Номер провадження: 22-ц/813/2523/19
Номер справи місцевого суду: 523/1487/18
Головуючий у першій інстанції Сувертак І.В.
Доповідач Погорєлова С. О.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15.03.2019 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - Погорєлової С.О.,

суддів - Заїкіна А.П., Калараш А.А.

розглянувши у порядку, передбаченому ст. 369 ЦПК України, апеляційну скаргу ОСОБА_2 на рішення Суворовського районного суду м. Одеси від 26 березня 2018 року у справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, заподіяної внаслідок залиття квартири, -

встановила:

02 лютого 2018 року ОСОБА_3звернулась із позовом до суду про стягнення з ОСОБА_2спричинених залиттям квартири збитків у розмірі 13 783, 50 гривень, моральної шкоди у розмірі 10 000 гривень, витрат, сплачених за проведення експертного дослідження у розмірі 3000 гривень.

Вимоги позову обґрунтовані наступним.

На підставі розпорядження органу приватизації № 124885 від 20 квітня 1998 року, ОСОБА_3 є власником квартири АДРЕСА_1.

16 серпня 2017 року квартиру позивача було залито водою з вини відповідача, як власника квартири АДРЕСА_2, яка розташована поверхом вище над квартирою позивача, в результаті чого на стінах та стелі з'явилися обширні плями, спостерігалось відставання шпалер та шпаклювального шару, потьоки жовтого (блідо-жовтого) та жовто-бурого кольору, потемніли стики на шпалерах, почалось розповсюдження плісняви та грибку.

З метою фіксації та підтвердження факту залиття квартири позивача, 16 серпня 2017 року було складено Акт про залиття квартири № 71, в якому комісія ООО «ЖЕП «Суворовський» встановила, зафіксувала та підтвердила факт залиття квартири ОСОБА_3

З наведеного Акту вбачається, що винним у залитті є мешканець квартири № 75, який, в свою чергу, також був ознайомлений з актом, про що свідчить його власноруч зроблений підпис.

З наведених вище обставин випливає, що позивачу було завдано матеріальної та моральної шкоди, обов'язок з відшкодування якої чинним законодавством покладається на ОСОБА_2, який є власником квартири АДРЕСА_2.

На підтвердження розміру завданих позивачеві збитків, ОСОБА_3було замовлено будівельно-технічне експертне дослідження, згідно висновку якого №30/18 від 17 січня 2018 розмір майнової шкоди, яка була завдана позивачу внаслідок залиття квартири, складає 13 783, 50 грн.

Окрім зазначених коштів, ОСОБА_3просить відшкодувати їй моральну шкоду, котру вона оцінила в 10 000 гривень.

Рішенням Суворовського районного суду м. Одеси від 26 березня 2018 року позов ОСОБА_3 було задоволено у повному обсязі.

Стягнуто з ОСОБА_2 матеріальні збитки, спричинені затопленням квартири АДРЕСА_1, в сумі 13 783, 50 грн., на користь ОСОБА_3.

Стягнуто з ОСОБА_2 витрати на проведення експертного дослідження в розмірі 3 000 грн.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 моральну шкоду у розмірі 10 000 грн.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2,посилаючись на порушення судом норм процесуального права, неправильне застосування норм матеріального права, просить суд скасувати рішення Суворовського районного суду м. Одеси від 26 березня 2018 року та ухвалити нове, яким у задоволенні позовних вимог ОСОБА_3 відмовити.

Апеляційна скарга обґрунтована тим, що під час встановлення експертом розміру завданих залиттям квартири збитків, останнім були значно завищені як площа залиття квартири позивача, так і фактичні пошкодження. Крім того, на думку апелянта, експерт не обґрунтував належним чином вартість виготовлення висновку експертизи. Ще одним доводом апеляційної скарги ОСОБА_2 є те, що ОСОБА_3 не обґрунтувала заявлений розмір моральної шкоди.

Відповідно до ст. 274 ЦПК України, зазначена справа відноситься до малозначних.

Справу розглянуто без виклику учасників справи в порядку ст. 369 ЦПК України.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши докази у справі в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга ОСОБА_2 підлягає частковому задоволенню, а рішення суду першої інстанції зміні в частині визначення розміру моральної шкоди, з наступних підстав.

Відповідно до ч.1, 2 ст.367 ЦПК України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги; суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Судом першої інстанції встановлено, що згідно розпорядження органу приватизації № 124885 від 20 квітня 1998 року, ОСОБА_3 є власником квартири АДРЕСА_1 (а.с. 4).

16 серпня 2017 року квартиру позивача було залито водою з вини відповідача ОСОБА_2, як власника квартири АДРЕСА_2, яка розташована поверхом вище над квартирою ОСОБА_3 , в результаті чого на стінах та стелі з'явилися обширні плями та відставання шпалер та шпаклювального шару, потьоки жовтого (блідо-жовтого) та жовто-бурого кольору, потемніли стики на шпалерах, почалось розповсюдження плісняви та грибку.

З метою фіксації та підтвердження факту залиття квартири позивача, 16 серпня 2017 року було складено Акт про залиття квартири № 71, в якому комісія ООО «ЖЕП «Суворовський» встановила, зафіксувала та підтвердила факт залиття квартири ОСОБА_3, визначила причину залиття.

З наведеного Акту вбачається, що винним у залитті є мешканець квартири № 75, який, в свою чергу, також був ознайомлений з актом, про що свідчить його власноруч зроблений підпис.

З наведених вище обставин випливає, що позивачу було завдано матеріальної та моральної шкоди, обов'язок з відшкодування якої чинним законодавством покладається на ОСОБА_2, який є власником квартири АДРЕСА_2.

На підтвердження розміру завданих позивачеві збитків, ОСОБА_3було замовлено будівельно-технічне експертне дослідження, згідно висновку якого №30/18 від 17 січня 2018 року, розмір майнової шкоди, яка була завдана позивачу внаслідок залиття квартири, складає 13 783, 50 грн.

Крім того, за проведення зазначеного експертного дослідження, позивачем сплачено 3 000 грн., на підтвердження чого суду було надано копію квитанції №0.0.936165492.1 від 11 січня 2018 та акт № 30/18 від 17 січня 2018 року (а.с. 18).

Відповідно до ст.ст. 319, 322 ЦК України, власність зобов'язує і власник несе відповідальність за майно, що йому належить.

Оскільки матеріалами справи встановлено, що квартира АДРЕСА_2 належить на праві власності відповідачу, саме він, як законний власник повинен нести відповідальність за свою власність, а також вжити всіх необхідних заходів, спрямованих на запобігання виникнення будь-яких обставин з негативними наслідками, у даному випадку залиття.

Стаття 22 ЦК України передбачає, що особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є втрати, яких особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа мусить зробити для відновлення свого порушеного права. Збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі.

Відповідно до ст. 386 ЦК України встановлено, що власник, права якого порушені, має право на відшкодування завданої йому майнової та моральної шкоди.

Згідно ч. 1 ст. 1166 ЦК України шкода, завдана майну фізичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Також, як передбачено ст. 1192 ЦК України, з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов'язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ того ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі.

Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.

Таким чином, колегія суддів погоджується із висновком суду першої інстанції, що відповідачем ОСОБА_2, як власником квартири, що розташована за адресою: АДРЕСА_2, було завдано матеріальну шкоду позивачу по справі, а тому позовні вимоги в частині стягнення матеріальної шкоди у розмірі 13 783 50 грн. та витрат на проведення експертного дослідження у розмірі 3 000 грн. підлягали задоволенню в повному обсязі.

Однак, колегія суддів не погоджується із висновком суду першої інстанції в частині задоволення позовних вимог про стягнення моральної шкодиу розмірі 10 000 грн., з наступних підстав.

У силу ч. 1 ст. 23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав.

Згідно п. 3 ч.2 ст. 23 ЦК України, моральна шкода полягає у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку із знищенням чи пошкодженням її майна.

Згідно статті 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

Відповідно до п.3 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року №4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Відповідно до чинного законодавства моральна шкода може полягати, зокрема: у приниженні честі, гідності, престижу або ділової репутації, моральних переживаннях у зв'язку з ушкодженням здоров'я, у порушенні права власності (в тому числі інтелектуальної), прав, наданим споживачам, інших цивільних прав, у зв'язку з незаконним перебуванням під слідством і судом, у порушенні нормальних життєвих зв'язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків.

Однак, з матеріалів позовної заяви ОСОБА_3 не вбачається, чим саме обґрунтована визначена сума моральної шкоди у розмірі саме 10 000 гривень, якими доказами це підтверджується, з яких міркувань виходив позивач, визначаючи такий розмір моральної шкоди.

Одночасно, враховуючи доведеність фактів спричинення позивачу матеріальної шкоди, яка завдана залиттям належної ОСОБА_3 квартири, пошкодження майна позивача, враховуючи розмір збитків, встановлений експертним висновком, а також керуючись вимогами розумності та справедливості, колегія суддів вважає, що розмір моральної шкоди, яка має бути стягнута з відповідача на користь позивача, повинен становити 5 000 гривень.

Колегія суддів не може погодитись із доводами апеляційної скарги ОСОБА_2 про те, що під час встановлення експертом розміру завданих залиттям квартири збитків, останнім були значно завищені як площа залиття квартири позивача, так і фактичні пошкодження, крім того, експертом не обґрунтована вартість виготовлення висновку експертизи.

Так, апелянтом на підтвердження доводів апеляційної скарги не надано жодного належного та допустимого доказу, з якого апеляційний суд може дійти до висновку про необґрунтованість висновку експертизи №30/18 від 17 січня 2018 року, та невірність розрахунку вартості виготовлення такого висновку.

Інші докази та обставини, на які посилається заявник в апеляційній скарзі, були предметом дослідження судом першої інстанції та додаткового правового аналізу не потребують, оскільки при їх дослідженні та встановлені судом дотримані норми матеріального і процесуального права.

Відповідно до пунктів 3, 4 частини першої статті 376 ЦПК України, підставами для зміни судового рішення є невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Враховуючи наведене, встановивши часткову невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм матеріального і процесуального права, суд апеляційної інстанції частково задовольняє апеляційну скаргу, а оскаржуване судове рішення змінює в частині визначення розміру моральної шкоди та постановляє стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 моральну шкоду у розмірі 5 000 гривень.

Керуючись ст. 374, ч.1 ст. 376, ст.ст. 381-384, ст.390 ЦПК України, колегія суддів, -

постановила:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - задовольнити частково.

Рішення Суворовського районного суду м. Одеси від 26 березня 2018 року - змінити в частині визначення розміру моральної шкоди.

Стягнути з ОСОБА_2 (місце проживання: АДРЕСА_2) на користь ОСОБА_3 (ІНФОРМАЦІЯ_2, місце проживання: АДРЕСА_1), моральну шкоду у розмірі 5 000 гривень.

В іншій частині рішення суду залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і оскарженню у касаційному порядку не підлягає за винятками, передбаченими п.2«а» - 2«г» ч.3 ст. 389 ЦПК України.

Повний текст судового рішення складений 15 березня 2019 року.

Головуючий суддя: С.О. Погорєлова

Судді: А.П. Заїкін

А.А. Калараш