ДЗЕРЖИНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД МІСТА ОСОБА_1 ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 210/5561/18
Провадження № 4-с/210/3/19
У Х В А Л А

іменем України

"04" лютого 2019 р.

Дзержинський районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області у складі:

головуючого-судді Хлистуненко О.В.

секретаря судового засідання Недолуги Л.В.

розглянувши скаргу Акціонерного товариства «ДТЕК Дніпровські електромережі» на дії державного виконавця Металургійного відділу державної виконавчої служби м. Кривий Ріг Головного територіального управління юстиції Дніпропетровської області ОСОБА_2 щодо винесення постанови від 23.01.2018 року про закінчення виконавчого провадження з примусового виконання судового наказу №210/3887/15-ц (2-н/210/762/15) від 25.08.2015 року, виданого Дзержинським районним судом м. Кривого Рогу, суд -

ВСТАНОВИВ:

Представник АТ «ДТЕК Дніпрообленерго» звернувся до суду зі скаргою на дії державного виконавця Металургійного відділу державної виконавчої служби м. Кривий Ріг ГТУЮ у Дніпропетровській області щодо винесення постанови від 23.01.2018 року про закінчення виконавчого провадження з примусового виконання виконавчого листа №408/3887/15-ц (2-н/210/762/15) від 25.08.2015 року, виданого Дзержинським районним судом м. Кривого Рогу.

В обґрунтування скарги, представник скаржника зазначила, що 25.08.2015 року Дзержинським районним судом м. Кривого Рогу було винесено судовий наказ №210/3887/15-ц 2-н/210/762/15, про стягнення з ОСОБА_3 на користь АТ «ДТЕК Дніпровські електромережі» борг в розмірі 3012,76 грн. та судовий збір 121,80 грн. На виконання виконавчого документа, стягувачем було подано до Металургійного ВДВС м. Кривий Ріг у Дніпропетровській області заяву про примусове стягнення боргу за виконавчим документом. 23.01.2018 року державним виконавцем було винесено постанову про закінчення виконавчого провадження, у звязку зі смертю боржника ОСОБА_3. Дії державного виконавця вважає неправомірними, оскільки відповідно до ЗУ «Про виконавче провадження» державний виконавець мала залучити правонаступника померлого боржника. З урахуванням викладеного просить суд визнати дії державного виконавця Самбурської Т.С. не правомірними; зобовязати начальника Металургійного відділу державної виконавчої служби КМУЮ у Дніпропетровській області, скасувати постанову про закінчення виконавчого провадження; зупинити виконавче провадження та звернутися до суду з поданням про замінну сторони виконавчого провадження її правонаступником; судові витрати покласти на Металургійний ВДВС.

Представник скаржника, який про час та місце судового засідання повідомлений належним чином до судового засідання не зявився, заяви про відкладення розгляду скарги до суду не надавав. Відповідно до ч. 2 ст. 450 ЦПК України його неявка не перешкоджає розгляду скарги.

Державний виконавець Металургійного відділу державної виконавчої служби КМУЮ у Дніпропетровській області ОСОБА_2 до початку судового засідання надала до суду письмові заперечення на скаргу та просила відмовити в її задоволенні обґрунтовуючи наступним. До Металургійного відділу ДВС м. Кривий Ріг ГТУЮ у Дніпропетровській області 04.02.2016 року надійшов виконавчий лист 210/3887/15-ц (2-н/210/762/15) від 25.08.2015 року виданий Дзержинським районним суд м. Кривого Рогу про стягнення з ОСОБА_3 на користь ПАТ «ДТЕК Дніпрообленерго» боргу в розмірі 3134,56 грн. Державним виконавцем на підставі заяви стягувача винесено постанову про відкриття виконавчого провадження ВП №50067462. Державним виконавцем було направлено запит до Дзержинського ВРАЦС, на що надійшло повідомлення, що актовий запис про смерть на ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, відсутній. Державним виконавцем було направлено запит до УПФУ в Дзержинському районі постанову про звернення стягнення на доходи боржника, а саме пенсію. Станом з 29.03.2016 року по 14.06.2017 року УПФУ в Дзержинському районі проводились утримання суми заборгованості з пенсії боржника на користь стягувача. До відділу ДВС надійшло повідомлення УПФУ в Дзержинському районі, що боржник ОСОБА_3 померла, актовий запис №527 від 16.06.2017 року. Для зясування майнового стану боржника державним виконавець направлено запит до державної податкової служби України про зареєстровані за боржником рахунки банківських установах, запити до реєстру прав власності на нерухоме майно. З листів відповідних установ надійшли дані про те, що рахунки в банках не зареєстровані, а також не зареєстровано за боржником й нерухоме майно. Тобто державним виконавцем в повному обсязі проведено перевірку майнового стану боржника та встановлено відсутність грошових коштів та будь-якого майна, на яке можу бути звернено стягнення. В наслідок чого, державним виконавцем було 23.01.2018 року винесено постанову про закінчення даного виконавчого провадження. Крім того в запереченнях зазначила, що на даний час Законом України «Про виконавче провадження» не передбачено для державного виконавця обовязок зупинення виконавчих дій або встановлення правонаступників боржника у разі його смерті.

Враховуючи викладене, суд вважає, що судове засідання можливо провести без участі сторін, на підставі наявних у справі доказів, без фіксування судового засідання технічними засобами, що буде відповідати вимогам ст. 247 ЦПК України.

Суд, дослідивши подану скаргу з додатками, приходить до висновку, що скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що 05.02.2016 року державним виконавцем Дзержинського ВДВС КМУЮ ОСОБА_4 винесено постанову про відкриття виконавчого провадження №50067462, за виконавчим документом судовий наказ №210/3887/15-ц (2-н/210/762/15) від 25.08.2015 року про стягнення з ОСОБА_3 на користь ПАТ «ДТЕК Дніпрообленерго» борг в розмірі 3134,56 грн.

Постановою державного виконавця Дзержинського ВДВС КМУЮ ОСОБА_4 від 29.03.2016 року звернуто стягнення на доходи ОСОБА_3, а саме з пенсії.

Між тим, з повідомлення ПФУ Криворізьке південні ОУПФУ по Криворізькому районі від 14.06.2017 року №410 слідує, що ОСОБА_3 померла, актовий запис № 527 від 16.06.2017 року.

23.01.2018 року державним виконавцем Металургійного відділу державної виконавчої служби м. Кривий Ріг ГТУЮ у Дніпропетровській області ОСОБА_2 на підставі п. 3 ч. 1 ст. ст. 39, 40 ЗУ «Про виконавче провадження» винесено постанову про закінчення виконавчого провадження, оскільки було встановлено, що боржник ОСОБА_3 померла, актовий запис про смерть № 527 від 16.06.2017 року, що встановлено судом та визнано сторонами.

Так, п. 3 ч. 1 ст. 39 Закону України «Про виконавче провадження» (в редакції 15.12.2017 року, яка діяла на час винесення оскаржуваної постанови) передбачає, що виконавче провадження підлягає закінченню у разі смерті або оголошення померлим стягувача чи боржника.

Статтями 1218, 1219 ЦК України передбачено, що до складу спадщини входять усі права та обовязки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Не входять до складу спадщини права та обовязки, які нерозривно повязані з особою спадкодавця, зокрема: особисті немайнові права; право на участь у товариствах та право членства у обєднаннях громадян, якщо інше не встановлено законом або їх установчими документами; право на відшкодування шкоди, завданої каліцтвом або іншим ушкодженням здоровя; права на аліменти, пенсію, допомогу або інші виплати, встановлені законом; права та обовязки особи як кредитора або боржника, передбачені ст. 608 ЦК України. Частиною 1 ст. 608 ЦК України зазначено, що зобовязання припиняється смертю боржника, якщо воно є нерозривно повязаним з його особою і у звязку з цим не може бути виконане іншою особою.

Обовязок відшкодувати заборгованість та судовий збір, не є особистим немайновим правом чи таким, що нерозривно повязано з особою спадкодавця, а тому підлягає відшкодуванню правонаступниками.

Відповідно до ч. 1 ст. 1231 ЦК України, до спадкоємця переходить обов'язок відшкодувати майнову шкоду (збитки), яка була завдана спадкодавцем.

Для правонаступника усі дії, вчинені до його вступу у виконавче провадження, обовязкові тією мірою, якою вони були б обовязковими для сторони, яку правонаступник замінив.

Відповідно до ст. 55 ЦПК України, у разі смерті фізичної особи, припинення юридичної особи, заміни кредитора чи боржника у зобов'язанні, а також в інших випадках заміни особи у відносинах, щодо яких виник спір, суд залучає до участі у справі правонаступника відповідної сторони або третьої особи на будь-якій стадії цивільного процесу. Усі дії, вчинені в цивільному процесі до вступу правонаступника, обов'язкові для нього так само, як вони були б обов'язкові для особи, яку він замінив.

Частиною 5 ст. 15 Закону України «Про виконавче провадження» визначено, що у разі вибуття однієї із сторін виконавець за заявою сторони, а також заінтересована особа мають право звернутися до суду із заявою про заміну сторони її правонаступником. Для правонаступника усі дії, вчинені до його вступу у виконавче провадження, є обовязковими тією мірою, якою вони були б обовязковими для сторони, яку правонаступник замінив.

Разом з тим, згідно з п. 5 ч. 1 ст. 34 наведеного Закону виконавець зупиняє вчинення виконавчих дій в разі звернення до суду із заявою про заміну вибулої сторони правонаступником у порядку, встановленому частиною п'ятою статті 15 цього Закону.

Таким чином, суд приходить висновку, що державний виконавець мав зясувати наявність спадкоємців, направивши запит до нотаріуса та зупинити вчинення виконавчих дій в разі звернення заінтересованої особи до суду із заявою про заміну вибулої сторони правонаступником у порядку, встановленому частиною пятою ст. 15 Закону.

Також слід зауважити, що в зв'язку з тим, що виконавче провадження було закінчено без встановлення правонаступника (якщо такий є) боржника, щодо якого державний виконавець мав змогу отримати інформацію, скориставшись своїм правом, передбаченим ч. 3 ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження», ПАТ «ДТЕК Дніпрообленерго» не має можливості встановити правонаступника боржника з огляду на ст. 8 Закону України «Про нотаріат». Відповідно до вказаної статті нотаріус та особи, зазначені у статті 1 цього Закону, а також помічник нотаріуса зобов'язані зберігати нотаріальну таємницю, навіть якщо їх діяльність обмежується наданням правової допомоги чи ознайомленням з документами і нотаріальна дія або дія, яка прирівнюється до нотаріальної, не вчинялась. Довідки про вчинені нотаріальні дії та інші документи надаються нотаріусом протягом десяти робочих днів на обґрунтовану письмову вимогу державного виконавця, приватного виконавця за виконавчим провадженням з обов'язковим зазначенням номера виконавчого провадження та реквізитів виконавчого документа, на підставі якого здійснюється виконавче провадження.

Вказані дії державним виконавцем виконані не були, крім того, державний виконавець надав суду копії матеріалів виконавчого провадження, зокрема довідку про Інформацію з державного реєстру речових прав на нерухоме майно та реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, єдиного реєстру заборон відчуження обєктів нерухомого майна, щодо субєкта від 26.12.2017 року, зі змісту останньої, суд не має можливості встановити, що параметри запиту були саме відносно ОСОБА_3

Частиною 1 ст. 81 ЦПК України встановлено імперативний обов'язок щодо доказування і подання доказів у цивільному процесі, а саме зазначеною нормою вказано, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Зокрема, згідно ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Згідно ст. 41 Закону України «Про виконавче провадження» у разі якщо постанова виконавця про закінчення виконавчого провадження або повернення виконавчого документа стягувачу визнана судом незаконною чи скасована в установленому законом порядку, виконавче провадження підлягає відновленню за постановою виконавця не пізніше наступного робочого дня з дня одержання виконавцем відповідного рішення.

Відповідно до ст. 447 ЦПК України, сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їх права чи свободи.

Згідно ч. 1 ст. 448, п.а ч.1, ч. 2 ст. 449 ЦПК України скарга подається до суду, який розглянув справу як суд першої інстанції, у десятиденний строк з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її права або свободи.

Відтак, згідно з ч. 5 ст. 124 Конституції України судові рішення ухвалюються судами іменем України і є обовязковими до виконання на всій території України. У п. 9 ч. 3 ст. 129 Конституції України до основних засад судочинства віднесено обовязковість рішень суду.

Судові рішення, що набрали законної сили, обовязкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обовязковість яких надана Верховною Радою України, і за її межами.

Так, відповідно до статей 1, 5 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження - це сукупність дій органів і осіб, зазначених у цьому Законі, спрямованих на примусове виконання рішень судів. Державний виконавець зобов'язаний вжити заходів примусового виконання рішень, встановлених цим Законом, неупереджено, своєчасно, повно вчиняти виконавчі дії.

Відповідно до ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Отже, у звязку з викладеним, з метою належного виконання судового рішення, суд вважає за можливе скасувати постанову державного виконавця про закінчення виконавчого провадження, з метою вчинення державним виконавцем дій, для встановлення кола правонаступників.

Що ж стосується вимог скаржника щодо зобовязання державного виконавця зупинити виконавче провадження по виконавчому документу та звернутися до суду з поданням про заміну сторони виконавчого провадження її правонаступником, то суд відмовляє в цій частині з урахуванням наступного.

Відповідно постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду з розгляду цивільних та кримінальних справ № 6 від 07.02.2016 року «Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судових рішень у цивільних справах» у разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов'язує державного виконавця або іншу посадову особу державної виконавчої служби задовольнити вимогу заявника та усунути допущені порушення або іншим шляхом поновлює його порушені права чи свободи . При цьому суд не має права зобов'язувати зазначених осіб до вчинення тих дій, які згідно із Законом про виконавче провадження можуть здійснюватися лише державним виконавцем або відповідною посадовою особою державної виконавчої служби.

Таким чином, суд не може перебирати на себе повноваження державного виконавця, оскільки такі дії державного виконавця передбачені та визначені Законом України «Про виконавче провадження».

Відповідно до ст. 451 ЦПК України за результатами розгляду скарги суд постановляє ухвалу. У разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобовязує державного виконавця або іншу посадову особу органу державної виконавчої служби, приватного виконавця усунути порушення (поновити порушене право заявника). Якщо оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність були прийняті або вчинені відповідно до закону, в межах повноважень державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця і право заявника не було порушено, суд постановляє ухвалу про відмову в задоволенні скарги.

Окрім цього, відповідно до ст. 453 ЦПК України про виконання ухвали, постановленої за результатами розгляду скарги, відповідний орган державної виконавчої служби, приватний виконавець повідомляють суд і заявника не пізніше ніж у десятиденний строк з дня її одержання.

Відповідно до ст. 452 ЦПК України судові витрати, повязані з розглядом скарги, покладаються судом на заявника, якщо було постановлено рішення про відмову в задоволенні його скарги, або на орган державної виконавчої служби чи приватного виконавця, якщо було постановлено ухвалу про задоволення скарги заявника.

Сторонами не було надано суду доказів про понесені судові витрати.

Провадження з виконання судових рішень є завершальною і невід'ємною частиною судового провадження по конкретній справі, а діючим законодавством не передбачено необхідність сплати судового збору за подання скарги на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця або іншої посадової особи державної виконавчої служби, приватного виконавця, тому за подання скарги судовий збір не сплачується і судові витрати по справі слід віднести за рахунок держави.

На підставі вище викладеного та керуючись ст. ст. 1218, 1219, 1231 ЦК України, ст. ст. 55, 447, 448, 449,451, 452, 453 ЦПК України, суд -

УХВАЛИВ:

Скаргу Акціонерного товариства «ДТЕК Дніпровські електромережі» на дії державного виконавця Металургійного відділу державної виконавчої служби м. Кривий Ріг Головного територіального управління юстиції Дніпропетровської області ОСОБА_2 щодо винесення постанови від 23.01.2018 року про закінчення виконавчого провадження з примусового виконання судового наказу №210/3887/15-ц (2-н/210/762/15) від 25.08.2015 року, виданого Дзержинським районним судом м. Кривого Рогузадовольнити частково.

Визнати дії державного виконавця Металургійного відділу державної виконавчої служби м. Кривий Ріг ГТУЮ у Дніпропетровській області ОСОБА_2 щодо винесення постанови від 23.01.2018 року про закінчення виконавчого провадження з примусового виконання виконавчого документа №210/3887/15-ц (2-н/210/762/15) від 25.08.2015 року Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу про стягнення з ОСОБА_3 на користь Публічного акціонерного товариства «ДТЕК Дніпрообленерго» боргу в розмірі 3012,76 грн. та судового збору 121,80 грн. неправомірними.

Зобовязати начальника Металургійного відділу державної виконавчої служби м. Кривий Ріг ГТУЮ у Дніпропетровській області скасувати винесену державним виконавцем Металургійного відділу ДВС КМУЮ у Дніпропетровській області ОСОБА_2 постанову про закінчення виконавчого провадження від 23.01.2018 року з примусового виконання виконавчого документа №210/3887/15-ц (2-н/210/762/15) від 25.08.2015 року Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу про стягнення з ОСОБА_3 на користь Публічного акціонерного товариства «ДТЕК Дніпрообленерго» боргу в розмірі 3012,76 грн. та судового збору 121,80 грн.

В іншій частині скаргу залишити без задоволення.

Судові витрати віднести на рахунок держави.

Зобовязати Металургійний відділ державної виконавчої служби м. Кривий Ріг ГТУЮ у Дніпропетровській області повідомити Дзержинський районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області та ПАТ «ДТЕК Дніпрообленерго» про виконання цієї ухвали в десятиденний строк з дня отримання копії ухвали, яка набрала законної сили.

Ухвала може бути оскаржена до Дніпровського апеляційного суду через Дзержинський районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області шляхом подачі апеляційної скарги в 15-денний строк з дня проголошення ухвали.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п'ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя: О. В. Хлистуненко