Справа №: 343/2259/18
Провадження №: 2/0343/24/19
Р І Ш Е Н Н Я

I М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

07 березня 2019 року м. Долина

Долинський районний суд Iвано-Франкiвської областi в складi:

головуючого судді Лицура І.М.,

секретаря Бойків В.П.,

з участю адвоката ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Долина Івано-Франківської області справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 Вакарюса Антанасовича про визнання інформації недостовірною, зобов»язання її спростувати та стягнення моральної шкоди,-

В С Т А Н О В И В:

Стислий виклад позиції позивача та заперечень відповідача:

ОСОБА_2 звернувся в суд з позовом до ОСОБА_3, в якому, з урахуванням заяви про збільшення позовних вимог від 22.02.2019 року, просив визнати, що поширені відповідачем 12 жовтня 2018 року відомості про те, що він вчинив злочин, а саме: отримав хабар в розмірі 300-400 гривень за фабрикацію відносно нього адміністративної справи за ознаками ст. 173 КУпАП, не відповідають дійсності та принижують його честь, гідність і ділову репутацію, стягнути з відповідача 10 000,00 грн. відшкодування завданої моральної шкоди та зобов»язати його після набрання рішенням суду законної сили спростувати вказану недостовірну інформацію в такий же спосіб, у який вона була поширена, а також стягнути з останнього всі витрати по справі. Свої вимоги мотивував тим, що в Долинському районному суді Івано-Франківської області розглядалася справа про вчинення ОСОБА_3 адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 173 КУпАП. 12.10.2018 року в судовому засіданні при розгляді даної справи, під час допиту його в якості свідка, відповідач задав йому запитання: «скільки Ви взяли для того, щоб сфабрикувати справу» і сам же відповів: "300-400 грн." При цьому обізвав його словами: «подонок, сволоч і паскуда». Висловлювання відповідача містять дані про отримання ним хабара, що є недостовірною інформацією та принижує його честь, гідність і ділову репутацію. Це висловлювання є фактичними даними і не може вважатися оціночним судженням та підлягає спростуванню. В п. 15 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи» № 1 від 27.02.2009 року зазначено, що недостовірною вважається інформація, яка не відповідає дійсності або викладена неправдиво, тобто містить відомості про події та явища, яких не існувало взагалі або які існували, але відомості про них не відповідають дійсності (неповні або перекручені). Поширена відповідачем інформація є негативною і недостовірною, має ознаки наклепу та принижує його соціальну оцінку і професійну репутацію, особливо з урахуванням того, що він є працівником правоохоронного органу. Приниженням честі та гідності йому також завдано моральної шкоди, розмір відшкодування якої оцінює в суму 10 000,00 грн. Вищевказану неправдиву інформацію відповідач поширив в мережі Інтернет зі своїм коментарем, а тому повинен спростувати її в такий же спосіб.

Всудовому засіданні позивач та його представник згідно ордеру серії ІФ № 049453 на надання правової допомоги від 10.01.2019 року адвокат ОСОБА_1 підтримали заявлені вимоги з підстав, викладених в позовній заяві та просили позов задоволити в повному обсязі.

Відповідач відзиву на позов не подавав, однак в судовому засіданні позов не визнав, пояснивши, що жодної неправдивої та недостовірної інформації він про позивача не поширював. Дійсно, під час засідання Долинського районного суду Івано-Франківської області в справі про притягнення його до адміністративної відповідальності за ст. 173 КУпАП, під час допиту позивача як свідка, він спитав останнього, яку саме суму він отримав за фабрикацію щодо нього протоколу за вказаною статтею, оскільки у нього виникла підозра, що позивач отримав хабар за фальсифікацію вказаного протоколу, тому що будь-яких підстав для його складання не існувало. Суд підтвердив законність його дій, закривши справу про вчинення ним адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 173 КУпАП в зв»язку з відсутності в його діях складу правопорушення. Будь-якої недостовірної інформації про позивача він не поширював, у вчиненні якого-небудь злочину його не звинувачував, скільки в нього немає жодних доказів на підтвердження отримання позивачем хабара, а яке тільки його припущення, тому він і задав останньому відповідне запитання. Він запитав у ОСОБА_2, яку суму коштів він отримав за складання незаконного протоколу, однак будь-яких тверджень з цього приводу не висловлював і жодної неправдивої чи недостовірно інформації про нього не поширював. Вважає заявлений позов безпідставним та необгрунтованим, тим більше, що позивач жодним чином не мотивував розмір завданої йому моральної шкоди, не зазначив, хто і в який спосіб та на якому інтернетресурсі поширив оспорювану ним інформацію, а тому в задоволенні заявленого позову слід відмовити.

Заяви та клопотання учасників справи, процесуальні дії:

Ухвалою суду від 06.12.2018 року позовну заяву залишено без руху та надано позивачу строк для усунення вказаних в ухвалі недоліків.

13.12.2018 року поступила заява ОСОБА_2 про усунення вказаних в ухвалі суду від 06.12.2018 року недоліків.

14 грудня 2018 року відкрито провадження в даній справі.

21.01.2019 року відповідачем подано заяву про відвід судді Тураша В.А., яка задоволена ухвалою суду від 21.01.2019 року.

В підготовчому судовому засіданні 25.02.2019 року позивачем подано заяву про збільшення позовних вимог.

Ухвалою суду від 25.02.2019 року закрито підготовче провадження та призначено справу до розгляду по суті в cудовому засіданні.

Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин:

Як встановлено в судовому засіданні, 12.10.2018 року в ходірозгляду в Долинському районному суді Івано-Франківської області справи № 343/1587/18 про вчинення ОСОБА_3 адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 173 КУпАП, під час допиту в судовому засіданні в якості свідка ОСОБА_2, який працює дільничним інспектором Долинського ВП Калуського ВП ГУНП в Івано-Франківській області та складав щодо ОСОБА_4 протокол за ст. 173 КУпАП, відповідач задав йому запитання: «скільки Ви взяли для того, щоб сфабрикувати справу», яке одразу ж уточнив «300 чи 400 грн.?».

Даний факт підтверджується електронним записом вищевказаного судового засідання в справі № 343/1587/18, що долучений позивачем до матеріалів позовної заяви, а також долученим ним CD-R-диском, на якому наявний запис вказаної події, що був поширений в мережі Інтернет, що досліджені в судовому засіданні.

Оцінка суду:

Дослідивши та оцінивши всі здобуті й перевірені у судовому засіданні докази в їх сукупності, суд вважає, що заявлений позов до задоволення не підлягає, виходячи з наступного:

Частинами 1,4,7 ст. 77 ЦК України передбачено, що фізична особа, особисті немайнові права якої порушено внаслідок поширення про неї та (або) членів її сім'ї недостовірної інформації, має право на відповідь, а також на спростування цієї інформації. Спростування недостовірної інформації здійснюється особою, яка поширила інформацію. Спростування недостовірної інформації здійснюється у такий же спосіб, у який вона була поширена.

У відповідності до ст.ст. 297, 299 ЦК України, кожен має право на повагу до його гідності та честі. Гідність та честь фізичної особи є недоторканними. Фізична особа має право звернутися до суду з позовом про захист її гідності та честі. Фізична особа має право на недоторканність своєї ділової репутації. Фізична особа може звернутися до суду з позовом про захист своєї ділової репутації.

Згідно з п.15 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 1 від 27 лютого 2009 року "Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи", юридичним складом правопорушення, наявність якого може бути підставою для задоволення позову, є сукупність таких обставин: а) поширення інформації, тобто доведення її до відома хоча б одній особі у будь-який спосіб; б) поширена інформація стосується певної фізичної чи юридичної особи, тобто позивача; в) поширення недостовірної інформації, тобто такої, яка не відповідає дійсності; г) поширення інформації, що порушує особисті немайнові права, тобто або завдає шкоди відповідним особистим немайновим благам, або перешкоджає особі повно і своєчасно здійснювати своє особисте немайнове право.

Під поширенням інформації слід розуміти: опублікування її у пресі, передання по радіо, телебаченню чи з використанням інших засобів масової інформації; поширення в мережі Інтернет чи з використанням інших засобів телекомунікаційного зв'язку; викладення в характеристиках, заявах, листах, адресованих іншим особам; повідомлення в публічних виступах, в електронних мережах, а також в іншій формі хоча б одній особі. Поширенням інформації також є вивішування (демонстрація в громадських місцях плакатів, гасел, інших творів, а також розповсюдження серед людей листівок, що за своїм змістом та формою порочать гідність, честь фізичної особи або ділової репутації фізичної чи юридичної особи.

Аналізуючи досліджені в судовому засіданні докази в світлі наведених вище правових норм, суд приходить до висновку, що позивачем не доведено самого факту поширення відповідачем інформації, яка може бути визнана судом недостовірною, тобто не доведено існування юридичного складу правопорушення, наявність якого може бути підставою для задоволення позову, як це передбачено в п.15 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 27 лютого 2009 року № 1 «Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи», оскільки встановлено, що під час розгляду в Долинському районному суді Івано-Франківської області справи № 343/1587/18 про вчинення ОСОБА_3 адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 173 КУпАП, в ході допиту позивача в якості свідка, відповідач задав йому запитання про те, яку суму він отримав за «фабрикацію» щодо нього протоколу про адміністративне правопорушення: 300 чи 400 грн.?.

З наданого позивачем запису вказаного судового засідання чітко встановлено, що відповідач саме задав запитання, а не стверджував про будь-які протиправні дії позивача, тому відсутній сам факт поширення відомостей, що принижують його честь, гнідність та ділову репутацію.

За таких обставин, враховуючи, що позивачем не доведено факту поширення відповідачем недостовірної інформації, яка принижує його честь, гідність та ділову репутацію, в задоволенні його позову про визнання інформації недостовірною, зобов»язання її спростувати та стягнення моральної шкоди слід відмовити в зв»язку з безпідставністю заявлених позовних вимог.

Не підлягають також задоволенню і позовні вимоги про відшкодування завданої моральної шкоди та стягнення судових витрат, оскільки вони є похідними від позовних вимог про визнання інформації недостовірною, зобов»язання її спростувати.

При цьому суд також враховує, що вимога про стягнення відшкодування завданої моральної шкоди позивачем жодним чином не мотивована та не обгрутована, відсутні будь-які докази на підтвердження факту заподіяння йому моральних страждань та розміру їх відшкодування.

Що стосується вимоги позивача про спростування поширеної інформації, то вона також належно не обґрунтована, зокрема не вказано, на якому веб-сайті розміщено зазначений інформаційний матеріал, хто є його власником, не ставилося питання про залучення їх до участі в розгляді даної справи.

На підставі викладеного, ст. 3 Конституції України, ст.ст. 277,297,299 ЦК України, Постанови Пленуму Верховного Суду України від 27 лютого 2009 року № 1 «Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи», керуючись ст.ст. 263-265ЦПК України, суд,-

У Х В А Л И В :

В задоволенні позову ОСОБА_2 до ОСОБА_3 Вакарюса Антанасовича про визнання інформації недостовірною, зобов»язання її спростувати та стягнення моральної шкодивідмовити за безпідставністю позовних вимог.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до апеляційного суду Івано-Франківської області в 30-денний строк з дня його проголошення, а особами, що були відсутні в судовому засіданні, в той же строк з часу отримання його копії.

Позивач: ОСОБА_2, що проживає за адресою: 77500, Івано-Франківська область м.Долина пр. Незалежності, 19/23, ІПН: НОМЕР_1, паспорт серії СЕ № 479717, виданий Долинським РВ УМВУ України в Івано-Франківській області 28.11.2008 року

Відповідач: ОСОБА_3 Вакарюс Антанасович, що проживає за адресою: 77500, Івано-Франківська область м.Долина вул. Обліски, 14/6.

Суддя: