КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/824/3900/2019 Доповідач: Шебуєва В.А.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 березня 2019 року м. Київ

Київський апеляційний суд в складі колегії суддів:

судді-доповідача Шебуєвої В.А.,

суддів Оніщука М.І., Українець Л.Д.,

секретар Майданець К.В.,

розглянувши апеляційну скаргу ОСОБА_2, яка діє від імені та в інтересах Акціонерного товариства Комерційного банку «Приватбанк», на заочне рішення Дніпровського районного суду м.Києва від 04 грудня 2018 року в справі за позовом Акціонерного товариства Комерційного банку «Приватбанк» до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості,-

в с т а н о в и в:

В жовтні 2018 року Акціонерне товариство Комерційний банк «Приватбанк» (далі - АТ КБ «Приватбанк») звернулося до суду з позовом до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості. Просило стягнути з відповідачки заборгованість за кредитним договором № б/н від 10 жовтня 2012 року в розмірі 12 360,05 грн. Посилається на неналежне виконання відповідачем взятих на себе зобов'язань за кредитним договором.

Заочним рішенням Дніпровського районного суду м. Києва від 04 грудня 2018 року в позові АТ КБ «Приватбанк» відмовлено.

В апеляційній скарзі представник АТ КБ «Приватбанк» просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове про задоволення позову АТ КБ «Приватбанк». Вважає, що суд безпідставно відмовив у задоволенні позову за недоведеністю, пославшись на те, що Умови та правила надання банківських послуг не містять підпису відповідача. Суд не звернув уваги на те, що відповідачка активувала кредитну картку та користувалася кредитом. Факт укладення кредитного договору та отримання кредиту на платіжну картку підтверджується заявою відповідачки про приєднання до Умов та правил надання банківських послуг. Суд не перевірив наданий розрахунок та не звернув уваги на те, що відповідачка частково погашала заборгованість.

В судове засідання представник АТ КБ «Приватбанк», відповідач ОСОБА_3 не з'явилися, повідомлені про місце і час розгляду справи, а тому судова колегія дійшла висновку про можливість слухання справи у їх відсутність.

Дослідивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення з наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом АТ КБ «ПриватБанк» посилалося на те, що між банком та ОСОБА_3 було укладено кредитний договір №б/н від 10 жовтня 2012 року, згідно якого відповідачка отримала кредит у розмірі 4000 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок зі сплатою процентів за користування кредитом в розмірі 30% річних. При цьому ОСОБА_3 погодила, що підписана заява разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг» та «Тарифами Банку», що викладено на банківському сайті www.privatbank.ua, складає договір. Посилаючись на те, що ОСОБА_3 неналежно виконує взяті на себе зобов'язання, АТ КБ «Приватбанк» просило стягнути з неї заборгованість в сумі 12 360,05 грн.

Суд першої інстанції дійшов висновку про недоведеність позивачем заявлених вимог.

Підстав для скасування вказаного рішення суду першої інстанції колегія суддів не убачає.

Згідно зі ст. 634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

Відповідно до ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору.

Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Частиною 1 ст. 1055 ЦК України визначено, що кредитний договір укладається у письмовій формі.

Згідно із частинами першою, другою статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

За правилами ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Частиною 1 ст. 77 ЦПК України визначено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

Згідно з ч. 6 ст. 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Заявляючи вимоги про стягнення з ОСОБА_3 заборгованості за договором від 10 жовтня 2012 року, АТ КБ «ПриватБанк» надало суду копію анкети-заяви від 10 жовтня 2012 року, витяг з Тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна», витяг з Умов та правил надання банківських послуг в ПриватБанку та розрахунок заборгованості.

Разом з тим, вказані документи не підтверджують наявність між сторонами кредитних відносин та наявність заборгованості.

Як вбачається з матеріалів справи, ні витяг з Тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна», ні витяг з Умов та правил надання банківських послуг в ПриватБанку не містять підпису ОСОБА_3

Анкета-заява від 10 жовтня 2012 року містить лише анкетні дані відповідачки, її контактну інформацію, відомості про майновий стан та трудову діяльність. Заява не містить даних про умови кредитування. Крім того, в анкеті-заяві не міститься відмітки про вид картки, яка має бути видана ОСОБА_3

Також АТ КБ «ПриватБанк» не було надано доказів видання відповідачці кредитної картки та відкриття відповідного рахунку.

Розрахунок заборгованості, на яких посилається позивач не є доказом, який підтверджує надання кредиту та наявність кредитних правовідносин.

Суд першої інстанції дійшов законного та обґрунтованого висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог АТ КБ «ПриватБанк».

Долучені до апеляційної скарги АТ КБ «ПриватБанк» фото клієнта з карткою, довідку про зміну умов кредитування, довідку про видачу кредитної картки та виписку по картковому рахунку не можуть бути прийняті судом апеляційної інстанції, оскільки не надавалися до суду першої інстанції та не були предметом його дослідження. Апелянтом не було доведено поважності причин ненадання таких доказів до суду першої інстанції.

Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції.

Рішення суду першої інстанції є законним і обґрунтованим. Судом було правильно застосовано норми матеріального та процесуального права.

Керуючись ст. ст. 367, 374, 375, 382 ЦПК України, суд, -

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2, яка діє від імені та в інтересах Акціонерного товариства Комерційного банку «Приватбанк», залишити без задоволення, а заочне рішення Дніпровського районного суду м. Києва від 04 грудня 2018 року без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та оскарженню не підлягає.

Повне судове рішення складено 07 березня 2019 року.

Суддя-доповідач Шебуєва В.А.

Судді Оніщук М.І.

Українець Л.Д.