Справа № 461/7014/16-ц
Провадження № 2/461/49/19
УХВАЛА

07.10.2019 року суддя Галицького районного суду м. Львова Фролова Л.Д., розглянувши клопотання ОСОБА_1 про забезпечення доказів у цивільній справі за його позовом до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідачів товариство з обмеженою відповідальністю «Спільне Українсько-Кіпрське Підприємство «Лео Порто», про визнання недійсним договору купівлі-продажу частки в статутному капіталі господарського товариства, -

ВСТАНОВИВ:

У провадженні Галицького районного суду м. Львова перебуває зазначена цивільна справа, в якій ОСОБА_1 просить визнати недійсним договір купівлі-продажу частки у статутному капіталі ТОВ «Лео Порто» від 29 січня 2014 року № 29/01/14.

23 серпня 2019 року до суду надійшло клопотання позивача, в якому останній у порядку ст. 116 ЦПК України просив забезпечити докази шляхом їх витребування у відповідачів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 - оригінал договору купівлі-продажу частки у статутному капіталі ТОВ «Спільне Українсько-Кіпрське Підприємство «Лео Порто» № 29/01/14 від 29 січня 2014 року; у відповідача ОСОБА_2 - оригіналу розписки від 29 січня 2014 року, виданої ОСОБА_3 ОСОБА_2 ; у ТОВ «Спільне Українсько-Кіпрське Підприємство «Лео Порто» - оригіналу нової редакції статуту, оригіналу протоколу № 29/2014 загальних зборів учасників товариства від 29 січня 2014 року, документів, які підтверджують їх проведення та повноважень осіб; оригіналів рішень загальних зборів товариства про затвердження річних результатів діяльності товариства за 2013-2016 роки; у Головному управлінні ДФС України у Львівській області, ОСОБА_2 копії декларацій про майновий стан та доходи ОСОБА_3 та ОСОБА_2 та інформацію про суми отриманих доходів та сплачених ними податків за 2012-2015 роки; в Управлінні державної реєстрації Львівської міської ради належним чином завірені копії реєстраційної справи ТОВ «Спільне Українсько-Кіпрське Підприємство «Лео Порто». Свої вимоги ОСОБА_1 мотивував тим, що дані докази стосуються предмету доказування та необхідні для призначення експертизи, встановлення майнового стану учасників справи та інших обставин. Позивач у клопотанні зазначає також, що вказані докази не можуть бути самостійно отримані позивачем та такої можливості не буде у майбутньому.

Відповідно до ч. 1-2 ст. 116 ЦПК України суд за заявою учасника справи або особи, яка може набути статусу позивача, має забезпечити докази, якщо є підстави припускати, що засіб доказування може бути втрачений або збирання або подання відповідних доказів стане згодом неможливим чи утрудненим. Способами забезпечення судом доказів є допит свідків, призначення експертизи, витребування та (або) огляд доказів, у тому числі за їх місцезнаходженням, заборона вчиняти певні дії щодо доказів та зобов`язання вчинити певні дії щодо доказів. У необхідних випадках судом можуть бути застосовані інші способи забезпечення доказів, визначені судом.

Частиною 1 ст. 117 ЦПК України встановлені законодавчі вимоги до клопотання про забезпечення доказів, яка зокрема має містити:

1) найменування суду, до якого подається заява;

2) повне найменування (для юридичних осіб) або ім`я (прізвище, ім`я та по батькові) (для фізичних осіб) заявника, його місцезнаходження (для юридичних осіб) або місце проживання чи перебування (для фізичних осіб), поштові індекси, ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України, реєстраційний номер облікової картки платника податків (для фізичних осіб) за його наявності або номер і серія паспорта для фізичних осіб - громадян України, номери засобів зв`язку та адресу електронної пошти, за наявності;

3) повне найменування (для юридичних осіб) або ім`я (прізвище, ім`я та по батькові) (для фізичних осіб) іншої сторони (сторін), якщо вона відома заявнику, а також якщо відомі відомості, що її ідентифікують: її місцезнаходження (для юридичних осіб) або місце проживання чи перебування (для фізичних осіб), поштові індекси, ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України, реєстраційний номер облікової картки платника податків (для фізичних осіб) за його наявності або номер і серія паспорта для фізичних осіб - громадян України, відомі номери засобів зв`язку та адреси електронної пошти;

4) докази, забезпечення яких є необхідним, а також обставини, для доказування яких вони необхідні;

5) обґрунтування необхідності забезпечення доказів;

6) спосіб, у який заявник просить суд забезпечити докази, у разі необхідності - особу, у якої знаходяться докази;

7) перелік документів, що додаються до заяви.

У той же час, клопотання ОСОБА_1 від 23 серпня 2019 року не у повній мірі відповідає вимогам зазначеним нормам процесуального закону. Так, документ не містить обґрунтування необхідності забезпечення доказів, зокрема дійсної наявності підстав припускати що засіб доказування може бути втрачений або збирання або подання відповідних доказів стане згодом неможливим чи утрудненим. Аналізуючи у системному зв`язку положення ч. 1 ст. 84 та ч. 1 ст. 116 ЦПК України можливо чітко визначити, що метою заяви про забезпечення доказів є допомога особам, котрі беруть участь у справі, одержати для подання до суду докази, отримання яких у майбутньому може стати неможливим або ускладненим. Забезпечення доказів спрямоване на недопущення їх знищення чи втрати. При цьому, такі докази мають існувати на момент подання заяви про забезпечення доказів, і особа, яка подає відповідну заяву, повинна вказати на обставини, що можуть свідчити про те, що в майбутньому певний доказ може бути втрачений, або його стане складніше подати.

Позивачем не наведено жодної підстави, яка б свідчила про можливість втрати доказів або неможливості їх подання у майбутньому, а отже, ним не виконано імперативної вимоги п. 5 ч. 1 ст. 117 ЦПК України.

Суд, встановивши, що заяву про забезпечення доказів подано без додержання вимог цієї статті, повертає її заявнику, про що постановляє ухвалу (ч. 4 ст. 117 ЦПК України).

З урахуванням викладеного, суд вважає, що заява ОСОБА_1 від 23 серпня 2019 року про забезпечення доказів шляхом їх витребування не відповідає вимогам ч. 1 ст. 117 ЦПК України, а тому підлягає поверненню заявникові.

При поданні клопотання позивачем був сплачений судовий збір у розмірі 384,20 грн, який відповідно до вимог п. 2 ч. 1 ст. 7 Закону України «Про судовий збір» підлягає поверненню.

Керуючись ст.ст. 258-260 ЦПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Повернути позивачеві ОСОБА_1 клопотання про забезпечення доказів від 23 серпня 2019 року.

Зобов`язати управління Державної казначейської служби України у Галицькому районі м. Львова повернути ОСОБА_1 суму сплаченого судового збору у розмірі 384 (триста вісімдесят чотири) грн 20 коп., яка була внесена на рахунок 23 серпня 2019 року згідно з квитанцією № 42330.

Ухвала може бути оскаржена до Львівського апеляційного суду протягом 15 днів з дня її оголошення. У разі, якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга може бути подана протягом 15 днів з дня отримання копії ухвали.

Суддя Л.Д. Фролова