Справа № 618/231/19
Провадження № 2/618/99/19
07 жовтня 2019 року Дворічанський районний суд Харківської області у складі головуючого - судді Гніздилова Ю. М., за участі секретаря судового засідання - Рябенко Л. В., позивача - ОСОБА_1 , представника позивача - адвоката Гладченко І. С., представників третіх осіб: служби у справах дітей Дворічанської районної державної адміністрації Харківської області - Кісільова О. А., органу опіки та піклування Дворічанської селищної ради Дворічанського району Харківської області - Топчій О. С., розглянувши в порядку загального позовного провадження у відкритому судовому засіданні в залі суду в смт Дворічна цивільну справу № 618/231/19, провадження № 2/618/99/19 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визначення місця проживання неповнолітньої дитини, треті особи: служба у справах дітей Дворічанської районної державної адміністрації Харківської області, орган опіки та піклування Дворічанської селищної ради Дворічанського району Харківської області, орган опіки та піклування Костянтинівської районної державної адміністрації Донецької області,
ОСОБА_1 звернувся до суду з позовною заявою до ОСОБА_2 про визначення місця проживання неповнолітньої дитини, 3-ті особи: служба у справах дітей Дворічанської районної державної адміністрації Харківської області, орган опіки та піклування Дворічанської селищної ради Дворічанського району Харківської області, орган опіки та піклування Костянтинівської районної державної адміністрації Донецької області, обґрунтовуючи свої вимоги наступним.
З червня 2009 року він та відповідачка проживали разом без реєстрації шлюбу як чоловік та дружина. Від спільного життя в них народився син - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . З серпня 2018 року шлюбні відносини між ними припинені та на час подання позовної заяви до суду їхній малолітній син проживав з батьком. Позивач зазначає, що ОСОБА_2 зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , але фактично проживає у м. Єнакієво Донецької області, що є населеним пунктом, на території якого органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження. До листопада 2018 року малолітній син проживав разом із батьком, навчався в школі смт Дворічна Харківської області, але в листопаді 2018 року відповідачка вивезла сина на непідконтрольну територію, а в січні 2019 року привезла його на канікули до батька. Зміна місця навчання та проживання негативно відобразились на моральному стані малолітнього, він поскаржився на своє перебування в м. Єнакієво, відсутність друзів та виявив бажання навчатися в Дворічанській загальноосвітній школі І - ІІІ ступенів. Позивач зазначив, що має постійне місце проживання, на праві спільної приватної волосності йому належить Ѕ частини житлового будинку, має постійне місце роботи, стабільний заробіток, має можливість та час для належного виховання та створення належних умов для повноцінного розвитку дитини. Разом з ОСОБА_1 проживає також його мати - ОСОБА_6 , яка в змозі допомогти йому у вихованні малолітнього ОСОБА_3 В зв`язку з тим, що відповідачка не має можливості створити належні умови для виховання та розвитку їхнього сина, просив визначити місце проживання дитини разом з ним за адресою: АДРЕСА_1 .
В судовому засіданні позивач ОСОБА_1 підтримав позовні вимоги в повному обсязі, просив їх задовольнити з підстав, викладених вище, і визначити місце проживання його сина ОСОБА_3 з батьком, так як це буде відповідати інтересам дитини, яка в даний час проживає разом з матір`ю на непідконтрольній території. Позивач не заперечував проти заочного розгляду справи.
Представник позивача - адвокат Гладченко І. С. позовні вимоги підтримала в повному обсязі, не заперечувала проти заочного розгляду справи.
В судове засідання відповідачка ОСОБА_2 не з`явилась, надавши до суду відзив, у якому заперечувала проти задоволення позовних вимог, зазначила, до теперішнього часу вони з позивачем не дійшли згоди стосовно місця проживання та виховання їхнього сина, позивач повністю перешкоджає спілкуванню матері з сином, забороняє їм зустрічатись, налаштовує проти відповідачки. В листопаді 2018 року вона виїздила із смт Дворічна Харківської області до м. Єнакієво Донецької області у зв`язку з тим, що ОСОБА_2 залишилась сама з двома дітьми без підтримки чоловіка, а в м. Єнакієво проживають її родичі, позивач добровільно надав дозвіл на виїзд дитини до населеного пункту, на території якого органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження, де малолітній відвідував школу та займався у звичному режимі, при цьому підтримуючи стосунки з батьком за допомогою телефонного зв`язку. Під час зимових канікул ОСОБА_2 привезла особисто їх сина до батька - ОСОБА_1 . По закінченню канікул позивач без її відома влаштував сина до Дворічанської ЗОШ, створюючи перешкоди у спілкуванні та побаченнях матері з дитиною. Відповідачка також стверджує, що у створенні належних для проживання дитини умов у домоволодінні позивача за адресою: АДРЕСА_1 , вона також брала активну участь, за власні кошти придбала багато побутової техніки, меблів, іграшок, навчальної літератури тощо. Наразі відповідачка винаймає квартиру в АДРЕСА_2 , що підтверджується наданим договором оренди житлового приміщення. Вказаний населений пункт не є непідконтрольною територією.
В судові засідання, призначені на 27 вересня 2019 року та 07 жовтня 2019 року відповідачка не з`явилась, про дату, час і місце судового засідання повідомлялася належним чином, про що свідчать рекомендовані повідомлення про отримання останньою поштового відправлення нею особисто. Клопотання про відкладення судового розгляду не заявлялося.
Відповідно до ч. 3 ст. 131 ЦПК України, учасники судового процесу зобов`язані повідомляти суд про причини неявки у судове засідання. У разі неповідомлення суду про причини неявки вважається, що учасники судового процесу не з`явилися в судове засідання без поважних причин.
Відповідно до ч. 1 ст. 280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи.
Так як відповідачка, належним чином повідомлена про дату, час і місце судового засідання, не з`явилася в судове засідання без поважних причин, без повідомлення причин, а позивач та його представник не заперечують проти такого вирішення справи, тому відповідно до ч. 1 ст. 281 ЦПК України суд постановив ухвалу про заочний розгляд справи.
Представник третьої особи - служби у справах дітей Дворічанської РДА - Кисільов О. А. в судовому засіданні не заперечував проти задоволення позовних вимог ОСОБА_1 , вважав за доцільне визначити місце проживання ОСОБА_7 з батьком - позивачем по справі, оскільки він має для цього всі необхідні умови, забезпечений житлом та матеріально, приділяє належну увагу вихованню сина, з ним дитина почуває себе комфортно. Вважав, що визначення місця проживання дитини з батьком відповідатиме найвищим інтересам дитини.
Представник третьої особи - органу опіки та піклування Дворічанської селищної ради Дворічанського району Харківської області - Топчій О. С. в судовому засіданні не заперечувала проти задоволення позову. Вважала за доцільне визначити місце проживання ОСОБА_3 з батьком - позивачем по справі, оскільки він має для цього всі необхідні умови, забезпечений житлом та матеріально, приділяє належну увагу вихованню сина, з ним дитина почуває себе комфортно. Вважала, що визначення місця проживання дитини з батьком відповідатиме інтересам дитини.
Представник третьої особи - органу опіки та піклування Костянтинівської районної державної адміністрації Донецької області - Тарасова О. В. в судове засідання не з`явилася, надавши до суду заяву, в якій просила справу розглянути за відсутності представника служби у справах дітей Костянтинівської РДА.
Судом встановлені такі фактичні обставини та відповідні їм правовідносини.
Згідно з повторним свідоцтвом про народження серії НОМЕР_1 від 27 грудня 2018 року, ОСОБА_3 народився ІНФОРМАЦІЯ_2 , його батьком значиться ОСОБА_1 - позивач по справі, матір`ю - ОСОБА_2 - відповідач по справі.
На даний час мати та батько дитини проживають окремо.
Згідно з довідкою виконавчого комітету Дворічанської селищної ради Дворічанського району Харківської області № 347 від 31.01.2019 ОСОБА_1 проживає за адресою: АДРЕСА_1 разом з матір`ю та сином - ОСОБА_3 . За місцем проживання характеризується позитивно.
Відповідно до акту обстеження умов проживання від 30.01.2019, домоволодіння, розташоване за адресою: АДРЕСА_1 складається з 4 кімнат, житло з індивідуальним опаленням, системою водопостачання, наявні необхідні меблі та сучасна побутова техніка. В оселі чисто, охайно, просторо. Для виховання та розвитку дитини створено такі умови: окреме ліжко для дитини, особисті речі, забезпечено одягом, взуттям, шкільним приладдям, є шафи для зберігання речей.(а. с.12)
Відповідно до довідки комунального некомерційного підприємства Центру первинної медико-санітарної допомоги Дворічанського району № 01-09/112 від 08.02.2019 ОСОБА_1 на диспансерному обліку та на обліку в лікаря нарколога та психіатра не перебуває.
Згідно з договором дарування серії ВАВ № 993998 від 17 грудня 2002 року, посвідченого приватним нотаріусом Дворічанського районного нотаріального округу Харківської області Томчук С. М., ОСОБА_1 прийняв у дар належну ОСОБА_8 Ѕ частку житлового будинку за АДРЕСА_1 .
Відповідно до договору оренди житлового приміщення від 13.03.2019 ОСОБА_9 представляє ОСОБА_2 та членам її родини в користування строком на 1 рік будинок загальною площею 74 кв. м за адресою АДРЕСА_2 .
Відповідно до довідки-характеристики виконкому Дворічанської селищної ради Дворічанського району Харківської області № 1277 від 01.04.2019, ОСОБА_2 за місцем реєстрації характеризується позитивно, компрометуючих матеріалів та скарг від сусідів в селищну раду не надходило. (а. с. 44)
Згідно з довідкою № 254 від 01.04.2019, виданою Управлінням соціального захисту населення Дворічанської РДА Харківської області, ОСОБА_2 станом на 01.04.2019 перебуває на обліку в УСЗН Дворічанської РДА Харківської області та отримує допомогу на дітей одиноким матерям на синя ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , допомога призначена з 01.02.2011 до 31.03.2019, на сина ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , допомога була призначена з 01.04.2011 до 31.12.2017. допомога на сина ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_4 була припинена у зв`язку з визнанням батьківства з 01.01.2018 (а. с. 45).
Із заяви ННМ № 698419 від 11.12.2018, засвідченої приватним нотаріусом Куп`янського міського нотаріального округу Харківської області Литвиновою І. В., вбачається, що ОСОБА_1 надав згоду на перетин лінії зіткнення в зоні проведення ООС через контрольно пропускні пункти в точках розташування координаційних груп Луганської та Донецької областей, переміщення по території України, на тимчасові поїздки за кордон України до Російської Федерації з 12 грудня 2018 року по 12 грудня 2019 року малолітнього сирна ОСОБА_3 у супроводі матері ОСОБА_2 (а. с. 48).
Відповідно до довідки про реєстрацію місця проживання особи, ОСОБА_3 зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 (а. с. 81).
З Акту від 22 квітня 2019 року вбачається, що ОСОБА_2 зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , але з 05 січня 2019 року за вказаною адресою не проживає (а. с. 82).
Відповідно до актів обстеження умов проживання від 10 квітня 2019 року та 22 квітня 2019 року, вбачається що проведені обстеження умов проживання у домоволодінні АДРЕСА_2 : житло складається з 4 кімнат, загальна площа 74 кв. м, будинок облаштований необхідними зручностями, у дитини є своя кімната, яка облаштована ліжком, шафою, місцем для навчання. Для виховання та розвитку дитини створено всі умови . Дитина забезпечена одягом, шкільним приладдям та іграшками(а. с. 90, 91).
Відповідно до побутової характеристики № 285 від 10.04.2019, виданої Іллінівською сільською радою Костянтинівського району донецької області, ОСОБА_2 на території Іллінівської сільської ради проживає не тривалий час, з сусідами не конфліктує, скарг до сільської ради не надходило.
Відповідно до характеристики ОСОБА_3 , наданої Дворічанською ЗОШ І - ІІІ ступенів Дворічанської районної ради Харківської області, на час пред`явлення позову останній навчався у 2-Б класі дворічанської ЗОШ, в колективі почувався комфортно, мав друзів серед однолітків, до вчителів та дорослих ставився з повагою, до навчання ставився відповідально, своєчасно готував домашні завдання, активно працював на уроках (а. с. 11).
Як вбачається з довідки Дворічанської ЗОШ І - ІІІ ступенів Дворічанської районної ради Харківської області, ОСОБА_3 відрахований зі складу учнів 2-Б класу наказом № 8-У по Дворічанській загальноосвітній школі І - ІІІ ступенів від 10.05.2019.
Згідно з довідкою Костянтинівського закладу загальної середньої освіти І - ІІІ ступенів № 13 Костянтинівської міської ради Донецької області № 317/01-11 від 05.09.2019 ОСОБА_3 зарахований до 2-В класу Костянтинівського закладу загальної середньої освіти І - ІІІ ступенів № 13 з поглибленим вивченням іноземних мов 20.05.2019 на підставі заяви матері. Відповідно до пояснювальної записки ОСОБА_2 її син не відвідував школу з 20.05.2019 по 23.05.2019 за сімейними обставинами. 24.05.2019 ОСОБА_3 не з`явився на свято останнього дзвоника. Відповідно до заяви матері ОСОБА_12 не відвідував заклад освіти з 02 по 05 вересня 2019 року за сімейними обставинами, тому заклад освіти не може надати характеристику учня.
Допитані в судовому засіданні в якості свідків ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , пояснили, що батько належним чином займається вихованням та сприяє розвитку неповнолітнього сина ОСОБА_15 , ставлення батька до дитини добре, він разом зі своєю матір`ю ОСОБА_6 доглядають за дитиною, піклуються про неї. Зазначили, що під час особистих розмов з ОСОБА_16 , він повідомляв, що йому краще проживати разом з батьком та навчатись у Дворічанській ЗОШ.
Відповідно до ч. ч. 4, 5 ст. 19 Сімейного Кодексу України, при розгляді судом спорів щодо участі одного з батьків у вихованні дитини, місця проживання дитини, виселення дитини, зняття дитини з реєстрації місця проживання, визнання дитини такою, що втратила право користування житловим приміщенням, позбавлення та поновлення батьківських прав, побачення з дитиною матері, батька, які позбавлені батьківських прав, відібрання дитини від особи, яка тримає її у себе не на підставі закону або рішення суду, управління батьками майном дитини, скасування усиновлення та визнання його недійсним обов`язковою є участь органу опіки та піклування, представленого належною юридичною особою. Орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв`язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи.
Відповідно до висновку органу опіки та піклування Дворічанської районної державної адміністрації Харківської області про визначення місця проживання малолітньої дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , зазначено, що Комісія з питань захисту прав дітей Дворічанської районної державної адміністрації на підставі наданих відомостей вважає за доцільне проживати ОСОБА_3 разом із батьком - ОСОБА_1 (а. с. 94).
Відповідно до висновку органу опіки та піклування Дворічанської селищної ради Дворічанського району Харківської області про визначення місця проживання малолітньої дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , зазначено, що орган опіки та піклування вважає за доцільне проживати дитині разом із батьком ОСОБА_1 .
Згідно з висновком органу опіки та піклування Костянтинівської районної державної адміністрації Донецької області, в якому значиться, що ОСОБА_2 на території Іллінівської сільської ради Костянтинівського району Донецької області тривалий час не проживає. На даний час її місце проживання невідоме, за адресою домоволодіння, яке вона винаймала відповідно до договору оренди житлового приміщення за адресою: АДРЕСА_2 , станом на 27.05.2019 вона не проживає, тому акт обстеження житлово-побутових умов за місцем її фактичного проживання не може бути складений. Орган опіки та піклування не може визначити за доцільне проживання малолітнього ОСОБА_3 з матір`ю - ОСОБА_2 .
За ч. ч. 2 і 3 ст. 11 Закону України «Про охорону дитинства», кожна дитина має право на проживання в сім`ї разом з батьками або в сім`ї одного з них та на піклування батьків. Батько і мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини.
Відповідно до частин першої, другої статті 24 Конституції України громадяни мають рівні конституційні права і свободи та є рівними перед законом. Не може бути привілеїв чи обмежень за ознаками раси, кольору шкіри, політичних, релігійних та інших переконань, статі, етнічного та соціального походження, майнового стану, місця проживання, за мовними або іншими ознаками.
Згідно зі ст. 141 СК України мати і батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини.
Відповідно до ст.150 СК України батьки зобов`язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини. Батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов`язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя.
Згідно з ч. 1 ст. 157 СК України питання виховання дитини вирішується батьками спільно.
Відповідно до ст. 161 СК України, якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення.
Орган опіки та піклування або суд не можуть передати дитину для проживання з тим із батьків, хто не має самостійного доходу, зловживає спиртними напоями або наркотичними засобами, своєю аморальною поведінкою може зашкодити розвиткові дитини.
При цьому під забороною розлучення дитини зі своєю матір`ю в контексті принципу 6 Декларації прав дитини від 20.11.1959 слід розуміти не обов`язковість спільного проживання матері та дитини, а право на їх спілкування, турботу з боку матері та забезпечення з боку обох батьків, у тому числі й матері, прав та інтересів дитини, передбачених цією Декларацією та Конвенцією про права дитини від 20 листоп ада 1989 року.
У частині першій статті 3 вказаної Конвенції закріплено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.
Згідно зі ст. 9 Конвенції про права дитини, дитина не повинна розлучатися з батьками всупереч їхньому бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини.
При цьому положення вказаної Конвенції, яка ратифікована Верховною Радою України 27 лютого 1991 року, узгоджуються з нормами Конституції України та законів України, тому саме її норми зобов`язані враховувати усі суди України, розглядаючи справи, які стосуються прав дітей.
Законодавство України не містить норм, які б наділяли будь-кого з батьків пріоритетним правом на проживання з дитиною. Натомість, національне сімейне законодавство не виключає визначення місця проживання малолітньої дитини з батьком незалежно від віку дитини, якщо маються обставини, з яких дитині краще проживати з батьком ніж з матір`ю.
В судовому засіданні було встановлено і позивачем ОСОБА_1 - батьком дитини доведено обставини неможливості проживання дитини - сина ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , разом з матір`ю - відповідачкою ОСОБА_2 ..
Так, остання не має постійного місця проживання та місця роботи, не має джерела існування.
Натомість, як було встановлено в цьому ж судовому засіданні і доведено позивачем, батько дитини - ОСОБА_1 постійно піклується про дитину, бере участь у її духовному та фізичному розвиткові; має постійне місце проживання та роботи, отримує стабільний щомісячний дохід, позитивно характеризується за місцем проживання. Крім того, позивач має підсобне господарство, матеріально спроможний забезпечувати сина всім необхідним, займаєтися його вихованням, створити для нього комфортні умови життя. За бажанням відповідачки батько не заперечує щодо спілкування дитини з матір`ю
Тобто, ОСОБА_1 як батько в повній мірі забезпечує інтереси своєї дитини.
Вказані обставини свідчать про те, що ОСОБА_3 буде краще проживати з батьком ніж з матір`ю, і визначення місця проживання дитини саме з батьком буде відповідати інтересам самої дитини, оскільки саме з ним вона буде рости під опікою і відповідальністю, в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості.
Цей висновок беззастережно узгоджується з відповідними висновками органу опіки та піклування Дворічанської селищної ради, служби у справах дітей Дворічанської РДА, органу опіки та піклування Костянтинівської РДА, викладеними як в судовому засіданні так і у відповідних письмових висновках, наданих до суду.
Крім того, дана позиція відповідає висновку щодо застосування відповідних норм права, викладеному в постанові Великої Палати Верховного Суду від 17.10.2018 у справі № 402/428/16-ц, у якій Суд, зокрема, зазначив, що при розгляді справ щодо місця проживання дитини суди насамперед мають виходити з інтересів самої дитини, враховуючи при цьому сталі соціальні зв`язки, місце навчання, психологічний стан тощо. Декларація прав дитини від 20.11.1959 не є міжнародним договором. Разом з тим положення Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої Верховною Радою України 27 лютого 1991 року, про те, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини (стаття 3), узгоджуються з нормами Конституції України та законів України, тому саме її норми зобов`язані враховувати усі суди України, розглядаючи справи, які стосуються прав дітей. У зв`язку з наведеним Велика Палата Верховного Суду вважає за необхідне відступити від висновків Верховного Суду України, висловлених у постановах від 14 грудня 2016 року у справі № 6-2445цс16 та від 12 липня 2017 року у справі № 6-564цс17, щодо застосування норм права у подібних правовідносинах, а саме статті 161 СК України та принципу 6 Декларації прав дитини, про обов`язковість брати до уваги принцип 6 Декларації прав дитини стосовно того, що малолітня дитина не повинна, крім тих випадків, коли є виняткові обставини бути розлучена зі своєю матір`ю. Велика Палата Верховного Суду вважає, що при визначенні місця проживання дитини першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини в силу вимог статті 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року.
Згідно з частиною четвертою статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.
Відповідно до ч. 3 ст. 129 Конституції України, основними засадами судочинства є, зокрема, рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом, змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.
Згідно з ч. 1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.
Відповідно до ч. 1 ст. 10 ЦПК України, суд при розгляді справ керується принципом верховенства права.
Згідно з ч. ч. 1 - 3 ст. 12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
Згідно з ч. 1 ст. 76 ЦПК України, доказами є будь - які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Згідно зі ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).
З метою об`єктивного з`ясування обставин справи, судом вживалися заходи щодо допиту малолітньої дитини - ОСОБА_7 з метою з`ясування його особистої прихильності до батьків. На вказану процесуальну дію погодилися всі учасники справи. Однак не зважаючи на запевнення відповідачки надати суду таку можливість, вона жодного разу не забезпечила явку ОСОБА_7 , який на період розгляду справи проживав разом з нею, в судові засідання призначені на 01 липня, 20 серпня, 04 вересня та 18 вересня 2019 року.
Судом встановлено, що батьки в однаковій мірі виконують свої батьківські обов`язки по відношенню до малолітнього ОСОБА_3 , однак при цьому батько проживає за зареєстрованим місцем проживання за адресою, яка є зареєстрованим місцем проживання також і дитини, тоді як мати за зареєстрованим місцем проживання не мешкає, житло винаймає, неодноразово змінювала фактичне місце проживання і не надала доказів на підтвердження того, що на день ухвалення судом рішення вона має житлові умови придатні для проживання малолітнього сина.
Під час судового розгляду даної справи позивачем були надані належні, допустимі, достовірні та достатні докази на підтвердження своїх позовних вимог, на підставі яких судом встановлені обставини та факти, що обґрунтовують вказані вимоги.
Відповідачем, всупереч вимог ст. ст. 12, 13, 81 ЦПК України, належних, допустимих, достовірних та достатніх доказів наявності підстав для відмови в задоволенні позовних вимог позивача не надано і в матеріалах справи не міститься. Доводи позивача, викладені в позові, відповідачем і матеріалами справи не спростовуються.
За таких обставин справи, всебічно та повно з`ясувавши обставини, на які посилався позивач як на підставу своїх вимог, вислухавши пояснення і висновки представників служби у справах дітей, органу опіки та піклування, показання свідків, дослідивши письмові матеріали справи, оцінивши докази як кожен окремо так і в сукупності, виходячи з інтересів малолітньої дитини, суд приходить до висновку про наявність підстав для задоволення позову.
Керуючись ч. ч. 2, 3 ст. 11 Закону України «Про охорону дитинства», ст. ст. 3, 9 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, Постановою Великої Палати Верховного Суду від 17.10.2018 у справі № 402/428/16-ц, ст. ст. 19, 141, 150, 157, 161 СК України, ст. ст. 2, 4, 5, 10, 11, 12, 13, 81, 89, 258, 259, 263 - 265, 268, 273, 280 - 289, 352, 354, п. 15.5) розділу ХІІІ «Перехідні положення» ЦПК України, суд -
Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визначення місця проживання неповнолітньої дитини, треті особи: служба у справах дітей Дворічанської районної державної адміністрації Харківської області, орган опіки та піклування Дворічанської селищної ради Дворічанського району Харківської області, орган опіки та піклування Костянтинівської районної державної адміністрації Донецької області, - задовольнити повністю.
Визначити місце проживання дитини - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 разом з батьком - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , за адресою: АДРЕСА_1 .
Рішення може бути оскаржена до Харківського апеляційного суду через Дворічанський районний суд шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому рішення суду не було вручене в день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому копії рішення суду. Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у ч. 2 ст. 358 ЦПК України.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили відповідно до ч. 1 ст. 289 ЦПК України.

Повне судове рішення складене 16 жовтня 2019 року.

Суддя Ю. М. Гніздилов