Постанова

Іменем України

09 жовтня 2019 року

м. Київ

справа № 757/29876/18-ц

провадження № 61 -10852св19

Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду:

Литвиненко І. В. (суддя-доповідач), Висоцької В. С., Фаловської І. М., учасники справи:

позивач - ОСОБА_1 ,

відповідач - акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк»,

розглянув у попередньому судовому засіданні у порядку письмового провадження касаційну скаргу акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» на рішення Печерського районного суду м. Києва від 19 листопада 2018 року в складі судді Остапчук Т. В. та постанову Київського апеляційного суду від 07 травня 2019 року в складі колегії суддів: Таргоній Д. 0., Журби С. 0., Приходька К. П. у справі за позовом ОСОБА_1 до публічного акціонерного товариства «ПриватБанк» про захист прав споживачів, стягнення грошових коштів

ВСТАНОВИВ:

Описова частина

Короткий зміст позовних вимог

У червні 2018 року позивач ОСОБА_1 звернулася до суду з вимогами про стягнення з відповідача на її користь грошових коштів у розмірі депозитних вкладів з нарахованими відсотками, посилаючись на наступні обставини.

02 липня 2013 року між сторонами було укладено договір № SAMDN6531 «Депозит плюс на 12 мес.» та позивачем внесені кошти в розмірі 195 000 грн під 17% річних.

18 липня 2013 року сторонами укладено договір № SAMDNFF44 «Депозит плюс на 12 мес.» та позивачем внесені кошти в розмірі 138 000 грн під 17% річних.

11 грудня 2013 року між сторонами укладено договір № SAMDNFD 1300 та позивачем внесені кошти 158 114,57 грн, який в подальшому поповнено: 18 грудня 2013 року на 129 948,65 грн; 27 грудня 2013 року на 184 095,99 грн, а всього вкладено 472 159,21 грн.

08 серпня 2017 року позивачем була направлена зава про дострокове розірвання депозитних договорів.

02 червня 2018 року була направлена повторна заява, однак відповідачем кошти не повернуті.

З урахуванням викладеного, позивач просила суд стягнути з відповідача: за договором № SAMDN6531 «Депозит плюс на 12 мес» від 02 липня 2013 року внесені кошти в розмірі 195 000 грн, відсотки 164 387,67 грн, 3% річних в розмірі 4 968,49 грн, інфляційні втрати в розмірі 18 477 грн за Договором № SAMDNFF44 «Депозит плюс на 12 мес» від 18 липня 2013 року внесені кошти в розмірі 138 000 грн, відсотки 115 307,50 грн, 3% річних в розмірі 3 516,16 грн, інфляційні втрати в розмірі 13 054,70 грн; за Договором № SAMDNFD1300 від 11 грудня 2013 року внесені кошти 472 159,21 грн, відсотки 405 047,92 грн, 3% річних в розмірі 12 030,35 грн, інфляційні втрати в розмірі 44 666,26 грн, а також пеню згідно ч. 5 ст. 10 Закону України «Про захист прав споживачів».

Короткий зміст рішення суду першої та апеляційної інстанцій

Рішенням Печерського районного суду міста Києва від 19 листопада 2018 року позов задоволено частково. Стягнуто з Акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» на користь ОСОБА_1 за договором № SAMDN6531 «Депозит плюс на 12 мес» від 02 липня 2013 року внесені кошти в розмірі 195 000 грн, відсотки 136 249,43 грн, 3% річних в розмірі 4 968,49 грн, інфляційні втрати в розмірі 18 477 грн, пеня 844,64 грн; за Договором № SAMDNFF44 «Депозит плюс на 12 мес» від 18 липня 2013 року внесені кошти в розмірі 138 000 грн, відсотки 95 394,29 грн, 3% річних в розмірі 3516,16 грн, інфляційні втрати в розмірі 13 054,70 грн, пеня 597,75 грн; за Договором № SAMDNFD1300 від 11 грудня 2013 року внесені кошти 314 044,64 грн, відсотки 218 756,61 грн, 3% річних в розмірі 72,01 грн, інфляційні втрати в розмірі ЗО 399 грy, пеню 1 520,32 грн. В іншій частині відмовлено. Вирішено питання розподілу судових витрат.

Ухвалюючи рішення про часткове задоволення позовних вимог, місцевий суд виходив з того, що стороною укладеного з позивачем договору є ПАТ КБ «ПриватБанк». Згідно із законодавством, яке регулює спірні правовідносини, зобов`язання за договором банківського вкладу має виконувати саме ПАТ КБ «ПриватБанк» як юридична особа, а не його Кримська філія. Ліквідація філій або припинення у будь-який спосіб їх діяльності не звільняє відповідача від виконання обов`язків за укладеними і дійсними договорами. Однак відповідач не виконав взяті на себе зобов`язання.

Постановою Київського апеляційного суду від 07 травня 2019 року апеляційну скаргу АТ КБ «ПриватБанк» задоволено частково, рішення Печерського районного суду міста Києва від 19 листопада 2018 року змінено в частині розподілу судових витрат та зазначено, що до стягнення з Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» на користь держави підлягає судовий збір в розмірі 1233 (одна тисяча двісті тридцять три) гривні 40 копійок.

Постанова суду апеляційної інстанції мотивована тим, що розмір судового збору, який підлягав до сплати за звернення до суду першої інстанції з вказаним позовом становить 8810 грн, а тому, з відповідача на користь держави підлягає до стягнення судовий збір у розмірі, пропорційному до задоволених позовних вимог, а саме 1233,40 грн.

Короткий зміст вимог касаційної скарги

У в червні 2019 року АТ КБ «ПриватБанк» подало до Верховного Суду касаційну скаргу, в якій, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить скасувати оскаржувані судові рішення в частині задоволених вимог, в цій частині ухвалити рішення, яким у задоволенні позовних вимог відмовити. У іншій частині рішення залишити без змін.

Рішення судів першої та апеляційної інстанцій оскаржується в частині задоволених позовних вимог, тому в іншій частині не переглядається.

Аргументи учасників справ

Доводи особи, яка подала касаційну скаргу

Касаційна скарга мотивована тим, що суди попередніх інстанцій належним чином не з`ясували всіх обставин справи, не надали належної правової оцінки доводам та поясненням відповідача.

Представник заявника зазначає, що позивач не довела належними доказами факт знаходження грошових коштів на банківських (депозитних) рахунках на час розгляду судом даної справи та того, що грошові кошти не були зняті до моменту припинення діяльності Кримської філії «ПриватБанк» на території АР Крим у 2014 році.

Відзив на касаційну скаргу іншими учасниками справи не подано

Фактичні обставини справи, встановлені судом

02 липня 2013 року позивач ОСОБА_2 уклала з відповідачем в особі Філії Кримське регіональне управління ПАТ КБ «ПриватБанк» у відділенні №86 в смт. Кіровський Кіровського району АР Крим Договір банківського вкладу (депозиту) № SAMDN6531 «Депозит плюс на 12 мес» та внесла на депозит за цим договором грошові кошти в розмірі 195 000 грн під 17% річних.

18 липня 2013 року ОСОБА_2 уклала з відповідачем Договір банківського вкладу (депозиту) № SAMDNFF44 «Депозит плюс на 12 мес» та внесла на депозит за цим договором грошові кошти в розмірі 138 000 грн під 17% річних.

11 грудня 2013 року ОСОБА_2 уклала з відповідачем Договір банківського вкладу (депозиту) № SAMDNFD 1300 та внесла грошові кошти в сумі 158 114,57 грн, при цьому 18 грудня 2013 року депозитний рахунок поповнено на 129 948,65 грн, а 27 грудня 2013 року депозитний рахунок поповнено на 184 095,99 грн, тобто всього внесено 472 159,21 грн.

08 серпня 2017 року позивачка звернулась до ПАТ КБ «ПриватБанк» із заявою про дострокове розірвання договору та повернення вкладу з відсотками за Договором № SAMDNFF44 від 18 липня 2013 року.

02 червня 2018 року позивач звернулась до ПАТ КБ «ПриватБанк» із заявою про дострокове розірвання депозитних договорів та перерахування коштів, в якій просила відповідача достроково розірвати договори № SAMDN6531 від 02 липня 2013 року, № SAMDNFF44 від 18 липня 2013 року та № SAMDNFD1300 від 11 грудня 2013 року.

Діяльність відокремленого підрозділу відповідача на території АРК Крим та м. Севастополя було припинено постановою Правління Національного банку України «Про відкликання та анулювання банківських ліцензій та генеральних ліцензій на здійснення валютних операцій окремих банків і закриття банками відокремлених підрозділів, що розташовані на території Автономної Республіки Крим і міста Севастополя» № 260 від 06 травня 2014 року.

Мотивувальна частина

Позиція Верховного Суду

Згідно із положенням частини другої' статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до вимог частин першої і другої статті 400 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Суд касаційної інстанції перевіряє законність судових рішень лише в межах позовних вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Касаційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Мотиви, з яких виходить Верховний Суд, та застосовані норми права

Згідно зі статтею 1058 ЦК України за договором банківського вкладу (депозиту) одна сторона (банк), що прийняла від другої сторони (вкладника) або для неї грошову суму (вклад), що надійшла, зобов`язується виплачувати вкладникові таку суму та проценти на неї або дохід в іншій формі на умовах та в порядку, встановлених договором. Договір банківського вкладу, в якому вкладником є фізична особа, є публічним договором (стаття 633 ЦК України). До відносин банку та вкладника за рахунком, на який внесений вклад, застосовуються положення про договір банківського рахунку глава 72 цього Кодексу, якщо інше не встановлено цією главою або не випливає із суті договору банківського вкладу.

Відповідно до статті 1060 ЦК України договір банківського вкладу укладається на умовах видачі вкладу на першу вимогу (вклад на вимогу) або на умовах повернення вкладу зі спливом встановленого договором строку (строковий вклад). Договором може бути передбачено внесення грошової суми на інших умовах її повернення. За договором банківського вкладу незалежно від його виду банк зобов`язаний видати вклад або його частину на першу вимогу вкладника, крім вкладів, зроблених юридичними особами на інших умовах повернення, які встановлені договором. Умова договору про відмову від права на одержання вкладу на першу вимогу є нікчемною. Якщо відповідно до договору банківського вкладу вклад повертається вкладникові на його вимогу до спливу строку або до настання інших обставин, визначених договором, проценти за цим вкладом виплачуються у розмірі процентів за вкладами на вимогу, якщо договором не встановлений більш високий процент. Якщо вкладник не вимагає повернення суми строкового вкладу зі спливом строку, встановленого договором банківського вкладу, або повернення суми вкладу, внесеного на інших умовах повернення, після настання визначених договором обставин договір вважається продовженим на умовах вкладу на вимогу, якщо інше не встановлено договором.

Згідно зі статтею 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до статті 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Відповідно до пункту 5 постанови Правління Національного Банку України «Про відкликання та анулювання банківських ліцензій та генеральних ліцензій на здійснення валютних операцій окремих банків і закриття банками відокремлених підрозділів, що розташовані на території Автономної Республіки Крим і міста Севастополя» від 06 травня 2014 року № 260 заборонено банкам України відкривати відокремлені підрозділи на території Автономної Республіки Крим і міста Севастополя. Банкам, у перелік яких входить і ПАТ «Приватбанк», зобов`язано припинити діяльність відокремлених підрозділів, що розташовані на території АРК і міста Севастополя, та протягом місяця з дня набрання чинності цією постановою забезпечити закриття таких відокремлених підрозділів, про що повідомити Національний банк України.

Припинення діяльності відокремлених підрозділів не є підставою для не виконання відповідачем взятих на себе зобов`язань. До того ж стороною договору є не відокремлений структурний підрозділ, а ПАТ КБ «ПриватБанк».

Згідно зі статтею 95 ЦК України філією є відокремлений підрозділ юридичної особи, що розташований поза її місцезнаходженням та здійснює всі або частину її функцій. Філії та представництва не є юридичними особами. Вони наділяються майном юридичної особи, що їх створила і діють на підставі затвердженого нею положення.

Відповідно до статті 96 ЦК України юридична особа самостійно відповідає за своїми зобов`язаннями всім своїм майном.

Кримське відділення лише прийняло грошові кошти, проте діяло не у власних інтересах, а в інтересах ПАТ КБ «ПриватБанк».

Ухвалюючи рішення у справі, суд першої інстанції, з висновками якого у незміненій часині погодився апеляційний суд, правильно визначився з характером спірних правовідносин та нормами матеріального права, які підлягають застосуванню, повно та всебічно дослідивши наявні у справі докази і надавши їм належну оцінку в силу вимог статей 12, 81, 89 ЦПК України, встановивши, що укладення договорів банківського вкладу та внесення коштів на рахунки банку за цими договорами підтверджено квитанціями про внесення коштів на рахунки, які відкриті за вкладами.

Докази та обставини, на які посилається заявник в касаційній скарзі, були предметом дослідження судами першої та апеляційної інстанцій та додаткового правового аналізу не потребують, оскільки при їх дослідженні та встановленні судами попередніх інстанцій були дотримані норми матеріального та процесуального права.

Відповідно до частини третьої статті 401 ЦПК України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.

Враховуючи наведене, колегія суддів вважає за необхідне залишити касаційну скаргу без задоволення, а оскаржувані рішення - без змін, оскільки доводи касаційної скарги висновків судів не спростовують.

Щодо судових витрат

Відповідно до підпункту «в» пункту 4 частини першої статті 416 ЦПК України суд касаційної інстанції повинен вирішити питання про розподіл судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи у суді касаційної інстанції.

Оскільки у задоволенні касаційної скарги відмовлено, підстав для нового розподілу судових витрат, понесених у зв`язку з розглядом справи у суді першої та апеляційної інстанції, а також розподілу судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи у суді касаційної інстанції, немає.

Розгляд цієї справи в касаційному порядку проведений Верховним Судом за правилами статті 401 ЦПК України в порядку письмового провадження, в якому учасники справи не повідомляються про такий розгляд.

Керуючись статтями 400,401,416,436 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» залишити без задоволення.

Рішення Печерського районного суду м. Києва від 19 листопада 2018 року у незміненій частині та постанову Київського апеляційного суду від 07 травня 2019 року залишити без змін.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття є остаточною і оскарженню не підлягає.

Судді:І. В. Литвиненко

В. С. Висоцька

І. М. Фаловська