йСправа № 304/1589/19 Провадження № 2/304/452/2019
У Х В А Л А

17 жовтня 2019 року м. Перечин

Суддя Перечинського районного суду Закарпатської області Ганько І.І., розглянувши заяву ОСОБА_1 про відвід судді у цивільній справі №304/1589/19 за його позовом до ТОВ «Росвен Інвест Україна», третя особа приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Апатенко М.А. про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, -

В С Т А Н О В И В :

позивач звернувся в суд з позовом до ТОВ «Росвен Інвест Україна», в якому просить визнати таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис № 1252, вчинений приватним нотаріусом Київського нотаріального округу Апатенко М.А. 08 жовтня 2018 року, щодо звернення стягнення на предмет застави транспортний засіб сірого кольору марки «Mitsubishi», модель «Lancer 1,5 Invite», 2008 року випуску, кузов (шасі- НОМЕР_1 ) № НОМЕР_2 , д/н НОМЕР_3 , який належить йому на праві власності, що підтверджується свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_4 , виданого Ужгородським ВРЕР УДАІ УМВС України в Закарпатській області 14 червня 2008 року.

До відкриття провадження у справі ОСОБА_1 через канцелярію суду подав заяву про відвід судді Ганька І.І., яку мотивує тим, що 03 грудня 2015 року Перечинським районним судом Закарпатської області в особі судді Ганька І.І. позов відповідача до ОСОБА_1 задоволено частково стягнуто з нього на користь ПАТ «Банк Форум» заборгованість за кредитним договором у сумі 743,96 доларів США. Однак, він із таким рішенням суду не погодився та оскаржив його. Оскільки на даний час у нього також існують сумніви щодо належного, повного та об`єктивного розгляду справи суддею Ганько І.І., тому просить подану ним заяву про відвід останнього задовольнити.

Дослідивши матеріали справи, необхідні для вирішення поданої заяви, суддя приходить до наступного висновку.

Відповідно до ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» при розгляді справ українські суди повинні застосовувати Конвенцію та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Пунктом 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод закріплено принцип, за яким кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Вирішуючи питання про можливість задоволення заяви про відвід, суд враховує висновки рішень Європейського суду з прав людини (у справах «Білуха проти України» від 09 листопада 2006 року, «Фей проти Австрії» від 24 лютого 1993 року, «Ветшайн проти Швейцарії», «Пулар проти Сполученого Королівства» від 10 червня 1996 року).

Відповідно до п. 53 рішення Європейського Суду з прав людини у справі «Білуха проти України» (Заява № 33949/02) від 09 листопада 2006 року, яке є остаточним відповідно до умов, зазначених у п. 2 етапі 44 Конвенції, навіть зовнішні прояви можуть мати певну важливість або іншими словами, «правосуддя повинно не тільки чинитися, повинно бути також видно, що воно чиниться» (див. п. 26 рішення у справі «Де Куббер проти Бельгії» від 26 жовтня 1984 року). Важливим питанням є довіра, яку суди повинні вселяти в громадськість у демократичному суспільстві (див. вищевказане рішення у справі «Ветштайн проти Швейцарії» та рішення у справі «Кастілло Альгар проти Іспанії» (Castillo Algar vs Spain) від 28 жовтня 1998 року).

Згідно п. 12 висновку № 1 (2001) Консультативної ради європейських судів для Комітету Міністрів Ради Європи про стандарти незалежності судових органів і незмінності суддів при винесенні судових рішень, у відношенні сторін в судовому розгляді судді повинні бути безсторонніми, тобто вільними від любих зв`язків, упередженості, які впливають або можуть сприйматися як такі, що впливають на здатність судді приймати незалежне рішення. Значення цього принципу виходить далеко за конкретні інтереси визначеної сторони в якому-небудь спорі. Судова влада повинна користуватися довір`ям не тільки зі сторони сторін в конкретному розгляді, але і зі сторони суспільства в цілому. І суддя повинен бути не тільки реально вільним від будь-якого невідповідного зв`язку, упередженості або впливу, але він повинен бути вільним від цього і в очах розумного спостерігача. Інакше довір`я до незалежної судової влади буде підірвано.

Наявність безсторонності визначається фактором забезпечення судом умов, за яких були б неможливі сумніви у його безсторонності, про що і зазначено в рішенні Європейського суду з прав людини в справі «Білуха проти України» від 9 листопада 2006 року.

Основні принципи незалежності судових органів, схвалені резолюціями 40 / 32 та 40 / 146 Генеральної Асамблеї ООН від 29 листопада та 13 грудня 1985 року, Рекомендації Комітету Міністрів Ради Європи від 13 жовтня 1994 року № ( 94 ) 12 та від 17 листопада 2010 року № CM / Rec ( 2010 ), вимагають від держав - учасниць вжиття всіх належних заходів для забезпечення поваги, захисту і сприяння незалежності та неупередженості суддів.

Відповідно до ч. 2 ст. 39 ЦПК України з підстав, зазначених у статтях 36, 37 і 38 цього Кодексу, судді, секретарю судового засідання, експерту, спеціалісту, перекладачу може бути заявлено відвід учасниками справи.

Згідно п. 5 ч. 1 ст. 36 ЦПК України суддя не може розглядати справу і підлягає відводу (самовідводу), якщо є інші обставини, що викликають сумнів в неупередженості або об`єктивності судді.

Відповідно до ч. ч. 1, 5, 7, 8 ст. 40 цього Кодексу питання про відвід (самовідвід) судді може бути вирішено як до, так і після відкриття провадження у справі. Питання про відвід судді вирішує суд, який розглядає справу. Суд задовольняє відвід, якщо доходить висновку про його обґрунтованість. Питання про відвід судді має бути розглянуто не пізніше двох днів із дня надходження заяви про відвід судді, а у випадку розгляду заяви про відвід суддею іншого суду - не пізніше десяти днів з дня надходження заяви про відвід судді. Суд вирішує питання про відвід судді без повідомлення учасників справи.

Згідно ч. 5 ст. 40 ЦПК України якщо на час подання заяви про відвід судді у суді здійснюють правосуддя менше трьох суддів, вирішення питання про відвід здійснюється в нарадчій кімнаті суддею, який розглядає справу чи вчиняє іншу процесуальну дію, про що виноситься ухвала.

Отже, враховуючи вищенаведене, з метою підтвердження довіри як з боку суспільства в цілому, так і з боку позивача ОСОБА_1 , відсутності у таких сумнівів щодо об`єктивності розгляду даної справи, суддя приходить до висновку, що заявлений йому відвід підлягає до задоволення.

Відповідно до ч. 1 ст. 41 ЦПК України у разі задоволення заяви про відвід судді, який розглядає справу одноособово, справа розглядається в тому самому суді іншим суддею, який визначається у порядку, встановленому статтею 33 цього Кодексу.

Керуючись п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ст. ст. 36, 39, 40, 41, 259-261 ЦПК України, суддя, -

П О С Т А Н О В И В :

заяву ОСОБА_1 про відвід судді Ганька І.І. у цивільній справі №304/1589/19 за позовом ОСОБА_1 до ТОВ «Росвен Інвест Україна», третя особа приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Апатенко М.А. про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню задовольнити повністю.

Матеріали цивільної справи № 304/1589/19 передати до канцелярії Перечинського районного суду Закарпатської області для виконання вимог ст. ст. 33, 41 ЦПК України, а саме визначення іншого складу суду автоматизованою системою документообігу суду.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя: Ганько І. І.