ЧЕРКАСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Номер провадження 22-ц/821/364/19Головуючий по 1 інстанції
Категорія: на ухвалу Середа Л. В.
Доповідач в апеляційній інстанції
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 жовтня 2019 року м. Черкаси

Черкаський апеляційний суд в складі колегії суддів:

Новікова О.М.,

Храпка В.Д., Бондаренка С.І.,

за участю секретаря Матюхи В.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Черкаси апеляційну скаргу представника Акціонерного товариства (АТ) «Альфа-Банк» - адвоката Луньової Анни Геннадіївни на ухвалу Золотоніського міськрайонного суду Черкаської області від 08 липня 2019 року про забезпечення позову по справі за позовом ОСОБА_1 до АТ «Альфа-Банк», комунального підприємства (КП) «Реєстраційний центр» про скасування реєстрації права власності на житловий будинок, що перебуває в іпотеці, та усунення перешкод в користуванні нерухомим майном, - :

в с т а н о в и в :

В провадженні Золотоніського міськрайонного суду Черкаської перебуває цивільна справа за позовом ОСОБА_1 до АТ «Альфа-Банк», КП «Реєстраційний центр» про скасування реєстрації права власності на житловий будинок, що перебуває в іпотеці, та усунення перешкод в користуванні нерухомим майном.

Позовні вимоги стосуються житлового будинку АДРЕСА_1 , загальною площею 186,6 кв.м., житлова площа - 94 кв.м., який є предметом іпотеки, переданого в забезпечення виконання зобов`язання за кредитним договором між позивачем та АКБ «ТАС-Комерцбанк».

В подальшому, внаслідок укладення договорів купівлі-продажу прав вимог, відбулася заміна кредитора, а саме ПАТ «Альфа-Банк», правонаступником якого є АТ «Альфа-Банк», набуло статусу нового кредитора за кредитним договором.

З державного реєстру речових прав на нерухоме майно заставодавцю стало відомо про те, що банк у позасудовому порядку звернув стягнення на предмет іпотеки та зареєстровано право власності на вказане майно за АТ «Альфа-Банк». Тому, позивач вважає, що рішення щодо реєстрації права власності на зазначене майно є протиправним, оскільки суперечить Закону України "Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті".

Разом з позовною заявою ОСОБА_1 звернувся з заявою про забезпечення позову, яка обґрунтована тим, що відповідачем по справі активно проводяться заходи щодо продажу переоформленого іпотечного майна на користь третіх осіб, та інших колекторських компаній та приватних осіб.

Зазначив, що можливе відчуження АТ «Альфа-Банк» спірного будинку на аукціоні чи шляхом приватної угоди на користь третьої особи істотно ускладнить вирішення цивільного спору про скасування рішення КП «Реєстраційний центр» про реєстрацію права власності на спірний житловий будинок та фактично унеможливить повернення сторін у попередній майновий стан.

Просив забезпечити позов шляхом накладення арешту на житловий будинок АДРЕСА_1 , загальною площею 186,6 кв.м., житлова площа 94 кв.м.

Також просив заборонити АТ «Альфа-Банк» вчиняти дії щодо відчуження на користь третіх осіб вказаного житлового будинку в тому числі шляхом передачі цього будинку в іпотеку на користь третіх осіб в забезпечення виконання фінансових зобов`язань.

Ухвалою Золотоніського міськрайонного суду Черкаської області від 08 липня 2019 року заяву про забезпечення позову задоволено.

Накладено арешту на житловий будинок АДРЕСА_1 .

Заборонено АТ «Альфа-Банк вчиняти дії щодо відчуження на користь третіх осіб цього житлового будинку а також шляхом передачі цього будинку в іпотеку на користь третіх осіб в забезпечення виконання фінансових зобов`язань.

При цьому суд виходив з того, що викладені у заяві підстави для забезпечення позову є такими, які можуть утруднити або зробити неможливим виконання рішення суду у цій справі у випадку задоволення позову, оскільки з матеріалів позовної заяви вбачається, що згоди між сторонами не досягнуто, і відповідач дійсно може розпорядитися на свій розсуд спірним будинком.

Ухвала оскаржена в апеляційному порядку представником АТ «Альфа-Банк».

Доводи апеляційної скарги зводяться до того, що заявником не підтверджено доказами, що існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого судового рішення про задоволення позову. Заявник не довів, що відповідач вчиняє дії, спрямовані на відчуження заставного майна на користь третіх осіб.

Також апелянт вважає, що накладення арешту на квартиру, що є предметом іпотеки, перешкоджає здійсненню скаржником господарської діяльності та порушує його право, як іпотекодержателя, наданого йому як Законом України «Про іпотеку», так і умовами іпотечного договору.

Крім того, апелянт вважає, що забезпечуючи позов шляхом накладення арешту та заборони вчинення будь-яких дій щодо іпотечного майна, суд не вирішив питання щодо вжиття заходів зустрічного забезпечення, що є не диспозитивним правом, а обов`язком суду.

Оскільки заява про забезпечення позову не містила пропозицій з приводу зустрічного забезпечення, тобто не відповідала вимогам ст. 151 ЦПК України, то така заява підлягала поверненню заявнику на підставі ст. 153 ЦПК України.

Решта доводів апеляційної скарги зводяться до обґрунтування правомірності позасудового звернення стягнення на предмет іпотеки.

Вважаючи ухвалу незаконною та необґрунтованою, посилаючись на порушенням судом норм матеріального та процесуального права, апелянт просить її скасувати, ухвалити нове судове рішення, яким відмовити у задоволенні заяви про забезпечення позову у справі.

Дослідивши матеріали справи та перевіривши законність і обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

З виділених матеріалів справи встановлено, що між Акціонерно-комерційним банком «ТАС-Комерцбанк» як іпотекодержателем та ОСОБА_1 як іпотекодавцем укладено іпотечний договір від 11.07.2006, на підставі якого іпотекодавець передав в іпотеку іпотекодержателю у якості забезпечення виконання іпотекодавцем зобов`язань за кредитним договором від 11.07.2006 (основне зобов`язання) нерухоме майно, а саме: житловий будинок АДРЕСА_2 , АДРЕСА_1 та належить іпотекодавцю на підставі свідоцтва про право власності на нерухоме майно №349 від 01.04.1989 (а.с. 48-51).

18.01.2012 між ПАТ «Сведбанк», що є правонаступником Відкритого акціонерного товариства «Сведбанк», яке в свою чергу є правонаступником Акціонерного комерційного банку «ТАС-Комерцбанк» та ОСОБА_1 укладено договір про внесення змін та доповнень №1 від 18.01.2012 року до договору іпотеки від 11.07.2006 ( а.с. 25-26).

25.05.2012 між Публічним акціонерним товариством «Сведбанк» та Публічним акціонерним товариством «Дельта Банк» укладено договір купівлі-продажу прав вимоги, а 15.06.2012 між ПАТ «Альфа-Банк» та ПАТ «Дельта Банк» укладено договір купівлі-продажу прав вимоги, внаслідок чого відбулася заміна кредитора, а саме Публічним акціонерним товариством «Альфа-Банк», правонаступником якого є Акціонерне товариство «Альфа-Банк», набуло статусу нового кредитора за договором від 11.07.2006 №016/0706/88-501.

Відповідно до Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно державним реєстратором Діденком О.П. внесено запис про право власності від 16.01.2019 о 18:45:21 на підставі рішення ОСОБА_2 про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер 45150908 від 22.01.2019. За змістом вказаного запису право власності на іпотечне майно, а саме: житловий будинку АДРЕСА_2 , зареєстровано за АТ «Альфа-Банк» (а.с. 28).

Предметом позову є визнання протиправним та скасування запису державного реєстратора про право власності АТ «Альфа-Банк» на предмет іпотеки, переданого в забезпечення виконання кредитного договору між позивачем та АКБ «ТАС-Комерцбанк».

Заходи забезпечення заявленого позову зводяться до накладення арешту та заборони вчиняти будь-які дії щодо відчуження предмета іпотеки до моменту розгляду справи по суті позовних вимог.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 статті 149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову.

Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Згідно з пунктами 1 та 4 частини першої статті 150 ЦПК України позов забезпечується накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб; забороною іншим особам вчиняти дії щодо предмета спору або здійснювати платежі, або передавати майно відповідачеві чи виконувати щодо нього інші зобов`язання.

Враховуючи тимчасовий характер вжиття заходів забезпечення позову, колегія суддів погоджується з висновком районного суду про задоволення клопотання позивача про накладення арешту на іпотечне майно, з приводу реєстрації права власності якого виник спір.

Накладення арешту та заборони вчиняти дії щодо відчуження предмета іпотеки є співмірним заявленим вимогам про скасування запису, яким право власності на це майно перейшло до банку.

Також апеляційний суд враховує положення іпотечного договору, а саме п. 10.3., згідно з яким іпотекодержатель має право за рахунок коштів, отриманих від реалізації предмета іпотеки відповідно до чинного законодавства України задовольнити свої забезпечені іпотекою вимоги (а.с. 23, зв.).

Таким чином, з огляду на вищевикладене, з урахуванням того, що право власності на іпотечне майно вже зареєстровано за банком на підставі оспорюваного рішення державного реєстратора, суд апеляційної інстанції вважає, що в даному випадку банк має всі можливості для відчуження іпотечного майна до вирішення спору по суті.

Апеляційний суд відхиляє доводи скаржника про те, що оскаржена ухвала суду перешкоджає здійсненню скаржником господарської діяльності, адже за встановлених обставин превалює необхідність забезпечити можливе виконання рішення суду про скасування реєстрації права власності на житловий будинок, що перебуває в іпотеці, та усунення перешкод в користуванні нерухомим майном, ніж надати перевагу інтересам скаржника як іпотекодержателя в зверненні стягнення на спірне майно.

В даному випадку слід врахувати, що згідно вимог ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, а скаржниками не надано апеляційному суду доказів того, що АТ «Альфа-Банк» не має іншої можливості одержувати прибуток з тим, щоб забезпечити його діяльність.

А оскільки заходи забезпечення позову є тимчасовими, то суд не вбачає порушень прав банку як іпотекодержателя заставного майна.

Що стосується аргументів апеляційної скарги стосовно невжиття заходів зустрічного забезпечення, то колегія суддів виходить із такого.

Відповідно до частини першої статті 154 ЦПК України метою зустрічного забезпечення є забезпечення відшкодування збитків відповідача, які можуть бути спричинені забезпеченням позову.

Отже, на відміну від забезпечення позову, метою якого є захист інтересів позивача, зустрічне забезпечення направлено, перш за все, на захист інтересів відповідача.

Реалізація заходів зустрічного забезпечення є правом суду, а не його обов`язком.

Виключення з даного правила передбачені частиною третьою статті 154 ЦПК України, в якій зазначено, що суд зобов`язаний застосовувати зустрічне забезпечення в двох випадках: якщо позивач не має зареєстрованого в установленому законом порядку місця проживання (перебування) чи місцезнаходження на території України та майна, що знаходиться на території України, в розмірі, достатньому для відшкодування можливих збитків відповідача, які можуть бути спричинені забезпеченням позову, у випадку відмови у позові; або суду надані докази того, що майновий стан позивача або його дії щодо відчуження майна чи інші дії можуть ускладнити або зробити неможливим виконання рішення суду про відшкодування збитків відповідача, які можуть бути спричинені забезпеченням позову, у випадку відмови у позові.

З аналізу ст. 154 ЦПК України вбачається, що місцевий суд в даному випадку дійшов обґрунтованого висновку про відсутність підстав для вжиття заходів зустрічного забезпечення.

Аргументи апелянта з приводу правомірності позасудового звернення стягнення на предмет іпотеки не стосуються предмета апеляційного перегляду, оскільки є питанням розгляду спору по суті заявлених позовних вимог.

З огляду на викладене, доводи апеляційної інстанції не містять достатньо підстав для скасування законної та вмотивованої ухвали суду першої інстанції.

Підстав для застосування ст. 376 ЦПК України не встановлено.

Керуючись ст.ст. 35, 258, 374, 375, 381-384 ЦПК України, апеляційний суд

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу представника Акціонерного товариства «Альфа-Банк» - адвоката Луньової Анни Геннадіївни залишити без задоволення.

Ухвалу Золотоніського міськрайонного суду Черкаської області від 08 липня 2019 року про забезпечення позову залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з часу складання повного тексту постанови.

Повний текст постанови складено 10 жовтня 2019 року.

Судді