Справа № 186/328/14-ц
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 березня 2019 року Першотравенський міський суд Дніпропетровської області в складі:

головуючої - судді Янжули С.А.

при секретарі - Лиман Н.П.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Першотравенську подання державного виконавця Першотравенського міського відділу державної виконавчої служби ГТУЮ у Дніпропетровській області про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України до виконання зобов'язань боржнику ОСОБА_1,

ВСТАНОВИВ:

06 березня 2019 року державний виконавець Першотравенського міського відділу державної виконавчої служби ГТУЮ у Дніпропетровській області звернувся до суду з поданням про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України боржнику - ОСОБА_1, у праві виїзду за межі України без вилучення паспорта громадянина України для виїзду за кордон, до моменту фактичного виконання зобов'язань, згідно рішення Першотравенського міського суду Дніпропетровської області від 03 листопада 2014 року про стягнення з неї на користь ОСОБА_2 матеріальної шкоди 28 137,27 гривень та моральної шкоди 30 000,00 гривень, а всього: 58 137,27 гривень, посилаючись на ухилення боржника від виконання рішення суду, на підставі чого стягувач вважає, що боржник може перетнути державний кордон України з метою уникнення від виконання рішення суду.

Державний виконавець Бухтіярова Є.В. в судове засідання не з'явилася, надала заяву про розгляд справи в її відсутність, вимоги заяви підтримала.

Вивчивши матеріали справи, подання, суд вважає за необхідне в задоволенні подання відмовити, виходячи за наступного.

-п.19 частини 2 статті 18 Закону України «Про виконавче провадження»передбачено право державного виконавця у разі ухилення боржника від виконання зобовязань, покладених на нього рішенням, звертатися до суду за встановленням тимчасового обмеження у праві виїзду боржника - фізичної особи чи керівника боржника - юридичної особи за межі України до виконання зобовязань за рішенням або погашення заборгованості за рішеннями про стягнення періодичних платежів;

- відповідно ст.6 Закону України «Про порядок виїзду з України та в'їзду в Україну громадян України» передбачено,що громадянинові України може бути тимчасово відмовлено у виїзді за кордон, якщо він ухиляється від виконання зобов'язань, покладених на нього судовим рішенням, рішенням іншого органу/посадової особи/,- до виконання зобов'язань.

Згідно ст.441 ЦПК України тимчасове обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України може бути застосоване судом як захід забезпечення виконання судового рішення. Тимчасове обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України застосовується в порядку, визначеному цим Кодексом для забезпечення позову, із особливостями, визначеними цією статтею. Суд може постановити ухвалу про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України фізичної особи, яка є боржником за невиконаним нею судовим рішенням, на строк до повного виконання такого судового рішення. Ухвала про тимчасове обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України може бути постановлена за поданням державного або приватного виконавця, яким відкрито відповідне виконавче провадження. Суд негайно розглядає таке подання без повідомлення сторін та інших заінтересованих осіб за участю державного (приватного) виконавця.

Як вбачається з матеріалів справи рішенням Першотравенського міського суду Дніпропетровської області від 03 листопада 2014 року стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 матеріальної шкоди 28 137,27 гривень, моральної шкоди 30 000,00 гривень, а всього: 58 137,27 гривень, також стягнуто судовий збір на користь держави в розмірі 524,97 гривень.

Рішенням апеляційного суду Дніпропетровської області від 24 грудня 2014 року було частково задоволено апеляційну скаргу ОСОБА_1; рішення Першотравенського міського суду Дніпропетровської області від 03 листопада 2014 року в частині задоволення позовних вимог ОСОБА_2 про стягнення з ОСОБА_1 матеріальної шкоди 28 137 гривень та судового збору на користь держави в сумі 281,37 гривень скасовано та відмовлено в задоволенні позову в цій частині. В іншій частині рішення суду залишено без змін.

Судом було виписано виконавчий лист про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 суму боргу в розмірі 58 137,27 гривень, однак, за заявою ОСОБА_1 про виправлення помилки у виконавчому листі, ухвалою Першотравенського міського суду Дніпропетровської області від 12 жовтня 2015 року було виправлено помилку у виконавчому листі №186/328/14-ц та вказано: стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 у відшкодування моральної шкоди 30 000,00 гривень.

Вказана ухвала суду та виправлений виконавчий лист було направлено до Першотравенського МВ ДВС ГТУЮ в Дніпропетровській області.

Таким чином, підлягає стягненню з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 моральна шкода в розмірі 30 000,00 гривень, а не шкода в розмірі 58 137,27 гривень, як зазначає в поданні державний виконавець.

Крім того, в поданні державний виконавець вказує на те, що ним 14 березня 2018 року, 13 серпня 2018 року та 11 січня 2019 року на адресу боржника надсилалися виклики щодо явки до державного виконавця для надання пояснень щодо явки до виконавця для надання пояснень щодо причин невиконання рішення суду та зобов'язано подати декларацію про доходи та майно, попереджено боржника про відповідальність за неподання такої декларації або внесення до неї завідомо неправдивих відомостей, однак ОСОБА_1 на виклики не з'явилася, про причини неявки не повідомила.

Дійсно, матеріали справи містять копії таких викликів державного виконавця, однак дані про отримання цих викликів боржником - відсутні, тому стверджувати про належне повідомлення боржника про виклик, умисну її неявку та ухилення від виконання рішення суду, в даному випадку неможливо.

Заявник також вказує, що вжитими заходами встановлено, що боржнику належить на праві приватної власності квартира, однак ОСОБА_1 рішення не виконує.

Між тим, ухвалою Першотравенського міського суду Дніпропетровської області від 24 березня 2014 року, залишеною без змін ухвалою апеляційного суду Дніпропетровської області від 30 жовтня 2014 року, накладено заборону на відчуження майна ОСОБА_1 - в забезпечення позову в цивільній справі №186/328/14-ц.

Ухвала направлена до Першотравенського МВ ДВС ГТУЮ в Дніпропетровській області.

Лише 12 серпня 2015 року державним виконавцем винесено постанову про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження, згідно виконавчого листа №186/328/14-ц від 03 листопада 2014 року та накладено арешт на все майно боржника ОСОБА_1, а саме: на трикімнатну квартиру АДРЕСА_1.

Доказів щодо вжиття заходів задля реалізації арештованого майна та погашення суми боргу в розмірі 30 000,00 гривень, суду не надано.

Таким чином, надані докази не можуть свідчити про те, що боржник ОСОБА_1 умисно ухиляється від виконання рішення суду, може перетнути державний кордон України з метою уникнення від виконання вказаного рішення.

Свобода пересування є однією з фундаментальних свобод людини, яка тісно повязана з реалізацією інших, не менш важливих прав і свобод людини. Відповідно до ст. 33 Конституції України, свобода пересування і право на вільний вибір місця проживання належать кожній людині, яка на законних підставах перебуває на території України, і включають у себе свободу пересування територією України, право на вільний вибір постійного чи тимчасового місця проживання на території України, право вільно залишати територію України, право громадянина України в будь-який час повернутися в Україну.

Згідно Протоколу № 4 до Європейської конвенції про захист прав і основних свобод людини, здійснення права на вільне пересування, свободу місця проживання в межах території будь-якої держави і право залишати будь-яку країну, включаючи свою власну, не підлягає жодним обмеженням, за винятком тих, які запроваджуються згідно із законом і є необхідними в демократичному суспільстві, а саме: в інтересах національної або громадської безпеки; з метою підтримання громадського порядку або запобігання злочинів; для захисту здоров'я чи моралі; з метою захисту прав і свобод інших людей.

В рішенні ЄСПЛ в справі "Чанчіміно проти Італії" зазначено, що обмеження мають бути пропорційними, тобто вони повинні відповідати переслідуваній в законі цілі, бути обґрунтованими і необхідними в демократичному суспільстві.

З огляду на викладене, суд вважає за необхідне в задоволенні подання відмовити.

На підставі викладеного,керуючись ст.441 ЦПК України,- суд

ПОСТАНОВИВ:

В задоволенні подання державного виконавця Першотравенського міського відділу державної виконавчої служби ГТУЮ у Дніпропетровській області про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України до виконання зобов'язань боржнику ОСОБА_1 - відмовити.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається до Дніпровського апеляційного суду через Першотравенський міський суд протягом п'ятнадцяти днів з дня її проголошення.

У разі якщо ухвалу постановлено без участі особи,яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом п'ятнадцяти днів з дня отримання копії ухвали.

Суддя: С.А.Янжула