319, 321, 391 ЦК України - власник житла має право вимагати усунення будь яких перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном, ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права.

Згідно із ч. 1 ст. 81 Цивільного процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підстави своїх вимог або заперечень, надавши докази відповідно до вимог ст.ст. 77-80 Цивільного процесуального кодексу України.

Відповідно до частини першої статті 13 Цивільного процесуального кодексу України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Згідно із ст. 15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Відповідно до ст.16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Відповідно до ст.16 ч.2 п.4 ЦК України способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: припинення дії, яка порушує право та відновлення становища, яке існувало до порушення.

За таких обставин, коли право власника порушено, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном, суд приходить до висновку, що позивач правомірно вимагає усунення будь-яких порушень її прав, в даному випадку шляхом визнання відповідача таким, що втратив право користування житловим приміщенням.

Відповідно до положень ч.1,3 ст.89 Цивільного процесуального кодексу України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Судом врахована Правова позиція Верховного Суду України, висловлена у Постанові від 15 травня 2017 року, справа № 6-2931цс16, відповідно до якої ст. 64, 156 ЖК УРСР "Права і обов`язки членів сім`ї власника жилого будинку (квартири)" та ст. 405 ЦК України були неправильно застосовані судами апеляційної та касаційної інстанцій, і рішення ухвалене на користь невістки є помилковим. У подібних правовідносинах слід застосовувати частину другу ст. 406 ЦК України «припинення сервітуту». Право на проживання колишнього члена сім`ї розглядається як сервітут, який припиняється судом за позовом власника житлового приміщення при наявності обставин, які мають істотне значення.

В даному випадку ОСОБА_2 , донька позивача не проживає за зареєстрованим місцем проживання понад два роки без поважних причин .

Вирішуючи спір в межах заявлених позовних вимог та оцінюючи усі докази у їх сукупності, беручи до уваги доводи позивача щодо способу відновлення його прав на житлове приміщення, суд приходить до висновку, що відновлення цього права можливе шляхом усунення перешкод у користуванні житловим будинком з надвірними будівлями, який розташований по АДРЕСА_1 , а саме: шляхом визнання відповідача такою, що втратила право користування вказаним житловим будинком.

З урахуванням наведеного, суд вважає обґрунтованими позовні вимоги ОСОБА_1 в цій частині і має підстави для їх задоволення.

При вирішення позовної вимоги позивача про примусове зняття з реєстраційного обліку ОСОБА_2 в будинку, що належить йому на праві приватної власності, суд виходить із наступного.

Реєстрація та зняття з реєстрації місця проживання здійснюється органом реєстрації, яким відповідно до ст.3 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» є виконавчий орган сільської, селищної або міської ради, сільський голова (у разі якщо відповідно до закону виконавчий орган сільської ради не утворено), що здійснює реєстрацію, зняття з реєстрації місця проживання особи на території відповідної адміністративно-територіальної одиниці, на яку поширюються повноваження відповідної сільської, селищної або міської ради.

Відповідно до ст.7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі: заяви особи або її законного представника; судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою.

Закон України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» є спеціальним нормативно-правовим актом, який регулює правовідносини, пов`язані із зняттям з реєстрації місця проживання, положення ст.7 цього Закону підлягають застосуванню до усіх правовідносин, виникнення, зміна чи припинення яких пов`язані з юридичним фактом зняття з реєстрації місця проживання.

Цією статтею передбачено й порядок зняття з реєстрації, що є компетенцією органів реєстрації місця проживання та місця перебування осіб, а не суду.

Оскільки судом вирішено питання про визнання відповідача ОСОБА_2 такою, що втратила право користування житловими приміщенням, це є підставою для зняття органами реєстрації місця проживання та місця перебування осіб, відповідача з реєстрації відповідно до Закону України "Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні".

З урахуванням наведеного, вимога позивача про примусове зняття з реєстрації місця проживання відповідача ОСОБА_2 є необґрунтованою та не відноситься до повноважень суду, а є компетенцією органу реєстрації. А тому суд має підстави відмовити у цій частині позову.

Оскільки позивача ОСОБА_1 , позовні вимоги якого задоволено частково, звільнено від сплати судових витрат на підставі п.10 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір», судові витрати за правилами ст.141 ч.1 ЦПК України покладаються на відповідача пропорційно розміру задоволених позовних вимог, а саме: у сумі 768 (сімсот шістдесят вісім) гривень 40 (сорок) копійок судового збору, а інша частина судового збору у сумі 768 (сімсот шістдесят вісім) гривень 40 (сорок) копійок компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Керуючись ст.ст. 12, 13, 81, 82, 263, 264, 265 ЦПК України і на підставі ст.1 Першого Протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ст.41 Конституції України, ст.ст.391, 406 ЦК України, суд

У Х В А Л И В:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору на стороні позивача Русавська сільська рада Ямпільського району Вінницької області, про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням зняття з реєстрації задовольнити частково.

Визнати ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , такою, що втратила право користування житловим будинком, розташованим по АДРЕСА_1 .

В іншій частині позову відмовити.

Стягнути із ОСОБА_2 на користь держави 768 (сімсот шістдесят вісім) гривень 40 (сорок) копійок судового збору.

Рішення суду може бути оскаржено протягом тридцяти днів з дня його проголошення шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до Вінницького апеляційного суду. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Відповідно до пунктів 15, 15.5 Розділу ХІІІ «Перехідні положення» Цивільного процесуального кодексу України (у редакції Закону України №2147-VIII від 03 жовтня 2017 року) до початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційна скарга подається до Вінницького апеляційного суду через Ямпільський районний суд Вінницької області.

Повний текст судового рішення складено 21 жовтня 2019 року.

Головуючий М.М. Дзерин