ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/4300/19 Справа № 185/5366/17 Суддя у 1-й інстанції - Головін В. О. Суддя у 2-й інстанції - Куценко Т. Р.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 вересня 2019 року Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Дніпровського апеляційного суду в складі:

головуючого - Куценко Т.Р.,

суддів: Демченко Е.Л., Макарова М.О.,

за участю секретаря - Синенка Є.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпро цивільну справу

за апеляційною скаргою

Публічного акціонерного товариства «Банк Камбіо»,

на заочне рішення Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 04 жовтня 2017 року у справі за позовом Публічного акціонерного товариства «Банк Камбіо» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , третя особа - фізична особа-підприємець ОСОБА_3 про звернення стягнення на предмет іпотеки, -

ВСТАНОВИЛА:

У липні 2017 року ПАТ «Банк Камбіо» звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , в якому просить в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором звернути стягнення на предмет іпотеки, а саме вбудоване приміщення на цокольному поверсі житлового будинку літ. А-5, загальною площею 159,70 кв.м., що розташоване за адресою: АДРЕСА_1 , що належить відповідачам, встановивши початкову ціну продажу 632 412 грн. /а.с.1-8/.

В обґрунтування позовних вимог посилався на те, що 12 липня 2013 року між ПАТ «Банк Камбіо» та ФОП ОСОБА_3 було укладено Кредитний договір № 757/01-2013. Відповідно до умов якого Банк надав позичальнику кредит у сумі 39 000,00 доларів США, зі сплатою 11,0 % процентів річних та з кінцевим терміном повернення всієї суми заборгованості 12 липня 2016 року. З метою забезпечення виконання зобов`язань позичальника перед Банком за Кредитним договором між Банком та фізичними особами ОСОБА_1 та ОСОБА_2 26 липня 2013 року було укладено Договір іпотеки, відповідно до умов якого іпотека забезпечує повне виконання грошових зобов`язань позичальника, що випливають з Кредитного договору № 757/01-2013 від 12 липня 2013 року, та додаткових угод до Кредитного договору, в тому числі зобов`язання щодо повернення кредиту, оплати процентів за користування кредитом, сплати штрафних санкцій (неустойки, штрафу, пені) в строки та випадках передбачених Кредитним договором. Крім того, відповідно до умов Договору іпотеки поручителі поручилися перед Банком своїм майном, а саме передали Банку в іпотеку нерухоме майно - вбудоване приміщення на цокольному поверсі житлового будинку літ. А-5, загальною площею 159,70 кв.м., що розташоване за адресою: АДРЕСА_1 , вартість іпотеки складає 632 412 грн.

За рішенням Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 25 листопада 2015 року було стягнуто солідарно зі ОСОБА_1 та ФОП ОСОБА_3 заборгованість за кредитом станом на 15 травня 2017 року у розмірі 33 827,25 доларів США. Рішенням апеляційного суду Дніпропетровської області від 20 липня 2016 року зазначене рішення в частині задоволення позовних вимог про солідарне стягнення з ОСОБА_4 заборгованості за Кредитним договором та стягнення з нього судового збору, було скасовано, провадження по справі в цій частині закрито, а в іншій частині залишено без змін. Тож наразі рішення про стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ «Банк Камбіо» заборгованості набрало законної сили та по ньому відкрито виконавче провадження, однак рішення суду не виконано і заборгованість не погашено, тому позивач просить задовольнити позов у повному обсязі.

Заочним рішенням Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 04 жовтня 2017 року задоволено заявлені позовні вимоги. В рахунок погашення заборгованості ФОП ОСОБА_3 за Кредитним договором № 757/01-2013 від 12 липня 2013 року в загальному розмірі 33 827,25 доларів США, з яких: заборгованість за основною сумою кредиту становить 25 748,58 доларів США; заборгованість за процентами за користування кредитом, нарахованими станом на 15 травня 2017 року становить 8 078,67 доларів США, звернуто стягнення на предмет іпотеки, а саме вбудоване приміщення на цокольному поверсі житлового будинку літ. А-5, загальною площею 159,70 кв.м., що розташоване за адресою: АДРЕСА_1 , що належить ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , встановивши початкову ціну продажу 632 412 грн., шляхом надання права іподекодержателю на продаж предмета іпотеки /а.с.99-104/.

Не погоджуючись з вказаним рішенням ПАТ «Банк Камбіо», подало апеляційну скаргу, в якій просить рішення суду скасувати та ухвалити нове судове рішення про задоволення позовних вимог про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом продажу на прилюдних торгах в процедурі виконавчого провадження посилаючись на те, що встановлене рішенням суду звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом надання права іпотекодержателю на продаж предмета іпотеки суперечить вимогам закону та позбавляє позивача можливості реалізувати зазначене рішення /а.с.112-113/.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та заявлених позовних вимог, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, з наступних підстав.

Судом встановлено, що 12 липня 2013 року між ПАТ «Банк Камбіо» та ФОП ОСОБА_3 було укладено Кредитний договір за № 757/01-2013 /а.с.34-39/.

Кредит було надано на ведення господарської діяльності у сумі 39 000,00 доларів США з датою повернення кредиту 12 липня 2016 року. Проценти за користування кредитними коштами встановлені на рівні 11,00 процентів річних.

Заочним рішенням Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 25 листопада 2015 року, ухваленим у цивільній справі №185/9375/15, стягнуто солідарно зі ОСОБА_1 та ОСОБА_3 на користь ПАТ «Банк Камбио» заборгованість за кредитним договором № 757/01-2013 від 12 липня 2013 року яка утворилася станом на 01 серпня 2015 року у розмірі 609 860, 12 грн., з яких поточна заборгованість за кредитом - 283 966,71 грн., прострочена заборгованість по кредиту - 263 524,08 грн., поточну заборгованість по процентам - 1 370,18 грн., прострочену заборгованість по процентам - 60 999,15 грн.

Рішенням Апеляційного суду Дніпропетровської області від 20 липня 2016 року заочне рішення Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 25 листопада 2015 року в частині задоволення позовних вимог ПАТ «Банк Камбіо» про солідарне стягнення з ОСОБА_3 заборгованості за Кредитним договором № 757/01-2013 від 12 липня 2013 року та стягнення з нього судового збору на користь держави в сумі 1 827 грн. скасовано, провадження по справі в цій частині закрито, а в іншій частині рішення залишено без змін.

Зазначене рішення набрало законної сили та по ньому було видано виконавчий лист і викрито виконавче провадження, проте заборгованість за Кредитним договором не погашено.

Виконання ФОП ОСОБА_3 своїх зобов`язань за Кредитним договором забезпечено іпотекою нерухомого майна, а саме 26 липня 2013 року між ПАТ «Банк Камбіо», ОСОБА_1 та ОСОБА_2 було укладено Договір іпотеки /а.с.42-50/, відповідно до умов якого Іпотекодавець передає Іпотекодержателю в іпотеку нерухоме майно, а саме вбудоване приміщення на цокольному поверсі житлового будинку літ. А-5, загальною площею 159,70 кв.м., що розташоване за адресою: АДРЕСА_1 , що належить ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , який 26 липня 2013 року посвідчено Тюріною В.Б. приватним нотаріусом Донецького міського нотаріального округу та зареєстровано в реєстрі за № 2059.

Ухвалюючи рішення по справі суд першої інстанції виходив з роз`яснень викладених у п.42 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» від 30 березня 2012 року та прийшов до висновку про задоволення позовних вимог банку шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором шляхом надання права іподекодержателю на продаж предмета іпотеки, встановивши початкову ціну продажу 632 412 грн.

З таким висновком колегія судів погодитись не може, виходячи з наступного.

Відповідно до статей 12 і 33 Закону одним зі способів захисту прав та інтересів іпотекодержателя є звернення стягнення на предмет іпотеки.

Закон визначає такі способи звернення стягнення на предмет іпотеки (частина третя статті 33 Закону): судовий (звернення стягнення на предмет іпотеки на підставі рішення суду); позасудовий: захист прав нотаріусом (звернення стягнення на предмет іпотеки на підставі виконавчого напису нотаріуса) або самозахист (згідно з договором про задоволення вимог іпотекодержателя).

Способами задоволення вимог іпотекодержателя під час звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом позасудового врегулювання на підставі договору про задоволення вимог іпотекодержателя або відповідного застереження в іпотечному договорі, яке прирівнюється до такого договору за своїми правовими наслідками, є (частина третя статті 36 Закону): 1) передача іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобов`язання у порядку, встановленому статтею 37 Закону; 2) право іпотекодержателя від свого імені продати предмет іпотеки будь-якій особі на підставі договору купівлі-продажу у порядку, встановленому статтею 38 Закону.

Способами задоволення вимог іпотекодержателя під час звернення стягнення на предмет іпотеки на підставі рішення суду є: 1) реалізація предмета іпотеки шляхом проведення прилюдних торгів (стаття 39 Закону); 2) продаж предмета іпотеки іпотекодержателем будь-якій особі-покупцеві (стаття 38 Закону).

Звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом встановлення у рішенні суду права іпотекодержателя від свого імені продати предмет іпотеки будь-якій особі на підставі договору купівлі-продажу у порядку, визначеному статтею 38 Закону, можливе лише за умови, що сторони договору іпотеки не передбачили цей спосіб задоволення вимог іпотекодержателя у договорі про задоволення вимог іпотекодержателя або в іпотечному застереженні, яке прирівнюється до такого договору за юридичними наслідками. Якщо ж сторони договору іпотеки передбачили такий спосіб задоволення вимог іпотекодержателя у договорі про задоволення вимог іпотекодержателя або в іпотечному застереженні, позовна вимога про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом встановлення у рішенні суду права іпотекодержателя від свого імені продати предмет іпотеки будь-якій особі на підставі договору купівлі-продажу у порядку, визначеному статтею 38 Закону, є неналежним способом захисту.

Частина друга статті 36 Закону, яка встановлює, що визначений договором спосіб задоволення вимог іпотекодержателя не перешкоджає іпотекодержателю застосувати інші встановлені цим Законом способи звернення стягнення на предмет іпотеки, означає, що у разі, якщо у договорі про задоволення вимог іпотекодержателя сторони передбачили обидва, вказані у частині третій статті 36 Закону, способи задоволення вимог іпотекодержателя (статті 37, 38 Закону), то їх наявність не перешкоджає іпотекодержателю застосувати: 1) судовий спосіб звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом задоволення вимог іпотекодержателя у спосіб реалізації предмета іпотеки на прилюдних торгах; 2) позасудовий спосіб звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки на підставі виконавчого напису нотаріуса.

За змістом припису частини другої статті 35 Закону визначена у частині першій цієї статті процедура подання іпотекодержателем вимоги про усунення порушення основного зобов`язання та/або умов іпотечного договору (яка передує прийняттю іпотекодержателем рішення про звернення стягнення на предмет іпотеки у позасудовий спосіб на підставі договору) не є перешкодою для реалізації іпотекодержателем права звернутись у будь-який час за захистом його порушених прав до суду з вимогами: 1) про звернення стягнення на предмет іпотеки у спосіб його реалізації шляхом проведення прилюдних торгів (статті 41-47 Закону) - незалежно від того, які способи задоволення вимог іпотекодержателя сторони передбачили у відповідному договорі (в іпотечному застереженні); 2) про звернення стягнення на предмет іпотеки у спосіб продажу предмета іпотеки іпотекодержателем будь-якій особі-покупцеві (стаття 38 Закону) - якщо у відповідному договорі (в іпотечному застереженні) сторони цей спосіб задоволення вимог іпотекодержателя, встановлений статтею 38 Закону, не передбачили.

Даного висновку прийшла Велика Палата Верховного Суду у постанові від 29 травня 2019 року у справі №310/11024/15-ц.

Зі змісту договору іпотеки від 26 липня 2013 року вбачається, що сторони договору узгодили умови звернення стягнення на предмет іпотеки у статті 7 договору. Зокрема, п.7.5 передбачено іпотечне застереження відповідно до якого звернення стягнення на предмет іпотеки може здійснюватись у позасудовому порядку шляхом продажу Іпотекодержателем предмета іпотеки будь-якій особі на підставі договору купівлі-продажу, з врахуванням особливостей, встановлених ст.38 Закону України "Про іпотеку".

Отже, враховуючи висновки Великої Палати Верховного Суду обраний судом першої інстанції у своєму рішенні спосіб звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом надання права іподекодержателю на продаж предмета іпотеки є неналежним способом захисту. За таких обставин рішення районного суду підлягає скасуванню.

Разом з цим, доводи апеляційної скарги банку відносно того, що заявлені позовні вимоги підлягають задоволенню у спосіб звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом продажу на прилюдних торгах в процедурі виконавчого провадження колегія суддів не може прийняти до уваги, оскільки з матеріалів справи вбачається, що ПАТ «Банк Камбіо» звернувся до суду з позовними вимогами про звернення стягнення на предмет іпотеки без обрання та уточнення певного способу цього звернення. Будь-яких уточнень та доповнень до позовних вимог банком здійснено не було. Керуючись ст.13 та ст.367 ЦПК України апеляційний суд розглядає справу в межах заявлених позовних вимог. В суді апеляційної інстанції не приймаються і не розглядаються позовні вимоги та підстави позову, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції. Таким чином, оскільки позовні вимоги щодо звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом продажу на прилюдних торгах в процедурі виконавчого провадження банком не були заявлені у суді першої інстанції вони не підлягають задоволенню у суді апеляційної інстанції.

За таких обставин заявлені позовні вимоги не підлягають задоволенню, оскільки позивачем не було визначено у який саме спосіб необхідно здійснити звернення стягнення на предмет іпотеки, в той час як суд позбавлений можливості визначити його самостійно.

Відповідно до ст. 89 ЦПК України виключне право оцінки доказів належить суду, який має оцінювати докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному повному та об`єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

З урахуванням вищевикладеного рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню, з ухваленням нового судового рішення про відмову в задоволенні позовних вимог ПАТ «Банк Камбіо».

керуючись ст.ст. 367, 374, 376, 381-383 ЦПК України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Банк Камбіо» - задовольнити частково.

Заочне Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 04 жовтня 2017 року - скасувати.

В задоволені позовних вимог Публічного акціонерного товариства «Банк Камбіо» - відмовити.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття. Постанова суду може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня її проголошення.

Головуючий: Т.Р. Куценко

Судді: Е.Л. Демченко

М.О. Макаров