КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 754/1672/15-ц Головуючий у суді І інстанції Лісовська О.В.
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 жовтня 2019 року м. Київ

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: Ігнатченко Н.В., Голуб С.А., Таргоній Д.О., розглянувши в приміщенні Київського апеляційного суду у порядку письмового провадження цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Деснянського районного суду міста Києва від 13 серпня 2019 року у справі за позовом публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк» до ОСОБА_2 , ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором та зустрічним позовом ОСОБА_1 до публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк», ОСОБА_2 про визнання договору поруки припиненим,

в с т а н о в и в:

У січні 2015 року ПАТ «УкрСиббанк» звернулося до суду з позовом до ОСОБА_2 , ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, а в ході розгляду справи ОСОБА_2 подав до суду зустрічний позов до ПАТ «УкрСиббанк», ОСОБА_2 про визнання договору поруки припиненим.

29 липня 2019 року до суду надійшов ще один зустрічний позов ОСОБА_2 до ПАТ «УкрСиббанк», ОСОБА_2 про припинення прав та зобов`язань, визнання кредитного договору недійним.

Ухвалою Деснянського районного суду м. Києва від 13 серпня 2019 року зустрічний позов ОСОБА_1 визнано неподаним та повернуто з підстав неусунення ним недоліків цього позову щодо доплати судового збору, визначених ухвалою суд від 31 липня 2019 року.

Не погоджуючись з указаним судовим рішенням, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просить його скасувати, з мотивів невідповідності висновків суду обставинам справи і порушення норм процесуального права, та направити зустрічний позов на новий розгляд до суду першої інстанції.

На обґрунтування апеляційної скарги зазначив, що суд першої інстанції занадто формально підійшов до вирішення питання щодо повернення зустрічного позову про припинення прав та зобов`язань, визнання кредитного договору недійним, не виконавши свого процесуального обов`язку щодо розгляду заяв позивача про продовження строку та роз`яснення судового рішення, чим обмежив його доступ до правосуддя.

Відзиви інших учасників справи на апеляційну скаргу до суду не надходили.

За правилом пункту 6 частини першої статті 353 ЦПК України окремо від рішення суду можуть бути оскаржені в апеляційному порядку ухвала суду першої інстанції щодо повернення заяви позивачеві (заявникові).

Згідно із частиною другою статті 369 ЦПК України апеляційні скарги на ухвали суду, зазначені в пунктах 1, 5, 6, 9, 10, 14, 19, 37 - 40 частини першої статті 353 цього Кодексу, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

За частиною першою статті 7 ЦПК України розгляд справ у судах проводиться усно і відкрито, крім випадків, передбачених цим Кодексом.

Такий випадок передбачено у частині тринадцятій статті 7 ЦПК України, згідно з якою розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

У зв`язку з наведеним та на підставі ухвали апеляційного суду від 25 вересня 2019 року, розгляд справи здійснено в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи.

Заслухавши доповідь судді апеляційного суду, перевіривши законність та обґрунтованість ухвали суду в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу слід частково задовольнити з таких підстав.

За змістом пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Ці засади є конституційними гарантіями права на судовий захист.

Згідно зі статтею 129 Конституції України одними з основних засад судочинства є рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом, змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Європейський суд з прав людини, розглядаючи справи щодо порушення права на справедливий судовий розгляд, тлумачить вказану статтю Конвенції як таку, що не лише містить детальний опис гарантій, наданих сторонам у цивільних справах, а й захищає у першу чергу те, що дає можливість практично користуватися такими гарантіями - доступ до суду.

Отже, право на справедливий судовий розгляд, закріплене в пункті 1 статті 6 Конвенції, необхідно розглядати як право на доступ до правосуддя.

Україна як учасниця Конвенції повинна створювати умови щодо забезпечення доступності правосуддя як загальновизнаного міжнародного стандарту справедливого судочинства.

Право на доступ до суду має «застосовуватися на практиці і бути ефективним» (Белле проти Франції, § 38). Для того, щоб право на доступ було ефективним, особа «повинна мати реальну можливість оскаржити дію, що порушує його права» (Белле проти Франції, § 36; Нун`єш Діаш проти Португалії).

Суворе трактування національним законодавством процесуального правила (надмірний формалізм) можуть позбавити заявників права звертатись до суду (Перес де Рада Каванил`ес проти Іспанії).

Визнаючи зустрічний позов неподаним та повертаючи його позивачу, суд першої інстанції виходив з того, що останній не усунув зазначені в ухвалі від 31 липня 2019 рокунедоліки у встановлений строк, а саме не надав документи, що підтверджують доплату судового збору у встановленому порядку і розмірі.

Однак із таким висновком повністю погодитися не можна.

Відповідно до статті 194 ЦПК України зустрічна позовна заява, яка подається з додержанням загальних правил пред`явлення позову, повинна відповідати вимогам статей 175 і 177 цього Кодексу. До зустрічної позовної заяви, поданої з порушенням вимог, встановлених частиною першою цієї статті, застосовуються положення статті 185 цього Кодексу.

Згідно із положеннями частин першої - третьої статті 185 ЦПК України суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 175 і 177 цього Кодексу, протягом п`яти днів з дня надходження до суду позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху.

В ухвалі про залишення позовної заяви без руху зазначаються недоліки позовної заяви, спосіб і строк їх усунення, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху. Якщо ухвала про залишення позовної заяви без руху постановляється з підстави несплати судового збору у встановленому законом розмірі, суд в такій ухвалі повинен зазначити точну суму судового збору, яку необхідно сплатити (доплатити).

Якщо позивач відповідно до ухвали суду у встановлений строк виконає вимоги, визначені статтями 175 і 177 цього Кодексу, сплатить суму судового збору, позовна заява вважається поданою в день первісного її подання до суду. Якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви у строк, встановлений судом, заява вважається неподаною і повертається позивачеві.

Судом встановлено, що у провадженні Деснянського районного суду м. Києва перебуває цивільна справа за позовом ПАТ «УкрСиббанк» до ОСОБА_2 , ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором та зустрічним позовом ОСОБА_1 до ПАТ «УкрСиббанк», ОСОБА_2 про визнання договору поруки припиненим.

Під час підготовчого провадження у справі до суду надійшов ще один зустрічний позов ОСОБА_2 до ПАТ «УкрСиббанк», ОСОБА_2 про припинення прав та зобов`язань, визнання кредитного договору недійним.

Ухвалою Деснянського районного суду м. Києва від 31 липня 2019 року зустрічний позов ОСОБА_2 залишено без руху та встановлено строк для усунення його недоліків, а саме доплати судового збору, протягом десяти днів з дня отримання копії даної ухвали.

У зв`язку з тим, що в ухвалі суду про залишення зустрічного позову без руху не було зазначено банківські реквізити та рахунок, на який позивачу необхідно доплатити судовий збір, та конкретну суму недоплаченого судового збору, в тому числі окремо по кожній позовні вимозі, 9 серпня 2019 року ОСОБА_2 надіслав до суду поштою заяви про роз`яснення судового рішення та про продовження процесуального строку для усунення недоліків зустрічного позову.

Проте, ухвалою Деснянського районного суду м. Києва від 13 серпня 2019 року зустрічний позов ОСОБА_1 визнано неподаним та повернуто.

У відповідності до статті 123 ЦПК України перебіг процесуального строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок.

Перебіг строку, закінчення якого пов`язане з подією, яка повинна неминуче настати, закінчується наступного дня після настання події. При цьому строк не вважається пропущеним, якщо до його закінчення заява, скарга, інші документи чи матеріали або грошові кошти здані на пошту чи передані іншими відповідними засобами зв`язку (частини четверта, шоста статті 124 ЦПК України).

Згідно із положенням статті 127 ЦПК України встановлений судом процесуальний строк може бути продовжений судом за заявою учасника справи, поданою до закінчення цього строку, чи з ініціативи суду. Заява про продовження процесуального строку, встановленого судом, розглядається судом, який встановив строк, без повідомлення учасників справи. Про продовження або відмову у продовженні процесуального строку суд постановляє ухвалу.

Таким чином, якщо позивачем (заявником) заявлено клопотання про продовження строку для усунення недоліків позовної заяви чи будь-яке інше клопотання по суті спірного питання, зокрема щодо відстрочення або розстрочення судового збору, зменшення його розміру або звільнення від його оплати відповідно до статті 136 ЦПК України, то наслідки, передбачені статтею 185 ЦПК України, застосовуються лише за умови відмови в задоволенні такого клопотання, про що постановляється відповідна ухвала.

Суд першої інстанції, визнаючи неподаною та повертаючи зустрічний позов ОСОБА_2 , вказаних вимог закону не врахував, не звернув уваги на те, що позивач на виконання вимог ухвали про залишення позову без руху та у встановлений в цій ухвалі строк звернувся засобами поштового зв`язку із заявою про продовження процесуального строку для усунення недоліків, посилаючись на те, що не має змоги сплатити судовий збір через відсутність в ухвалі суду усіх вихідних даних, передбачених процесуальним законом, зокрема точної суми недоплаченого судового збору та банківських реквізитів (рахунку), на які необхідно сплати кошти, однак не вирішивши вказане клопотання, як і заяву про роз`яснення ухвали суду від 31 липня 2019 року, суд помилково визнав неподаним та повернув зустрічний позов позивачу.

Постановляючи оскаржувану ухвалу, суд припустився поспішності та надмірного формалізму, вважаючи, що недоліки зустрічного позову ОСОБА_2 не усунуто, оскільки не врахував можливості здачі позивачем документів на пошту у встановлений ухвалою суду про залишення зустрічного позову без руху десятиденний строк з дня отримання ухвали, а саме 31 липня 2019 року, у зв`язку з чим передчасно вирішив, що позивач не виконав вимоги ухвали та не доплатив судовий збір за пред`явлення двох позовних вимог.

Згідно із вимогами статті 379 ЦПК України підставами для скасування ухвали суду, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є, зокрема, невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення норм процесуального права чи неправильне застосування норм матеріального права, які призвели до постановлення помилкової ухвали.

За таких обставин, колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Київського апеляційного суду вважає, що доводи апеляційної скарги заслуговують на увагу, а висновок суду щодо визнання зустрічного позовну ОСОБА_2 про припинення прав та зобов`язань, визнання кредитного договору недійним, неподаним та його повернення є необґрунтованим та не відповідає нормам діючого законодавства, тому відповідно до статті 379 ЦПК України ухвала підлягає скасуванню з направленням справи для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Керуючись статтями 367 - 369, 374, 379, 381 - 384 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Ухвалу Деснянського районного суду міста Києва від 13 серпня 2019 року скасувати, справу направити до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів до Верховного Суду.

Судді: Н.В. Ігнатченко

С.А. Голуб

Д.О. Таргоній