Справа № 525/982/18
Провадження № 2/525/24/2019
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11.03.2019 Великобагачанський районний суд Полтавської області в складі:

головуючого - судді Хоролець В.В.

при секретарі Хоменко М.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в селищі Велика Багачка Полтавської області в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог Білоцерківська сільська рада Великобагачанського району Полтавської області про визнання особи такою, що втратила право на користування жилим приміщенням,-

в с т а н о в и в:

З позову ОСОБА_1 вбачається, що їй на підставі договору купівлі - продажу житлового будинку та приватизованої земельної ділянки на праві приватної власності належить будинок, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 Згідно довідки про склад сім'ї, виданої Білоцерківською сільською радою Великобагачанського району Полтавської області від 11.06.2018 року № 1077 вбачається, що позивач має такий склад сім'ї: ОСОБА_2 - 1969 р.н. - не родич, ОСОБА_3 - 1984 р.н. - дочка, ОСОБА_4 - 1992 р.н. - дочка, ОСОБА_5 - 2006 р.н. - онук, ОСОБА_6 - 2014 р.н. - онук.

Однак, як зазначає позивач, ОСОБА_2 з червня 2009 року не проживає в житловому приміщенні. Складено акт обстеження матеріально - побутових умов проживання від 11 червня 2018 року; ОСОБА_2 не проживає в АДРЕСА_1, не сплачує комунальні платежі в утриманні житла участі не бере, його особистих речей у будинку не має і взагалі будинком він не цікавиться. Перешкод у користуванні жилим приміщенням позивач ОСОБА_1 відповідачу ОСОБА_2 не чинила. З 2009 року ОСОБА_2 проживає у АДРЕСА_2

Позивачка ОСОБА_1 вважає, що відповідач ОСОБА_2 втратив право на користування житловим приміщенням будинком АДРЕСА_1 у зв'язку з тривалою, понад один рік, без поважної причини відсутністю за місцем реєстрації, крім того він не сплачує за комунальні послуги, не несе інших витрат по його утриманню житлового приміщення, а тому позивач ОСОБА_1, як власник житла вимушена звернутися до Великобагачанського районного суду Полтавської області з даним позовом, оскільки відповідач ОСОБА_2 створює позивачу перешкоди у здійсненні права користування і розпорядження своїм майном.

Посилаючись на вищевикладені обставини, позивач вважає, що ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_8, є таким, що втратив право на користування житловим приміщенням, яке знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 (а.с.а.с.2-3).

З листа Білоцерківської сільської ради Великобагачанського району Полтавської області № 522 від 16.08.2018 року вбачається, що ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_8., уродженець АДРЕСА_2, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 (а.с.19), місце фактичного проживання сільській раді невідоме.

21.08.2018 року попереднім складом суду було відкрито цивільне провадження за правилами загального позовного провадження (а.с.20). Вбачається, що відповідач ОСОБА_2 за адресою фактичного місця свого проживання отримав судову повістку на 03.09.2018 року, однак в судове засідання не з'явився (а.с.27), за зареєстрованим місцем проживання він не проживає (а.с.28).

Після закінчення п'ятирічних повноважень головуючого судді Ячала дана справа в порядку ст. 33 ЦПК України передана на розгляд судді Великобагачанського районного суду Полтавської області Хоролець В.В., оскільки будь-яких інших суддів, які б мали право здійснювати судочинство у Великобагачанському районному суді не має. У зв'язку з перебуванням судді Великобагачанського районного суду Полтавської області Хоролець В.В. на лікарняному у період часу з 06.11.2018 року по 15.11.2018 року включно, тому процесуальний рух по справах не здійснювався.

Ухвалою суду від 27.11.2018 року цивільну справу за позовом ОСОБА_1 було прийнято до свого провадження в порядку загального позовного провадження і підготовче засідання призначено на 14.01.2019 року (а.с.61).

14.01.2019 року по даній справі проведено підготовче засідання і призначено судовий розгляд по суті справи (а.с.75).

В судове засідання від позивача ОСОБА_1 надійшла заява про підтримання заявлених позовних вимог та про розгляд справи на підставі наявних у справі доказів (а.с.88).

Відповідач у справі ОСОБА_2 в судові засідання 05.02.2019 року та 11.03.2019 року не з'явився, як вбачається з поштової кореспонденції, за місцем своєї реєстрації: АДРЕСА_1 він не проживає (а.с.96), він також повідомлений про день і час розгляду справи в порядку ч.11 ст.128 ЦПК України шляхом поміщення оголошення на веб-сайті суду (а.с.а.с.82,85), причин неявки суду не повідомив (однак, в силу ст.128 ЦПК України він вважається таким, що належним чином сповіщений про день і час розгляду справи). Відповідачу ОСОБА_2 також направлялося повідомлення про виклик в судові засідання 05.02.2019 року та 11.03.2019 року за місцем фактичного проживання, які він отримав 18.01.2019 року та 15.02.2019 року за місцем фактичного проживання в АДРЕСА_2 (а.с.а.с.84,98). Даний відповідач як вбачається з поштової кореспонденції, за місцем своєї реєстрації: АДРЕСА_1 він не проживає, але за місцем фактичного проживання він отримував поштову кореспонденцію, отже даний відповідач належним чином повідомлений про день та час розгляду справи по суті, однак відзив на позов у розумінні ст.178 ЦПК України даний відповідач суду не подавав.

Представник третьої особи у справі, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору Білоцерківська сільська рада Великобагачанського району Полтавської області в судове засідання не з'явився, від даної сільської ради до суду надійшов лист про не заперечення щодо задоволення позовних вимог та про розгляд справи у відсутність їх представника.

Представник позивача ОСОБА_8 подала письмове клопотання про проведення судового засідання у її відсутність, вказала, що позов підтримує.

У зв'язку з викладеним, суд вирішив за можливе розглянути справу в судовому засіданні 11.03.2019 року у відсутність учасників справи, на підставі наявних у справі доказів, з урахуванням норм ст.247 ЦПК України та Рішення Конституційного Суду України №16-рп/2011 від 08.12.2011 року (справа про фіксування судового процесу технічними засобами).

Суд, вивчивши та проаналізувавши матеріали справи і давши їм належну оцінку, приходить до висновку, що позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог Білоцерківська сільська рада Великобагачанського району Полтавської області про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням підлягає задоволенню, виходячи з таких підстав.

Відповідно до ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Згідно ст.5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін (ч.1 ст.12 ЦПК України).

Відповідно до ч.3 ст.12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно ст.13 ЦПК України (диспозитивність цивільного судочинства), суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

У розумінні цивільно-процесуального закону предмет позову - це матеріально-правова вимога позивача, стосовно якої він просить ухвалити рішення, у матеріальному розумінні - це певна річ (об'єкт), щодо якої виник спір.

Судом встановлено, що відповідно до технічного паспорта на садибний (індивідуальний) житловий будинок вбачається, що ОСОБА_1 в АДРЕСА_1 належить житловий будинок, паспорт виготовлено станом на 30.12.2002 року (а.с.а.с.4-6).

З акта від 11.06.2018 року, складеного депутатом Білоцерківської сільської ради Соколенко Л.М., в присутності свідків ОСОБА_10 та ОСОБА_11 вбачається, що ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_8., зареєстрований в будинку АДРЕСА_1 однак за даною адресою з червня 2009 року не проживає, проживає в АДРЕСА_2 (а.с.11).

З довідки, виданої виконкомом Білоцерківської сільської радою Великобагачанського району Полтавської області № 1077 від 11.06.2018 року вбачається, що в АДРЕСА_1 дійсно зареєстровані: ОСОБА_1, 1965 р.н.; ОСОБА_2, 1969 р.н. - не родич; ОСОБА_3, 1984 р.н. - дочка; ОСОБА_4, 1992 р.н. - дочка; ОСОБА_5, 2006 р.н. - онук; ОСОБА_6, 2014 р.н. - онук (а.с.12).

Відповідно до договору купівлі - продажу житлового будинку та приватизованої земельної ділянки від 12.03.2003 року вбачається, що ОСОБА_12 продала ОСОБА_1 належний їй житловий будинок з господарськими будівлями та приватизованою земельною ділянкою для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та ведення особистого підсобного господарства, які знаходяться в АДРЕСА_1, що в цілому складається з житлового будинку загальною площею 20,9 кв.м., земельної ділянки площею 0,40 га (а.с.13).

Доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, які мають значення для вирішення справи (ст.76 ЦПК України).

Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення (ч.2 ст.77 ЦПК України).

Частиною 1 ст.81 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до частин 5,6 ст.81 ЦПК України, докази подаються сторонами та іншими учасниками справи; доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Згідно ст.316 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. За ст.317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місце знаходження майна.

Відповідно до ч.1 ст.319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

У відповідності до ч.1 ст.381 ЦК України власник житлового будинку має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім'ї, інших осіб.

За ч.2 ст.386 ЦК України власник, який має підстави передбачати можливість порушення свого права власності іншою особою, може звернутися до суду з вимогою про заборону вчинення нею дій, які можуть порушити його право, або з вимогою про вчинення певних дій для запобігання такому порушенню.

Згідно ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

За ст.270 ЦК України фізична особа, серед іншого, має право на недоторканність особистого і сімейного життя, право на недоторканість житла, право на вільний вибір місця проживання та на свободу пересування.

У відповідності до ст.3 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» місце проживання - це адміністративно-територіальна одиниця, на території якої особа проживає строком понад шість місяців на рік. Місце перебування - це адміністративно-територіальна одиниця, на території якої особа проживає менше шести місяців на рік. Реєстрація - це внесення відомостей до паспортного документа про місце проживання або місце перебування із зазначенням адреси житла особи та внесення цих даних до реєстраційного обліку відповідного органу спеціально уповноваженого центрального органу виконавчої влади з питань реєстрації.

Згідно норм ст.383 ЦК України та ст.150 ЖК України громадянин, які мають у приватній власності будинок і користуються ним для особистого проживання і проживання членів їх сімей мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати та укладати інші не заборонені законом угоди. При цьому, обмеження чи втручання в право власника можливе лише з підстав, передбачених законом.

Об'єктом права власності особи може бути, зокрема, житло - житловий будинок, садиба, квартира (ст.ст.379,382 ЦК України).

Статтею 16 ЦК України визначено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Частина друга цієї статті визначає способи захист цивільних прав та інтересів.

Відповідно до ч.1 ст.156 ЖК України, а також з урахуванням положень ч.1 ст. 405 ЦК України члени сім'ї власника житла, які проживають разом з ним в будинку, що йому належить, користуються жилими приміщеннями в обсязі визначеному відповідно до угоди з власником.

Разом з цим, згідно норм ст.383 ЦК України та ст.150 ЖК України громадянин, які мають у приватній власності будинок (квартиру) і користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати та укладати інші не заборонені законом угоди. При цьому, обмеження чи втручання в право власника можливе лише з підстав, передбачених законом.

Згідно ч.2 ст.405 ЦК України член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ними і власником житла або законом.

Об'єктом права власності особи може бути, зокрема, житло - житловий будинок, садиба, квартира (ст.ст.379,382 ЦК України).

У ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, до якої Україна приєдналася 17.07.1997 року відповідно до закону №475/97-ВР від 17.07.1997 року «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року , першого протоколу та протоколів №2,4,7 та 11 до Конвенції» закріплені принципи непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд учиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею незалежно від волі інших осіб.

Системний аналіз змісту вказаних правових норм свідчить про те, що право члена сім'ї власника будинку користуватися цим житлом існує лише за наявності у власника права приватної власності на це майно. Із зазначеного слід дійти висновку, що виникнення права членів сім'ї власника будинку на користування цим будинком та обсяг цих прав залежить від виникнення у власника будинку права власності на цей будинок, а відтак - припинення права власності особи на будинок припиняє право членів її сім'ї на користування цим будинком.

При цьому, зазначені висновки не суперечать нормам ст.47 Конституції України, ст.9 ЖК України та ст.311 ЦК України, враховуючи, що право на житло (користування ним, усунення перешкод у користуванні ним) підлягає захисту лише у випадку порушення прав особи.

Верховний Суд України у своїй постанові від 05.11.2014 року висловив правову позицію про те, що аналіз статей 383,391,405 ЦК України та статті 156 ЖК дає підстави для висновку про те, що право членів сім'ї власника будинку користуватися цим жилим приміщенням може виникнути та існувати лише за наявності права власності на будинок в особи, членами сім'ї якого вони є; із припиненням права власності особи втрачається й право користування жилим приміщенням у членів його сім'ї. Таку ж позицію висловив Верховний Суд України у своїй постанові від 15.05.2017 року у справі №734/387/15-ц.

З доводів позовної заяви вбачається, що в будинку АДРЕСА_1 ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_8, був зареєстрований як колишній член сім'ї власника вищевказаного будинку. При цьому, будь-яких доказів про зворотнє стороною відповідача до суду не подавалися.

Суд приймає до уваги акт комісії від 11.06.2018 року про те, що ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_8., зареєстрований в будинку АДРЕСА_1, однак за даною адресою не проживає з 2009 року по даний час, оскільки зміст даного акта узгоджується з дослідженими матеріалами справи і ними не спростовується.

Отже, виходячи з сукупності вищевикладеного, вбачаються підстави для задоволення позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог Білоцерківська сільська рада Великобагачанського району Полтавської області про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст.41,55 Конституції України, ст.ст.16,270,316,317,319,381,383,386,391,392,405 ЦК України, ст.ст.3,7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», ст.ст.4,11,12,13,49,76-80,81,83,128,259,247,263-265,272-273 ЦПК України, суд, -

в и р і ш и в:

ОСОБА_13 ОСОБА_14 до ОСОБА_2, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог Білоцерківська сільська рада Великобагачанського району Полтавської області про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням - задовольнити.

ОСОБА_15 ОСОБА_16, ІНФОРМАЦІЯ_8, таким, що втратив право користування житловим приміщенням, яке знаходиться за адресою: с. Красногорівка Великобагачанського району Полтавської області, вулиця С.Бондаревського, будинок № 4.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо воно не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Полтавського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Відповідно до пп.15.5 п.15 розділу ХІІІ «Перехідні положення» ЦПК України, до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються учасниками справи через Великобагачанський районний суд Полтавської області.

На виконання п.4 ч.5 ст.265 ЦПК України судом зазначається повне найменування сторін: позивач: ОСОБА_1, яка зареєстрована та фактично проживає за адресою: АДРЕСА_1, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1, паспорт серії НОМЕР_3; відповідач: ОСОБА_2, який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 а фактично проживає в АДРЕСА_2, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2, паспорт серії НОМЕР_4; третя особа, яка не заявляє самостійних вимог Білоцерківська сільська рада Великобагачанського району Полтавської області, юридична адреса: Полтавська область Великобагачанського району с. Білоцерківка, вул. Першотравнева, 9, .

Суддя В.В. Хоролець