ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Постанова
Іменем України
15 жовтня 2019 року

м. Харків

справа № 639/5271/18

провадження № 22-ц/818/3318/19

Харківський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:

головуючого Піддубного Р.М. (суддя - доповідач),

суддів: Котелевець А.В., Тичкової О.Ю.,

за участю секретаря: Кравченко О.О.,

учасники справи:

позивач військова частина НОМЕР_1 ,

відповідач ОСОБА_1 ,

розглянув у відкритому судовому засіданні в залі суду апеляційну скаргу Військової частини НОМЕР_1 на рішення Дергачівського районного суду Харківської області від 24 квітня 2019 року, ухвалене у складі судді Нечипоренко І.М.,

встановив:

У вересні 2018 року військова частина НОМЕР_1 звернулася до суду з позовом, мотивуючи який зазначила, що 09 лютого 2012 року у м. Харкові з вини військовослужбовця ОСОБА_2 , який керував належним військовій частині НОМЕР_1 автомобілем «УАЗ», військовий номер НОМЕР_2 , відбулась дорожньо-транспортна пригода, внаслідок чого автомобіль «Фольксваген Мультіван» державний номерний знак НОМЕР_3 , який належить ОСОБА_3 , отримав механічні пошкодження.

Рішенням Червонозаводського районного суду м. Харкова від 30 грудня 2013 року стягнуто з Військової частини НОМЕР_1 на користь ОСОБА_4 на відшкодування майнової шкоди 230080 грн 15 коп., моральної шкоди - 10 000 грн, а рішенням цього ж суду від 15 січня 2014 року судовий збір у розмірі 2400 грн.

Посилаючись на те, що на підставі вищевказаного судового рішення, позивачем сплачено на користь ОСОБА_3 242 480 грн. 15 коп., чим завдано матеріальної шкоди, військова частина НОМЕР_1 просила стягнути в порядку регресу з ОСОБА_1 на її відшкодування зазначену суму.

Рішенням Дергачівського районного суду Харківської області позовну заяву Військової частини НОМЕР_1 задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь Військової частини НОМЕР_1 на відшкодування майнової шкоди 2000 грн., 29,83 грн. судового збору. В іншій частині у задоволенні позову відмовлено.

В апеляційній скарзі Військова частина НОМЕР_1 , посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права, невідповідність висновків суду обставинам справи, просила рішення скасувати, ухвалити нове рішення, яким позов задовольнити у повному обсязі.

В обґрунтування скарги зазначила, що судом першої інстанції неправильно застосовано Положення про матеріальну відповідальність військовослужбовців за шкоду, заподіяну державі, затвердженого Постановою Верховної Ради України від 23 червня 1995 року № 243/95-ВР, оскільки відповідно до ст.. 1191 ЦК України позивач має право на повне відшкодування майнової шкоди, завданої внаслідок сплати на користь ОСОБА_3 242 480 грн. 15 коп.

Заслухавши доповідь судді, пояснення учасників справи, перевіривши законність та обґрунтованість судового рішення в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія судів дійшла висновку про відсутність підстав для її задоволення.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Судовим розглядом встановлено, що з 18 листопада 2005 ОСОБА_1 проходив військову службу за контрактом у військовій частині НОМЕР_1 на посаді старшини автомобільної роти, наказом командира військової частини НОМЕР_1 Національної Гвардії України (по стройовій частині) № 249 від 13 жотвня 2016 відповідача було звільнено з військової частини та виключено зі списків особового складу.

09 лютого 2012 року сталася дорожньо-транспортна пригода зіткнення автомобіля «УАЗ», військовий номер НОМЕР_2 , під керуванням військовослужбовця ОСОБА_1 з автомобілем «Фольксваген» державний номерний знак НОМЕР_3 , який належить ОСОБА_3 .

Постановою Червонозаводського районного суду м. Харкова від 21 грудня 2012, залишеною без змін постановою Апеляційного суду Харківської області від 23.01.2013 року, провадження у справі про адміністративне правопорушення, передбачене ст. 124 КУпАП відносно ОСОБА_1 закрито у зв`язку із закінченням строків притягнення до адміністративної відповідальності.

Зазначеними судовими рішеннями встановлено в діях водія ОСОБА_1 склад правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП.

Відповідно до паспорту (формуляру) машини серія НОМЕР_4 автомобіль «УАЗ 31514» номерний знак НОМЕР_2 належав військовій частині НОМЕР_1 , наказом командира частини № 719 від 01 грудня 2011 року за автомобілем був закріплений водій ОСОБА_5 .

Рішенням Червонозаводського районного суду м. Харкова від 30 грудня 2013 року стягнуто з Військової частини НОМЕР_1 на користь ОСОБА_4 на відшкодування майнової шкоди 230080 грн 15 коп., моральної шкоди - 10 000 грн, а рішенням цього ж суду від 15 січня 2014 року також судовий збір у розмірі 2400 грн.

На підставі вищевказаних судових рішень було видано виконавчі листи, які пред`явлені до виконання до Управління Державної виконавчої служби України у Новобаварському районі м. Харкова.

Відповідно до меморіальних ордерів №№ 1-3 від 31 серпня 2018 року військовою частиною НОМЕР_1 сплачено на користь ОСОБА_3 242 480 грн. 15 коп.

Частково задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з того, що відповідно до пункту 10 Положення про матеріальну відповідальність військовослужбовців за шкоду, заподіяну державі, затвердженого Постановою Верховної Ради України від 23 червня 1995 року № 243/95-ВР військовослужбовці і призвані на збори військовозобов`язані за шкоду, заподіяну недбалим виконанням ними службових обов`язків, передбачених військовими статутами, порадниками, інструкціями та іншими нормативними актами, несуть матеріальну відповідальність у розмірі заподіяної шкоди, але не більше місячного грошового забезпечення, доказів на підтвердження його розміру позивачем не надно, а тому з ОСОБА_1 підлягає стягненню на користь військової частини 2000 грн.

Суд апеляційної інстанції погоджується з такими висновками.

Згідно з частиною першою статті 1191 ЦК України особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом.

Умови матеріальної відповідальності військовослужбовців регламентовані Положенням про матеріальну відповідальність військовослужбовців за шкоду, заподіяну державі, затвердженим Постановою Верховної Ради України №243/95-ВР від 23 червня 1995 року, яким визначено підстави і порядок притягнення до матеріальної відповідальності військовослужбовців і призваних на збори військовозобов`язаних, винних у заподіянні шкоди державі під час виконання ними службових обов`язків, передбачених актами законодавства, військовими статутами, порадниками, інструкція та іншими нормативними актами.

Згідно з пунктом 7 Положення військовослужбовці і призвані особи на збори військовозобов`язані у разі заподіяння з їх вини третім особам шкоди, яку було відшкодовано відповідно до чинного законодавства військовою частиною, зобов`язані відшкодувати її військовій частині у порядку, передбаченому цим Положенням та цивільним законодавством України.

Залежно від того, навмисно чи з необережності заподіяно шкоду, з урахуванням суспільної небезпечності дії (бездіяльності) винної особи, обставин, за яких заподіяно шкоду, вартості майна до військовослужбовців і призваних на збори військовозобов`язаних застосовується обмежена, повна або підвищена матеріальна відповідальність.

Відповідно до пункту 10 Положення військовослужбовці і призвані на збори військовозобов`язані за шкоду, заподіяну недбалим виконанням ними службових обов`язків, передбачених військовими статутами, порадниками, інструкціями та іншими нормативними актами, несуть матеріальну відповідальність у розмірі заподіяної шкоди, але не більше місячного грошового забезпечення.

Згідно з пунктами 13,14 Положення військовослужбовці і призвані на збори військовозобов`язані несуть матеріальну відповідальність у повному розмірі шкоди, заподіяної з їх вини державі, у разі умисного знищення, пошкодження, псування, розкрадання, незаконного витрачання військового майна або вчинення інших умисних протиправних дій; приписки у нарядах та інших документах фактично не виконаних робіт, перекручування звітних даних і обману держави в інших формах; заподіяння шкоди особою, яка перебувала у нетверезому стані; дій (бездіяльності), що мають ознаки злочину; недостачі, а також знищення або псування військового майна, переданого їм під звіт для зберігання, перевезення, використання чи для іншої мети. За шкоду, заподіяну розкраданням, марнотратством або втратою зброї та боєприпасів, оптичних приладів, засобів зв`язку, спеціальної техніки, льотно-технічного, спеціального морського і десантного обмундирування, штурманського спорядження, спеціального одягу і взуття, інвентарних речей та деяких інших видів військового майна матеріальну відповідальність у 2-10 кратному розмірі вартості цього майна. Перелік військового майна, нестача або розкрадання якого відшкодовується винними особами у кратному співвідношенні до його вартості, затверджується Кабінетом Міністрів України.

Пунктом 7 Положення встановлено, що військовослужбовці у разі заподіяння з їх вини третім особам шкоди, яку було відшкодовано відповідно до чинного законодавства військовою частиною, зобов`язані відшкодувати її військовій частині у порядку, передбаченому цим Положенням та цивільним законодавством України.

Встановивши, що позивачу завданої майнової шкоди внаслідок недбалого виконання відповідачем службових обов`язків, передбачених військовими статутами, порадниками, інструкціями та іншими нормативними актами, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про те, що ОСОБА_1 має нести матеріальну відповідальність у розмірі заподіяної шкоди, але не більше місячного грошового забезпечення, розмір якого за відсутності в матеріалах справи інших доказів становить 2000 грн.

Доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції не спростовують та не дають підстав для скасування судового рішення.

Оскільки суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а судове рішення залишенню без змін.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст.374, 375, 381-384 ЦПК України, -

постановив:

Апеляційну скаргу Військової частини НОМЕР_1 залишити без задоволення.

Рішення Дергачівського районного суду Харківської області від 24 квітня 2019 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення

Повний текст постанови складено 17 жовтня 2019 року.

Головуючий Р.М. Піддубний

Судді А.В. Котелевець

О.Ю. Тичкова