ЧЕРКАСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Номер провадження 22-ц/821/89/19Головуючий по 1 інстанції
Категорія: Плужник Т.Ф.
Доповідач в апеляційній інстанції
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 жовтня 2019 року Черкаський апеляційний суд в складі:

суддів Бондаренка С. І., Храпка В.Д., Новікова О.М.

за участю секретаря Чуйко А.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Черкаси апеляційну скаргу ОСОБА_1 на заочне рішення Соснівського районного суду м. Черкаси від 29 березня 2010 року у справі за позовом Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Надра» до Закритого акціонерного товариства «Автомобіліст», ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором, -

в с т а н о в и в:

В жовтні 2009 року Відкрите акціонерне товариство комерційний банк «Надра» звернулось до суду з позовом до Закритого акціонерного товариства «Автомобіліст», ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором, обґрунтовуючи позовні вимоги тим, що між ним та відповідачем ЗАТ «Автомобіліст» 05 серпня 2008 року було укладено кредитний договір № 348/МКЦ/2008-980, за яким банк надав позичальнику кредит шляхом відкриття ліміту овердрафту в розмірі 250000 гривень строком з 05 серпня 2008 року по 05 серпня 2009 року.

05 серпня 2008 року на поточний рахунок позичальника було видано кредитні кошти в сумі 195202 гривень 56 копійок, і надалі протягом дії кредитного договору здійснювалось кредитування рахунку позичальника.

Погашення заборгованості за основною сумою овердрафту з боку позичальника повинно відбуватися в останній строк дії ліміту овердрафту, а саме 05 серпня 2009 року.

Пунктом 1.7 договору обумовлена ставка нараховування відсотків в розмірі 22% річних.

В якості забезпечення виконання зобов`язання позичальника щодо погашення ним заборгованості 05 серпня 2008 року укладено договори поруки з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 .

Згідно цих договорів поручитель поручається перед кредитором за належне виконання позичальником зобов`язань передбачених кредитним договором у повному обсязі.

У зв`язку з невиконанням умов кредитного договору виникла заборгованість, яка станом на 13 жовтня 2009 року складає 256240 гривень 47 копійок, а саме: 229903 гривні 19 копійок - прострочене тіло кредиту, 16735 гривень 98 копійок - відсотки, 9601 гривня 30 копійок - пеня.

На підставі викладеного позивач просив суд стягнути з відповідачів солідарно 256240 гривень 47 копійок та судові витрати.

Заочним рішенням Соснівського районного суду м. Черкаси від 29 березня 2010 року позов ВАТ КБ «Надра» задоволено.

Стягнуто з ЗАТ «Автомобіліст», ОСОБА_1 , ОСОБА_2 на користь ВАТ КБ «Надра» в особі філії ВАТ КБ «Надра» Черкаське регіональне управління заборгованість по кредитному договору в сумі 256240 гривень 47 копійок, судовий збір 1 700 гривень та 120 гривень витрат на інформаційно технічне забезпечення, а всього 258060 гривень 47 копійок солідарно.

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи, просить рішення скасувати.

В обґрунтування апеляційної скарги вказує, що судом першої інстанції не було враховано, що норми закону, чинні на час винесення судового рішення, якими врегульована порука, не містять положень щодо солідарної відповідальності поручителів за різними договорами, якщо договорами поруки не передбачено іншого, у разі укладення між ними кількох договорів поруки на виконання одного зобов`язання між ними не виникає солідарної відповідальності між собою. Зокрема ОСОБА_1 наголошує, що позивач не скористався своїм правом на звернення з вимогою до боржника й кожного з поручителів окремо.

Крім того, зазначає, що факт видачі кредиту не встановлений, і таким чином не встановленою є сума та дата виданих позивачем коштів, що унеможливлює перевірку правильності розрахунку заборгованості. Також ОСОБА_1 не погоджується з нарахованими йому процентами та пенею та вважає, що строк позовної давності та строк пред`явлення вимоги до поручителя має рахуватись з часу несплати кожного з платежів.

Відзив на апеляційну скаргу на адресу апеляційного суду не надходив.

Заслухавши доповідача, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції, апеляційний суд приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає до часткового задоволенню виходячи з наступного.

Задовольняючи позовні вимоги суд першої виходив з того, що позивач належним чином виконав свої зобов`язання відповідно до укладеного кредитного договору, однак позичальник та поручителі не виконали взяті на себе зобов`язання як по кредитному договору так і по договору поруки, а тому позов підлягає задоволенню.

Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

В судовому засіданні встановлено та підтверджується матеріалами справи, що 5 серпня 2008 року між Відкритим акціонерним товариством комерційним банком «Надра», яке в подальшому змінило свою назву на ПАТ «КБ «Надра» і ЗАТ «Автомобіліст» укладено кредитний договір № 348/МКЦ/2008-980, за умовами якого банк надає позичальнику кредит шляхом відкриття ліміту овердрафту у розмірі 250000 гривень на строк до 5 серпня 2009 року під 22 % річних, а ЗАТ «Автомобіліст» зобов`язався повернути кредит до 5 серпня 2009 року та сплачувати щомісячно проценти(а.с. 3-6).

Виконання зобов`язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком (ч. 1 ст. 546 ЦК України).

В силу ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Згідно з ч. 1 ст. 553, ч. 2 ст. 554 ЦК України, за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов`язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов`язання боржником. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки.

05 серпня 2008 року ВАТ «КБ «Надра» і ОСОБА_2 уклали договір поруки б/н, згідно якого поручитель поручається перед кредитором за належне виконання позичальником (ЗАТ «Автомобіліст») зобов`язань, що витікають з Кредитного договору № 348/МКЦ/2008-980 від 05 серпня 2008 року (а.с. 7).

05 серпня 2008 року ВАТ «КБ «Надра» та ОСОБА_1 уклали договір поруки б/н згідно якого поручитель поручається перед кредитором за належне виконання позичальником (ЗАТ «Автомобіліст») зобов`язань, що витікають з Кредитного договору № 348/МКЦ/2008-980 від 05 серпня 2008 року (а.с. 8).

Позивач виконав свої обов`язки та надав кредит, що підтверджується банківськими виписками по рахунку № НОМЕР_1 , який згідно п.1.2.1 кредитного договору належить позичальнику.

Оцінивши в сукупності надані докази, суд першої інстанції правомірно виходив з того, що ЗАТ «Автомобіліст» не виконав грошового зобов`язання за кредитним договором, а тому ПАТ «КБ «Надра» вправі вимагати від нього та поручителів ОСОБА_1 та ОСОБА_2 сплати неповернутого кредиту, нарахованих процентів і неустойки.

Разом із тим, визначаючи розмір заборгованості за кредитним договором, суд першої інстанції неправильно застосував норми матеріального права.

Відповідно до ст. 251 ЦК України строком є певний період у часі, зі спливом якого пов`язана дія чи подія, яка має юридичне значення. Терміном є певний момент у часі, з настанням якого пов`язана дія чи подія, яка має юридичне значення. Строк та термін можуть бути визначені актами цивільного законодавства, правочином або рішенням суду.

Строк визначається роками, місяцями, тижнями, днями або годинами. Термін визначається календарною датою або вказівкою на подію, яка має неминуче настати (ст. 252 ЦК України).

В силу ч. 1 ст. 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Згідно з ч. 1 ст. 631 ЦК України строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права і виконати свої обов`язки відповідно до договору.

Аналіз указаних норм права свідчить про те, що при укладенні договору сторони можуть визначити строк його дії, тобто час, протягом якого вони мають здійснити свої права та виконати свої обов`язки відповідно до цього договору.

Щодо кредитного договору, то сторони вправі встановити строк кредитування, протягом якого боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок за договором із повернення кредиту та сплати процентів. У свою чергу, впродовж цього строку кредитодавець вправі реалізувати своє право на проценти за користування кредитними коштами, а в разі прострочення боржника - на неустойку.

При цьому право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за користування кредитом, а також обумовлену в договорі неустойку припиняється після спливу визначеного цим договором строку кредитування.

Саме таку правову позицію висловила Велика Палата Верховного Суду у постановах від 28 березня 2018 року (справа №444/9519/12) та 31 жовтня 2018 року (№202/4494/16-ц)., яка в силу ч. 4 ст. 263 ЦПК України має бути врахована судами нижчих інстанцій при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин.

Сторони встановили строк кредитування до 5 серпня 2009 року. Натомість, після закінчення строку дії кредитного договору ПАТ «КБ «Надра» продовжило нараховувати ЗАТ «Автомобіліст» проценти та пеню.

Суд першої інстанції не звернув увагу на вказану обставину та неправомірно погодився із запропонованим банком розміром заборгованості за кредитним договором, обчисленим станом на 13 жовтня 2009 року.

Розрахунок заборгованості за кредитним договором (а.с. 9-10) дає підстави для висновку, що на час закінчення строку кредитування (5 серпня 2009 року) заборгованість ЗАТ «Автомобіліст» за неповернутим кредитом, несплаченими процентами та пенею становила 230872 гривни 03 копійки. Із них: неповернутий кредит - 229903 гривень 19 копійок, проценти - 749 гривень 23 копійки, пеня - 219 гривень 61 копійка.

Статтею 554 ЦК України, в редакції чинній на час виникнення правовідносин, визначені правові наслідки порушення зобов`язання, забезпеченого порукою та закріплено, що боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову субсидіарну відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи суму основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки. Особи, які спільно дали поруку, відповідають перед кредитором солідарно, якщо інше не встановлено договором поруки.

За змістом ч.4 ст. 559 ЦК України, в редакції чинній на час виникнення правовідносин, порука припиняється після закінчення строку, встановленого в договорі поруки. У разі, якщо такий строк не встановлено, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов`язання не пред`явить вимоги до поручителя.

У договорах поруки строк припинення не був встановлений, тому виходячи із зазначеної вище норми права, слід дійти висновку, що початком спливу шести місяців є день настання строку виконання основного зобов`язання.

Згідно умов укладеного кредитного договору ліміт овердрафту надається на строк з 5 серпня 2008 року до 5 серпня 2009 року (п.1.3), погашення заборгованості за основною сумою овердрафту з боку позичальника повинно відбуватися в останній день строку дії ліміту овердрафту.(п.1.4)

Таким чином позичальник мав погасити заборгованість за основною сумою кредиту 5 серпня 2009 року, а тому позивач, пред`явивши позов 15 жовтня 2009 року, шестимісячний строк не пропустив, а відтак порука не припинилась.

Однак судом першої інстанції не враховано, що норми закону, якими врегульована порука, в редакції на час виникнення правовідносин, не містять положень щодо солідарної відповідальності поручителів за різними договорами, якщо договорами поруки не передбачено іншого, у разі укладення між ними кількох договорів поруки на виконання одного й того самого зобов`язання між ними не виникає солідарної відповідальності між собою.

Такі висновки викладені в постанові Верховного суду від 30 травня 2018 року в справі №686/17618/15-ц.

Зазначені обставини не були враховані судом першої інстанції і є підставою для скасування рішення суду першої інстанції.

Разом з тим, на час розгляди справи апеляційним судом, а саме 24 вересня 2014 року, до єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, був внесений запис про державну реєстрацію припинення юридичної особи відповідача Закритого акціонерного товариства «Автомобіліст».

Частиною 4 статті 91 ЦК України встановлено, що цивільна правоздатність юридичної особи виникає з моменту її створення і припиняється з дня внесення до єдиного державного реєстру запису про її припинення.

Відповідно до частини 1 статті 377 ЦПК України судове рішення першої інстанції, яким закінчено розгляд справи, підлягає скасуванню в апеляційному порядку повністю або частково з закриттям провадження у справі або залишенням позову без розгляду у відповідній частині з підстав, передбачених статтями 255 та 257 цього Кодексу.

Пунктом 7 частини 1 статті 255 ЦПК України встановлено, що суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо настала смерть фізичної особи або оголошено її померлою чи припинено юридичну особу, які були однією із сторін у справі, якщо спірні правовідносини не допускають правонаступництва.

При ліквідації правонаступник відсутній, а відтак провадження у справі, щодо Закритого акціонерного товариства «Автомобіліст» підлягає закриттю.

За таких обставин, апеляційний суд, приходить до висновку, про скасування рішення суду першої інстанції та ухвалення нового рішення про часткове задоволення позовних вимог.

Керуючись ст.ст.374,376, 381,382,383,384 ЦПК України, суд, -

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - задовольнити частково, а заочне рішення Соснівського районного суду м. Черкаси від 29 березня 2010 року скасувати та ухвалити нове судове рішення яким:

Позов Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Надра» задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Надра» заборгованість за кредитним договором в сумі 230872 гривни 03 копійки.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Надра» заборгованість за кредитним договором в сумі 230872 гривни 03 копійки.

В решті позову відмовити.

Провадження у справі за позовом Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Надра» до Закритого акціонерного товариства «Автомобіліст» про стягнення заборгованості за кредитним договором - закрити.

Стягнути з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 на користь Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Надра» судові витрати пропорційно до задоволених вимог по 819 гривень з кожного.

Стягнути з Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Надра» на користь ОСОБА_1 судові витрати пропорційно до відмовлених вимог в сумі 255 гривень.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до суду касаційної інстанції протягом 30 днів з дня складення повного тексту судового рішення.

Повний текст постанови виготовлений 15 жовтня 2019 року.

Судді :

в с т а н о в и в :

п о с т а н о в и в :