ХЕРСОНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Номер провадження 22-ц/819/63/19 Доповідач Орловська Н.В.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 березня 2019 року Херсонський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого Орловської Н.В.

суддів Кутурланової О.В.

Майданіка В.В.

секретар Прушинська О.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Херсоні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Херсонського міського суду Херсонської області від 05 квітня 2018 року у справі за позовом ОСОБА_2, в інтересах якого діяв його представник за дорученням ОСОБА_3, до ОСОБА_4, треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору, приватні нотаріуси Херсонського міського нотаріального округу Комаренко Алла Михайлівна та Волкодав Валентина Геронтіївна, про визнання майна об'єктом спільної сумісної власності, надання додаткового строку для прийняття спадщини і визнання заповіту частково недійсним,

В С Т А Н О В И В :

02.12.2016р. ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_2 подав позов до ОСОБА_4 треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору, приватні нотаріуси Херсонського міського нотаріального округу Комаренко Алла Михайлівна та Волкодав Валентина Геронтіївна, про визнання майна об'єктом спільної сумісної власності, надання додаткового строку для прийняття спадщини і визнання заповіту частково недійсним.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла мати позивача, ОСОБА_7, після смерті якої позивач прийняв спадщину, оскільки постійно проживав із нею на час відкриття спадщини за місцем реєстрації останньої в АДРЕСА_2.

ІНФОРМАЦІЯ_2. помер вітчим ОСОБА_8, спадщину після якого позивач прийняв, оскільки постійно проживав з ним та ніс витрати на проживання.

ОСОБА_8 за життя склав заповіт на ім'я ОСОБА_4, яка подала заяву про прийняття спадщини. Під час складання заповіту від 4.10.2012р. ОСОБА_8 не міг розпоряджатись зазначеним майном, набутим у шлюбі із ОСОБА_7

Оскільки частина цього майна, що належить позивачеві як спадкоємцеві першої черги за законом після відкриття спадщини щодо майна, яке належало його матері, просив визнати спільно набутим майном подружжя ОСОБА_8 та ОСОБА_7 у рівних частках на земельну ділянку та домоволодіння з господарськими спорудами по АДРЕСА_2.

Визначити додатковий строк для прийняття спадщини, яка відкрилась ІНФОРМАЦІЯ_1 після смерті ОСОБА_7 та визнати частково недійсним заповіт від 4.10.2012р., складений ОСОБА_8, у визначених ним частинах щодо права власності на нерухоме майно, розміщене в АДРЕСА_2.

Поважність причин пропуску строку для подання заяви про прийняття спадщини пов'язує із тяжким моральним і фізичним станом та станом здоров'я після смерті спадкодавця.

Рішенням Херсонського міського суду Херсонської області від 05.04.2018р. у задоволені позовних вимог відмовлено.

Рішення суду першої інстанції мотивовано тим, що позивач не надав доказів на підтвердження поважності причин пропуску строку для прийняття спадщини та не надав доказів про те, що мати позивача ОСОБА_7 та ОСОБА_8 перебували у шлюбі на момент отримання свідоцтва про право власності на житловий будинок та державного акта на право власності на земельну ділянку.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 просить рішення суду скасувати і ухвалити нове рішення, яким задовольнити заявлені ним вимоги, оскільки суд не врахував доводів про те, що він фактично проживав за місцем відкриття спадщини. Також не враховано поважність причин пропуску строку для оформлення спадщини через тяжкий матеріальний і моральний стан.

Крім того, судом в порушення ст. 1257 ЦК України відмовлено у задоволенні позовних вимог про визнання недійсним заповіту від 4.10.2012р., складеного ОСОБА_8, який не мав права розпоряджатись спільним майном, частина якого належала на день смерті ОСОБА_7, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1

У відзиві на апеляційну скаргу ОСОБА_4 заперечує її доводи, просить залишити без задоволення апеляційну скаргу, оскільки ОСОБА_2 після смерті ОСОБА_8 у встановлений законом строк спадщину за заповітом не прийняв, заява про її прийняття подана лише 20.03.2014р. з пропуском шестимісячного строку. Крім того, відповідно до запису у домовій книзі 11.11.2008р. ОСОБА_7 знята із реєстраційного обліку за адресою : АДРЕСА_2 та на час відкриття спадщини за вказаною адресою не проживала.

Заслухавши доповідача, осіб, які приймають участь у розгляді справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах, визначених ст. 367 ЦПК України, колегією суддів встановлені такі обставини.

За приписами ст.ст. 1216, 1217 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов'язків спадкодавця до інших осіб, спадкоємців. Спадкування здійснюється за заповітом або законом.

Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини ( ч.3 ст. 1223 ЦК) та здійснюється спадкоємцями у відповідності до ст.1268 цього Кодексу шляхом прийняття спадщини. При цьому згідно частини першої цієї норми закону, спадкоємець за заповітом або за законом має право її прийняти або не прийняти.

Якщо спадкоємець протягом встановленого ст.1270 ЦК строку не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її ( ст. 1272 ЦК).

На підставі ч.5 ст. 1268 ЦК України спадщина належить спадкоємцю незалежно від часу її прийняття з часу відкриття спадщини.

Судом встановлено, що спадщина після смерті ОСОБА_7 відкрилась ІНФОРМАЦІЯ_1. за місцем її проживання на час смерті в АДРЕСА_1.

У матеріалах спадкової справи наявне свідоцтво про реєстрацію шлюбу із ОСОБА_8 згідно актового запису Суворовського РАЦС м. Херсона від 27.07.1978р. № 359.

Позивач є спадкоємцем першої черги після смерті його матері, ОСОБА_7, та прийняв спадщину шляхом подання заяви від 25.04.2012р. у Сьому київську державну нотаріальну за місцем відкриття спадщини. 04.09.2012р. спадкоємцю видано свідоцтво про право на спадкування частини належного спадкодавцеві майна, грошових вкладів із відповідними відсотками і компенсаціями.

За таких обставин визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини за місцем знаходження спірного нерухомого майна у м. Херсоні, законодавством не передбачено, а тому позивач як спадкоємець першої черги, який прийняв спадщину після ОСОБА_7 не обмежений у праві захисту прав щодо всього майна, яке на час смерті належало спадкодавцеві.

Таким чином, позовна вимога про визначення додаткового строку для прийняття спадщини задоволенню не підлягає із викладених підстав.

Враховуючи, що суд першої інстанції фактичних обставин прийняття спадщини не встановив, а тому дійшов помилкового висновку про відмову у визначенні додаткового строку через відсутність поважних причин для його встановлення.

Оскільки судом першої інстанції неповно з'ясовані істотні обставини справи , а висновки суду щодо встановлених ним фактів суперечать фактичним обставинам, які мають істотне значення для вирішення справи та встановлені в ході апеляційного перегляду, рішення суду першої інстанції у зазначений частині підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про відмову у задоволенні цих позовних вимог із викладених вище підстав.

Крім того, згідно інформації наявної у спадковій справі, заведеній щодо майна ОСОБА_8, який помер ІНФОРМАЦІЯ_2. до складу спадщини належать : житловий будинок, належний спадкодавцеві згідно свідоцтва про право власності від 27.05.1988р., виданого на підставі рішення виконкому Антонівської селищної ради від 03.05.1988р. № 42 та земельна ділянка площею 0,0742 га, надану для його будівництва і обслуговування, розміщені в АДРЕСА_2. ( а.с.10, 83,84, 87-92 ; 110-112).

Як вбачається із змісту заявленого позову, позивач порушення свого права пов'язував із тим, що набув право спадкування на все майно та майнові права, які на час відкриття спадщини належали його матері. При цьому позивач стверджував, що до спадкового майна належить вказаний житловий будинок та земельна ділянка, надана для його будівництва і обслуговування.

У відповідності до приписів ст. 15 ЦК України, кожна сторона має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або відновлення. Кожна особа має паво на судовий захист свого порушеного особистого немайнового або майнового права та інтересу способом визначеним у ст. 16 цього Кодексу.

Отже, предметом судового захисту у справі, що розглядається є визнання спадкових прав позивача на частину нерухомого майна, набутого спадкодавцем ОСОБА_7 під час шлюбу із ОСОБА_8

Проте, позовні вимоги про визнання спірного нерухомого майна об'єктом спільної власності подружжя не є способом відновлення спадкових прав ОСОБА_2, оскільки вимогу про визнання за позивачем права власності в порядку спадкування на частину вказаного майна як спадкоємця першої черги , який прийняв спадщину після ОСОБА_7 заявлені не були.

Визнання ж будь-яких прав за померлою особою в судовому порядку суперечить змісту ст. 15,16 та ч.4 ст. 25 ЦК України.

Таким чином, зазначені вимоги позивача задоволенню не підлягають.

Крім того, не підлягають задоволенню і вимоги щодо недійсності заповіту від 04.10.2012р., складеного ОСОБА_8 із заявлених позивачем підстав, оскільки за визначенням ст. 1233 та ст. 1234 ЦК України, заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті, право на яке має фізична особа з повною цивільною дієздатністю.

Як вбачається зі змісту вказаного заповіту ОСОБА_8 зробив розпорядження на випадок своєї смерті щодо належного йому нерухомого майна, визначивши частки спадкоємців у спадщині.

Вказаний заповіт не обмежує прав позивача на спадкування того майна, що належало його матері ОСОБА_7 та є предметом спадкування після її смерті. Отже, відсутні підстави для визнання заповіту недійсним, визначені ст. 1257 ЦК України.

Враховуючи викладене слід дійти висновку, що решта доводів апеляційної скарги не спростовують висновків суду в частині відмови у задоволенні зазначених позовних вимог, а тому рішення суду слід залишити без змін.

На підставі викладеного, ст. 15,16 , 1257, 1270 ЦУ України, керуючись ст. 374,376 ЦПК України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити частково.

Рішення Херсонського міського суду Херсонської області від 05 квітня 2018 року в частині відмови у задоволенні позовних вимог про визнання скасувати і ухвалити нове судове рішення.

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 до ОСОБА_4, треті особи: приватні нотаріуси Херсонського міського нотаріального округу Комаренко Алла Михайлівна та Волкодав Валентина Геронтіївна, про визнання майна об'єктом спільної сумісної власності відмовити.

В решті це ж рішення залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена до Верховного Суду протягом 30 днів починаючи від дня складання повного судового рішення шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Повний текст постанови виготовлено 11 березня 2019 року.

Головуючий ______________ Н.В.Орловська

Судді: ______________ О.В.Кутурланова

______________ В.В.Майданік