Номер провадження: 22-ц/813/2099/19
Номер справи місцевого суду: 520/5019/18
Головуючий у першій інстанції Коваленко О.Б.
Доповідач Комлева О. С.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20.03.2019 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі:

Головуючого-судді Комлевої О.С.

суддів Журавльова О.Г., Кравця Ю.І.

з участю секретаря Ткачука В.О.

учасники справи:

позивач - ОСОБА_2

відповідач - ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного провадження апеляційну скаргу ОСОБА_3 на рішення Київського районного суду м. Одеси від 15 листопада 2018 року у складі судді Коваленко О.Б.

в с т а н о в и в:

У квітні 2018 року ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_3 про відшкодування майнової шкоди завданої внаслідок вчинення кримінального правопорушення, посилаючись на те, що 26.01.2015 року, близько 01 год. 00 хв., на 14 кілометрі 900 метрів автодороги «Одеса-Рені» водій ОСОБА_3, керуючи автомобілем «Деу Ланос» державний номерний знак НОМЕР_8, рухаючись у напрямку міста Одеса з боку міста Рені, допустив необережність, не врахував дорожню обстановку, не обрав безпечну швидкість руху, в результаті чого допустив виїзд керованого ним автомобіля «Деу Ланос» держаний номерний знак НОМЕР_8 на полосу зустрічного руху, в результаті чого скоїв зіткнення з серединою передньої частини автомобіля «Шевролет Лачеті» державний номерний знак НОМЕР_7 під керуванням ОСОБА_2, який рухався в зустрічному напрямку. Розгляд кримінальної справи тривав три роки. Вироком Біляївського районного суду Одеської області від 11.05.2016 року ОСОБА_3 визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. І ст. 286 КК України та призначено йому покарання у вигляді штрафу в сумі 8500 гривень, з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк на 3 (три ) роки. Не погодившись з вироком суду, ОСОБА_3 та його захисник подавали апеляційну скаргу, а потім и касаційну скаргу. Справа двічі розглядалася апеляційним судом Одеської області. 20 грудня 2017 року апеляційний суд Одеської області ухвалою постановив: вирок Біляївського районного суду Одеської області від 11.05.2016 року відносно ОСОБА_3, засудженого по ст.286 ч 1 КК України змінено, шляхом зміни абзацу першого мотивувальної частини вироку, в решті вирок залишив без змін. Вирок набув чинності 20 грудня 2017 року.

Також позивач зазначив, що між ОСОБА_3 та ПАТ «Українська страхова компанія «Гарант-Авто»» укладено поліс № АІ/1965850 обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, зі строком дії полісу з 08.09.2014 р. до 07.09.2015 р. Даним полісом забезпечений транспортний засіб автомобіль Деу Ланос реєстраційний номер НОМЕР_8 та встановлено ліміт відповідальності за шкоду, заподіяну майну (на одного потерпілого) - 50000 грн., а за шкоду, заподіяну життю і здоров'ю, - 100 000 грн. Вина ОСОБА_3 у скоєнні злочину - ДТП, в якому постраждав ОСОБА_2, його цивільна дружина - ОСОБА_4, та належне майно, підтверджується вироком Біляївського районного суду Одеської області від 11.05.2016 року по справі № 496/2438/15-к, який набрав чинності тільки 20 грудня 2017 року. До набрання чинності вироку суду ОСОБА_3 наполегливо заперечував свою вину у скоєнні даної ДТП. У ході розгляду кримінальної справи ОСОБА_3 надав суду копію повідомлення про вручення листа на ім'я УСК «Гарант-Авто» за адресою: 01042, м. Київ, пров. Новопечерський, буд. 19/3.Майнова шкода заподіяна пошкодженням автомобіля. У результаті вищевказаного зіткнення автомобіль позивача був значно пошкоджений. 15 травня 2015 року оцінювачем ОСОБА_5 - суб'єктом підприємницької діяльності була проведена оцінка вартості матеріального збитку, заподіяного власникові автомобіля марки «Шевролет Лачетті» у ДТП, а також визначена ринкова (залишкова) вартість автомобіля з урахуванням аварійних ушкоджень. Судовий експерт має вищу автотехнічну освіту, кваліфікацію оцінювача по направленню 1.3 «Оцінка дорожніх транспортних засобів, розміру шкоди, спричиненого власнику транспортного засобу» (Свідоцтво про реєстрацію в державному реєстрі оцінювачів № 3209 від 17 липня 2005 року, свідоцтво про підвищення кваліфікації оцінювача МФ № 156- ПК від 07 вересня 2014 року, стаж роботи по даному виду досліджень з травня 2005 року. Зовнішній візуальний огляд автомобіля проводився 21 квітня 2015 року за адресою: м. Одеса, 21 км. Старокиївське шосе, 4, спецмайданчик ДАІ у присутності власника транспортного засобу ОСОБА_2 На огляд транспортного засобу запрошувалися телеграмами представник страхової компанії «Гарант-Авто» та власник автомобіля а/м Део-Ланос д/з НОМЕР_8 ОСОБА_3, але у встановлений час до місця огляду вони не прибули. Огляд ушкодженого в результаті ДТП автомобіля проведений без їх участі. Згідно Звіту № 24/15 від 15 травня 2015 року авто товарознавчого дослідження по визначенню матеріальної шкоди, спричиненої власнику транспортного засобу: «Вартість відновлювального ремонту автомобіля становить 201 383 грн.» Вартість матеріального збитку, заподіяного власникові автомобіля марки Cevrolet Lacetti державний номер НОМЕР_7 на момент ушкодження становить 165 449 грн. Ринкова (залишкова) вартість автомобіля Cevrolet Lacetti державний номер НОМЕР_7 станом на 15 травня 2015 року з урахуванням аварійних ушкоджень становить 17 171 гривню. Пошкоджений автомобіль був зданий на металолом. Таким чином, позивачу повинно було відшкодовано 148 278 грн. Згідно укладеного ОСОБА_3 полісу № АІ/1965850 обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів ПАТ «Українська страхова компанія «Гарант-Авто» повинна відшкодувати ОСОБА_2, 50 000 грн. (у межах встановленого ліміту відповідальності за шкоду, заподіяну майну (на одного потерпілого). Позивач звертався з заявами про страхове відшкодування в межах ліміту відповідальності до ПАТ «Українська страхова компанія «Гарант-Авто» за адресою реєстрації місцезнаходження юридичної особи: м. Київ, пров. Новопечерський, буд. 19/3, але лист (заява) повернувся з відміткою: «Організація вибула».

На підставі викладеного, позивач просив суд стягнути з ОСОБА_3 майнову шкоду в сумі 104983,95 грн., спричинену внаслідок кримінального правопорушення, передбаченого ст. 286 ч. 1 КК України.

В судовому засіданні позивач, а також його представник позовні вимоги підтримали в повному обсязі.

Відповідач ОСОБА_3 позовні вимоги не визнав.

Рішенням Київського районного суду м. Одеси від 15 листопада 2018 рокупозов ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про відшкодування майнової шкоди, завданої внаслідок вчинення кримінального правопорушення задоволений. Стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 майнову шкоду в сумі 104983,95 грн., спричинену внаслідок кримінального правопорушення, передбаченого ст. 286 ч. 1 КК України.

Не погоджуючись з рішенням суду, ОСОБА_3 подав апеляційну скаргу, в якій просить рішення суду скасувати, ухвалити нове, яким відмовити в повному обсязі у задоволені позову, посилаючись на те, що рішення суду є незаконним, необґрунтованим, оскільки судом неправильно застосовано норми матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи.

У обґрунтуванні своєї апеляційної скарги ОСОБА_3 зазначає, що судом неповно встановлені обставини, які мають значення для справи, оскільки зазначена судом у рішенні сума майнової шкоди за матеріалами справи є неправильною та необґрунтованою, в зв'язку з чим рішення підлягає скасуванню.

У своєму відзиві ОСОБА_2 зазначає, що оскільки відповідачем не було надано доказів, які могли спростувати докази позивача, рішення було ухвалено на підставі наданих позивачем доказів, у зв'язку з чим просить залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін.

Указом Президента України № 452/2017 від 29 грудня 2017 року «Про ліквідацію апеляційних судів та утворення апеляційних судів в апеляційних округах», ліквідовано Апеляційний суд Одеської області, створено Одеський апеляційний суд, який здійснює правосуддя в апеляційному окрузі, який включає Одеську область, з місцезнаходженням у м.Одесі.

Відповідно до ч.6 ст.147 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» у разі ліквідації суду, що здійснює правосуддя на території відповідної адміністративно-територіальної одиниці (відповідних адміністративно - територіальних одиниць), та утворення нового суду, який забезпечує здійснення правосуддя на цій території, суд, що ліквідується, припиняє здійснення правосуддя з дня опублікування в газеті «Голос України» повідомлення голови новоутвореного суду про початок роботи новоутвореного суду.

Частиною 5 ст. 31 ЦПК України передбачено, що у разі ліквідації або припинення роботи суду справи, що перебували у його провадженні, невідкладно передаються до суду, визначеного відповідним законом або рішенням про припинення роботи суду.

На виконання вимог Закону України «Про судоустрій і статус суддів», ЦПК України рішенням зборів Одеського апеляційного суду від 28.12.2018 №1 днем початку роботи суду визначено 03.01.2019, до якого підлягають передачі всі справи, що перебували в провадженні Апеляційного суду Одеської області.

За результатами автоматичного розподілу після створення нового суду визначено склад колегії суддів: Комлевої О.С. - головуючого судді, суддів - Журавльова О.С., Кравця Ю.І.

Ухвалою Одеського апеляційного суду від 24.01.2019 року цивільна справа за апеляційною скаргою ОСОБА_3 була прийнята до провадження та призначена до розгляду на 20.03.2019 року.

Заслухавши суддю-доповідача, доводи апеляційної скарги, відзиву на неї, перевіривши матеріали справи, законність і обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги і заявлених вимог, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно ст. 263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.

При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

У відповідності до ст. 367ЦПК України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Відповідно до ст. 375ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Статтею 81 ЦПК України, передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Судом встановлено та матеріалами справи підтверджується, що 11.05.2016 року вироком Біляївського районного суду Одеської області ОСОБА_3 визнано винним у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст.286 КК України.

20.12.2017 року ухвалою апеляційного суду Одеської області вирок Біляївського районного суду Одеської області від 11.05.2016 року відносно ОСОБА_3 змінено, шляхом зміни абзацу першого мотивувальної частини вироку, в решті вирок залишений без змін. Вирок набув чинності 20 грудня 2017 року.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, відшкодується в повному обсязі особою, яка її завдала.

В абзаці 1 п. 4 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 4 від 01 березня 2013 року «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки», вказано, що розглядаючи позови про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки, суди повинні мати на увазі, що відповідно до статей 1166, 1187 ЦК шкода, завдана особі чи майну фізичної або юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її завдала. Обов'язок відшкодувати завдану шкоду виникає у її завдавача за умови, що дії останнього були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв'язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, - незалежно від наявності вини.

Відповідно до ст. 3 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» від 01.07.2004 р. «обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності здійснюється з метою забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров'ю та/або майну потерпілих унаслідок дорожньо-транспортної пригоди та захисту майнових інтересів страхувальників».

У ч. 22.1 ст. 22 Закону зазначено, що «при настанні страхового випадку страховик відповідно до лімітів відповідальності страховика відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна у результаті дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров'ю, майну третіх осіб».

Судом також встановлено, що між ОСОБА_3 та ПАТ «Українська страхова компанія «Гарант-Авто»» укладено поліс № АІ/1965850 обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, зі строком дії полісу з 08.09.2014 р. до 07.09.2015 р.

Даним полісом забезпечений транспортний засіб автомобіль Деу Ланос реєстраційний номер НОМЕР_8 та встановлено ліміт відповідальності за шкоду, заподіяну майну (на одного потерпілого) - 50000 грн., а за шкоду, заподіяну життю і здоров'ю 100 000 грн.

Згідно Звіту № 24/15 від 15 травня 2015 року автотоварознавчого дослідження по визначенню матеріальної шкоди вартість матеріального збитку, заподіяного власникові автомобіля марки Cevrolet Lacetti державний номер НОМЕР_7 на момент ушкодження становить 165 449 грн.

Ринкова (залишкова) вартість автомобіля Cevrolet Lacetti державний номер НОМЕР_7 станом на 15 травня 2015 року з урахуванням аварійних ушкоджень становила 17 171 грн. Пошкоджений автомобіль був зданий на металолом.

Таким чином, позивачу повинно бути відшкодовано 148 278 грн, а саме: 165 449 - 17171 = 148 278 грн.

Задовольняючи позовОСОБА_2 про відшкодування майнової шкоди, завданої внаслідок вчинення кримінального правопорушення, суд першої інстанції виходив з наступного.

У відповідності до статті 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов'язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

Тієї ж позиції дотримується Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ в абзаці 3 п. 16 своєї Постанови Пленуму № 4 від 01 березня 2013 року «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки»: при відшкодуванні страховиком шкоди, завданої особою, цивільно-правова відповідальність якої застрахована, така особа сплачує потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

Вартість матеріального збитку, заподіяного позивачу як власнику автомобіля марки Cevrolet Lacetti державний номер НОМЕР_7, за пошкоджений (знищений) автомобіль, який повинен відшкодувати ОСОБА_3 складає 98 278 грн. 148278 грн. - 50 000 грн. = 98 278 грн.

За проведення експертного дослідження з визначення збитків, заподіяних власникові автомобіля Cevrolet Lacetti державний номер НОМЕР_7 внаслідок "ДТП сплачено 1540,00 грн., що підтверджується рахунком № 24/15 від 11 квітня 2015 року, а також квитанціями №0.0.372755451.1. від 14.04.2015 року. Також позивачем були понесені витраті у зв'язку з ДТП, а саме: 2000,00 грн. - вартість послуг з евакуації а/м Cevrolet Lacetti р/н НОМЕР_7; 2976,00 грн. - вартість послуг з збереження а/м Cevrolet Lacetti р/н НОМЕР_7 на штрафмайданчику Загальна майнова шкода, заподіяна пошкодженням автомобіля, складає 104 983,95 грн.

Стосовно заяви відповідача про пропуск строку позовної давності позивачем судом вірно зазначено, що 11.05.2016 року вироком Біляївського районного суду Одеської області ОСОБА_3 визнано винним у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч 1 ст.286 КК України.

20.12.2017 року ухвалою апеляційного суду Одеської області вирок Біляївського районного суду Одеської області від 11.05.2016 року відносно ОСОБА_3 змінено, шляхом зміни абзацу першого мотивувальної частини вироку, в решті вирок залишив без змін.

Відповідно до ст. 532 ч.2 КПК України , у разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Вирок набрав законної сили 20.12. 2017 року.

До набрання обвинувальним вироком законної сили особа вважається не засудженою, до неї не можна подати позов про стягнення шкоди, заподіяної кримінальним правопорушенням. Таким чином, суд вважає, що позивачем не пропущено строк позовної давності.

З урахуванням наведених правових положень та встановлених обставин справи, суд прийшов до обґрунтованого висновку, що доводи позивача є обґрунтованими, оскільки вони підтверджуються зібраними по справі доказами і відповідають вимогам закону, на підставі чого задовольнив позовні вимоги про відшкодування майнової шкоди, завданої внаслідок вчинення кримінального правопорушення стягнувши майнову шкоду у розмірі 104983,95 грн.

З вказаними висновками суду першої інстанції погоджується колегія суддів апеляційної інстанції.

Доводи апеляційної скарги ОСОБА_3 про те, що зазначена судом у рішенні сума майнової шкоди за матеріалами справи є неправильною та необґрунтованою, колегія суддів вважає безпідставними, оскільки завдана майнова шкода у розмірі 104983,95 грн. повністю відповідає наданими доказами, які містяться в матеріалах справи, а саме проведеним експертним дослідженням, квитанціями та понесеними позивачем витратами у зв'язку з ДТП.

Більш того, в суді апеляційної інстанції ОСОБА_3 пояснив, що не заявляв клопотання про проведення експертного дослідження с приводу вартості відновленого ремонту автомобіля.

Доводи стосовно того, що трирічний перебіг строку давності на час подачі позивачем заяви до суду сплив, колегія суддів також вважає, безпідставними, оскільки до набрання обвинувальним вироком законної сили особа вважається не засудженою, до неї не можна подати позов про стягнення шкоди, заподіяної кримінальним правопорушенням, а з матеріалів справи вбачається, що вирок набрав законної сили 20.12.2017 року, тобто позивачем не пропущений строк позовної давності звернення до суду.

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов'язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються.

Суд апеляційної інстанції враховує положення практики Європейського Суду з прав людини про те, що право на обґрунтоване рішення не вимагає детальної відповіді судового рішення на всі доводи, висловлені сторонами. Крім того, воно дозволяє вищим судам просто підтверджувати мотиви, надані нижчими судами, не повторюючи їх (справа «Гірвісаарі проти Фінляндії», п. 32).

Пункт 1ст. 6 Конвенції не вимагає більш детальної аргументації від апеляційного суду, якщо він лише застосовує положення для відхилення апеляції відповідно до норм закону як такої, що не має шансів на успіх, без подальших пояснень (Burg and others v. France (Бюрг та інші проти Франції), (dec.); Gorou v. Greece (no. 2) (Гору проти Греції №2) [ВП], § 41).

Враховуючи все вищевикладене, колегія суддів розглянувши справу в межах позовних вимог та доводів апеляційної скарги на момент винесення судових рішень, вважає, що суд першої інстанції порушень матеріального та процесуального права при вирішенні справи не допустив, рішення суду відповідає фактичним обставинам справи, а наведені в апеляційної скарги доводи правильність висновків суду не спростовують.

За таких обставин, доводи апеляційної скарги є безпідставними, всі ці доводи були розглянути судом першої інстанції при розгляді справи, та їм була надана відповідна правові оцінка, а тому суд апеляційної інстанції прийшов до висновку про те, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, підстав для ухвалення нового рішення - не має.

Судова колегія, розглянувши справу прийшла до висновку, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, в зв'язку з чим апеляційний суд залишає без задоволення апеляційну скаргу і залишає рішення без змін.

Керуючись ст.ст. 368, 374, 375, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, апеляційний суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 - залишити без задоволення.

Рішення Київського районного суду м. Одеси від 15 листопада 2018 року - залишити без змін.

Постанова оскарженню не підлягає, окрім випадків, передбачених п. 2 ч. 3 ст. 389 ЦПК України.

Повний текст судового рішення складений 21 березня 2019 року.

Головуючий ______________________________________ О.С. Комлева

Судді ______________________________________ О.Г. Журавльов

______________________________________ Ю.І. Кравець