ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/5340/19 Справа № 185/8415/18 Головуючий у першій інстанції: Юдіна С. Г. Суддя-доповідач: Красвітна Т. П.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 вересня 2019 року колегія суддів Судової палати з розгляду цивільних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:

головуючого - Красвітної Т.П.,

суддів: Свистунової О.В., Єлізаренко І.А.,

при секретарі Сіленко Н.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпро цивільну справу по апеляційній скарзі ОСОБА_1 на рішення Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 08 лютого 2019 року по справі за позовом ОСОБА_1 до фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 про розірвання договору та поверненої сплаченої за товар грошової суми, -

ВСТАНОВИЛА:

У жовтні 2018 року ОСОБА_1 звернулась до суду з даним позовом, посилаючись на те, що 25.04.2018 року вона придбала кутовий диван вартістю 10000,00 грн.; нею було сплачено авансовий внесок 5000,00 грн. 14.05.2018 року диван було доставлено позивачу за який ОСОБА_1 сплачено другу частину в сумі 5000,00 грн. Оскільки колір підлокітників не збігався з тим, що вона замовляла, представник відповідача забрав їх для перероблення. 03.07.2018 року товар було доставлено в повному обсязі, однак розпаковуючи товар нею було виявлено низку істотних недоліків, а саме: криві шви по всьому дивану; підкладка дивану містить дірки; задня сторона дивану має діру; в деяких місцях із покриття стирчить поролон. Зазначені недоліки роблять неможливим використання товару відповідно до його цільового призначення. 19.07.2018 року нею була подана заява-претензія на адресу відповідача з вимогою розірвання договору, та заява з вимогою надати інформацію про товар. Однак, відповідач жодних дій по задоволенню її вимог не вчинив. Крім того, вважає, що відповідач повинен їй сплатити неустойку в розмірі 1% вартості товару за кожен день прострочення в розмірі 7600,00 грн. Тому, позивач просила розірвати договір купівлі-продажу кутового дивану, укладеного між позивачем та відповідачем від 25.04.2018 року, та зобов`язати повернути сплачену за товар грошову суму в розмірі 10000,00 грн.; зобов`язати відповідача здійснити за свій рахунок доставку при поверненні товару кутового дивану з місця проживання позивача за адресою: АДРЕСА_1 ; стягнути з відповідача на користь позивача, у зв`язку з невиконанням зобов`язань за договором купівлі-продажу кутового дивану, укладеного між позивачем та відповідачем від 25.04.2018 року, неустойку в розмірі 1% вартості товару за кожен день прострочення за період з 19.07.2018 року по 03.10.2018 року у розмірі 7600,00 грн.

Рішенням Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 08 лютого 2019 року в задоволенні позовних вимог відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 , посилаючись на неповне з`ясування обставин справи, що мають значення для справи, порушення норм процесуального та неправильне застосування норм матеріального права, ставить питання про скасування оскаржуваного рішення та ухвалення нового про задоволення позовних вимог у повному обсязі.

Колегія суддів звертає увагу, що про час та місце слухання даної справи апеляційним судом сторони повідомлені належним чином у відповідності до вимог ст. 128-130 ЦПК України, що підтверджується, зокрема, рекомендованими повідомленнями про вручення судової повістки ОСОБА_1 та ФОП ОСОБА_2 , які долучено до матеріалів справи.

Розглянувши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та заявлених позовних вимог, колегія не знаходить підстав для задоволення апеляційної скарги та скасування оскаржуваного рішення, виходячи з наступного.

Встановлено судом та стверджується зібраними у справі доказами, що від 25 квітня 2018 року позивач замовила у відповідача диван кутовий вартістю 10000,00 грн., сплативши аванс в розмірі 5000,00 грн., що підтверджується копією замовлення №1, яке викладено у письмовій формі та засвідчено штампом ФОП ОСОБА_2 і.к. НОМЕР_1 ринок "Новий" (а.с. 6).

Будь-яких доказів досягнення сторонами домовленості щодо кольору, матеріалів, розміру, будь-яких інших характеристик дивану (окрім "диван кутовий") суду не надано.

14 травня 2018 року позивачу було доставлено та передано диван, за який ОСОБА_1 сплачено другу частину платежу в розмірі 5000,00 грн. В подальшому, на вимогу замовника, ФОП " ОСОБА_2 " переробив підлокітники дивану, які були передані позивачу 03.07.2018 року; при передачі товару будь-яких інших зауважень щодо якості, характеристик дивану позивач не зазначила, акт прийому-передачі товару чи будь-який інший письмовий документ не складались. Диван було одержано позивачем у розібраному вигляді; збірку дивану виконував, за проханням позивача, її онук. Викладене визнається сторонами, що підтверджується поясненнями позивача, відповідача.

19 липня 2018 року позивачем на адресу відповідача була направлена заява-претензія, де вказано, що при розпакуванні дивану позивач виявила, що шви по всьому дивану криві, підкладка дивану містить дірки, задня сторона дивану містить дірку, в деяких місцях стирчить поролон. Вказану заяву-претензію відповідач отримав 21.07.2018 року (а.с. 7, 8). 27 липня 2018 року ОСОБА_1 на адресу відповідача була направлена заява про надання інформації про товар, що був придбаний позивачем (а.с.9). На розірвання договору відповідач не погодився, кошти за диван позивачу не повернув.

На час розгляду даної справи апеляційним судом диван зібраний, знаходиться у квартирі позивача та використовується за призначенням, що визнано позивачем, підтверджується наданими позивачем фотокартками, які долучені до матеріалів справи.

Відповідно до частини першої ст.8 Закону України «Про захист прав споживачів» право на розірвання договору та повернення сплаченої грошової суми за товар, виникає у споживача лише у разі наявності в товарі істотного недоліку. Так, у разі виявлення протягом встановленого гарантійного строку істотних недоліків, які виникли з вини виробника товару (продавця, виконавця), або фальсифікації товару, підтверджених за необхідності висновком експертизи, споживач, в порядку та у строки, що встановлені законодавством і на підставі обов`язкових для сторін правил чи договору, має право за своїм вибором вимагати від продавця або виробника 1) розірвання договору та повернення сплаченої за товар грошової суми; 2) вимагати заміни товару на такий же товар або на аналогічний, з числа наявних у продавця (виробника), товар.

Згідно із пунктом 12 частини 1 статті 12 Закону істотний недолік це недолік, який робить неможливим чи недопустимим використання товару відповідно до його цільового призначення, виник з вини виробника (продавця, виконавця), після його усунення проявляється знову з незалежних від споживача причин і при цьому наділений хоча б однією з нижченаведених ознак: а) він взагалі не може бути усунутий; б) його усунення потребує понад чотирнадцять календарних днів; в) він робить товар суттєво іншим, ніж передбачено договором.

Відповідно до ч. 1 ст. 679 ЦК України, продавець відповідає за недоліки товару, якщо покупець доведе, що вони виникли до передання товару покупцеві або з причини, які існували до цього моменту.

Відповідно до ч. 5 ст.709 ЦК України, за кожен день прострочення продавцем або виготовлювачем усунення недоліків товару і невиконання вимоги про надання в користування аналогічного товару на час усунення недоліків продавець сплачує покупцеві неустойку в розмірі одного відсотка вартості товару.

Виходячи з викладеного, надавши належної оцінки представленим у справі доказам, у їх сукупності; приймаючи до уваги, що при замовленні дивану у письмовій формі будь-які характеристики товару (розмір, колір тощо) сторонами не узгоджувались, що виключає можливість перевірки належного виконання відповідачем відповідного замовлення; встановивши, що диван до цього часу використовується позивачем за призначенням; враховуючи невстановлення факту наявності у придбаного позивачем дивану істотного недоліку, який робить неможливим чи недопустимим використання вказаного товару відповідно до його цільового призначення, - місцевий суд дійшов обгрутованого висновку про наявність підстав для відмови у задоволенні позову про розірвання договору купівлі-продажу та повернення сплаченої за товар грошової суми у розмірі 10000,0 грн.

Щодо вимоги позивача про стягнення з відповідача, у зв`язку з невиконанням зобов`язань за договором , неустойки, - колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції щодо відсутності доказів, які б свідчили про заявлення вимоги позивача до відповідача про усунення недоліків чи надання в користування аналогічного товару.

Посилання апелянта на те, що відповідачем в порушення вимог Закону України "Про захист прав споживачів" не було надано інформації про товар в момент його покупки, - не спростовують правильність викладених вище висновків суду, оскільки ні при замовленні товару, ні при його отриманні позивач з відповідною вимогою до відповідача не зверталась, що визнано позивачем в суді апеляційної інстанції, яка пояснила, що під час оплати та отримання товару його навіть не розгортала та не оглядала, претензій щодо якості не пред"являла, акт прийому-передачі на складався, збірку дивану здійснював онук.

Враховуючи наведене, колегія приймає до уваги, що позивачем не спростовані доводи відповідача про те, що складові дивану були доставлені позивачці без пошкоджень та у повній комплектності, а пошкодження цілісності складових дивану могло виникнути під час проведення збірки онуком позивачки.

Отже, доводи апеляційної скарги не дають підстав для висновку про неправильне застосування районним судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи, а лише зводяться до переоцінки доказів.

Клопотань про надання доказів, витребування доказів судом сторонами в суді апеляційної інстанції не заявлено.

Колегія наголошує, що позивач, на захист своїх прав та законних інтересів, не позбавлена можливості звернення до суду з іншим позовом до даного відповідача.

Відповідно до ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 82 цього Кодексу. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Згідно ст. 89 ЦПК України, виключне право оцінки доказів належить суду, який має оцінювати докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Таким чином, колегія приходить до висновку про необхідність залишення апеляційної скарги без задоволення, а оскаржуваного рішення місцевого суду - без змін.

Керуючись ст.ст. 259, 268, 367, 375,381-383 ЦПК України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Рішення Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 08 лютого 2019 року - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та протягом тридцяти днів може бути оскаржена шляхом подання касаційної скарги до Верховного Суду.

Головуючий

Судді