печерський районний суд міста києва
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 грудня 2019 року Печерський районний суд м. Києва у складі:

головуючого - судді Новака Р.В.,

при секретарі судового засідання - Сердюк К.О.,

розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження в м. Києві цивільну справу за позовом військової частини НОМЕР_1 до ОСОБА_1 про стягнення коштів,

ВСТАНОВИВ:

представник військової частини НОМЕР_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1 , в якому просить суд визнати відповідача винним у недотриманні ним обов`язків, визначених п. 1.3, абзацом 2 п. 1.6 розділу І «Загальні положення» Інструкції з організації обліку особового складу Збройних Сил України, стягнути суму збитків у розмірі 1784,94 грн. та судові витрати. Свої позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що у період з 24.01.2018 по 16.02.2018 було проведено аудит відповідності фінансово-господарської діяльності військової частини НОМЕР_1 за напрямком продовольчого забезпечення. В результаті перевірки обліку осіб, які перебували на котловому забезпеченні, встановлено наявність незаконних витрат добових видач продуктів харчування, зокрема, перебування на лікуванні у військовій частині НОМЕР_2 військовослужбовців військової частини НОМЕР_1 без атестатів на продовольство та не зняття даних військовослужбовців з продовольчого забезпечення у військовій частині НОМЕР_1 , що призвело до перевитрат продуктів харчування. Відповідно до результатів аудиту, безпідставно, на приготування їжі для фактично відсутніх військовослужбовців, у військовій частині НОМЕР_1 було витрачено добові видачі продуктів харчування, чим було нанесено матеріальний збиток державі у розмірі 1784,94 грн.

Ухвалою суду від 25.02.2019 у вказаній справі відкрито провадження за правилами позовного (спрощеного) провадження та учасників справи повідомлено про розгляд справи за правилами позовного (спрощеного) провадження, яким одночасно сторонам роз`яснено їх процесуальні права на подачу відповідних заяв по суті справи у встановлені строки.

Згідно ч. 1 ст. 174 ЦПК України, при розгляді справи судом у порядку позовного провадження учасники справи викладають письмово свої вимоги, заперечення, аргументи, пояснення та міркування щодо предмета спору виключно у заявах по суті справи, визначених цим Кодексом, що є правом учасників справи.

Як встановлено частиною 8 статті 178 ЦПК України, у разі ненадання учасником розгляду заяви по суті справи у встановлений судом або законом строк без поважних причин, суд вирішує справу за наявними матеріалами.

27.12.2019 на адресу суду надійшов відзив на позовну заяву, в якому відповідач просить в задоволенні позову відмовити з підстав його необґрунтованості. Зазначив, що облік особового складу вівся ним щоденно у порядку, визначеному Інструкцією №333. Зокрема, щодня відповідачем доповідалося начальнику штабу дивізіону про наявність особового складу, який у свою чергу у телефонному режимі (оскільки частина перебувала в зоні проведення Антитерористичної операції), у відповідності до вимог пункту 1.3 розділу І Інструкції №333, подавав зведені дані про наявність особового складу до штабу військової частини НОМЕР_1 . Вказує на те, що твердження позивача про те, що ОСОБА_1 належним чином не виконувалися обов`язки, визначені п. 1.3, абзацом 2 п. 1.6 розділу І Інструкції №333 не відповідає дійсності та фактично не доведено. Також, про необґрунтованість та безпідставність вимог, викладених у позовній заяві, беззаперечно свідчить той факт, що у період з 01.04.2016 по 07.04.2016, коли, за твердженням позивача з вини відповідача не знімався з продовольчого забезпечення у військовій частині НОМЕР_1 ОСОБА_2 , що призвело до безпідставної витрати продуктів харчування на суму 358,92 грн., відповідач знаходився у відпустці, про що свідчить запис, внесений до пункту 10 військового квитка серії НОМЕР_3 , зокрема з 30.03.2016 по 07.04.2016. Зазначене фізично унеможливлює встановлення факту вини відповідача, в зв`язку з чим просить відмовити у задоволенні позову.

Суд, дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, встановив наступні обставини та дійшов до наступних висновків.

Як вбачається з матеріалів справи і це встановлено судом, у період з 24.01.2018 по 16.02.2018 було проведено аудит відповідності фінансово-господарської діяльності військової частини НОМЕР_1 за напрямком продовольчого забезпечення. В результаті перевірки обліку осіб, які перебували на котловому забезпеченні, встановлено наявність незаконних витрат добових видач продуктів харчування, зокрема, перебування на лікуванні у військовій частині НОМЕР_2 військовослужбовців військової частини НОМЕР_1 без атестатів на продовольство та не зняття даних військовослужбовців з продовольчого забезпечення у військовій частині НОМЕР_1 , що призвело до перевитрат продуктів харчування. Відповідно до результатів аудиту, безпідставно, на приготування їжі для фактично відсутніх військовослужбовців, у військовій частині НОМЕР_1 було витрачено добові видачі продуктів харчування, чим було нанесено матеріальний збиток державі у розмірі 1784,94 грн.

Відповідно до п. 1.10 розділу 1 «Основні положення» Положення про продовольче забезпечення Збройних Сил України на мирний час, військовослужбовці, які мають право на отримання харчування за рахунок держави, по прибутті до військової частини зараховуються на продовольче забезпечення у частині наказом командира військової частини. Після чого для приготування їжі для зарахованих на продовольче забезпечення військовослужбовців виділяються і витрачаються продукти харчування.

Підставою для видання наказу про зарахування на продовольче забезпечення є атестат на продовольство, а також припис або посвідчення про відрядження, або відпускний квиток військовослужбовця.

Військовослужбовець, який має право на одержання харчування за рахунок держави, отримує продовольче забезпечення лише в одному місці в залежності від його перебування. При вибутті з військової частини військовослужбовець знімається в цій частині з продовольчого забезпечення і стає на продовольче забезпечення у іншій військовій частині за новим місцем його перебування.

З матеріалів позовної заяви вбачається, що при проведенні аудиту старшим інспектором відділу аудиту ресурсного забезпечення Південного територіального управління внутрішнього аудиту підполковником ОСОБА_3 було виявлено, що певна кількість військовослужбовців військової частини НОМЕР_1 вибували з військової частини НОМЕР_1 на лікування та перебували на лікуванні у військовій частині НОМЕР_2 , а у військовій частині НОМЕР_1 з продовольчого забезпечення не знімалася.

За приписами статті 15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

За змістом статті 9-1 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», продовольче забезпечення військовослужбовців здійснюється за нормами і в терміни, що встановлюються Кабінетом Міністрів України.

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом (ч. 1 ст. 81 ЦПК України).

Відповідно до п. 1.3 глави 1 розділу ІІ Інструкції №333, начальник штабу батальйону (дивізіону, ескадрильї) стосовно обліку особового складу зобов`язаний щомісяця перевіряти стан обліку особового складу в підрозділах батальйону (дивізіону, ескадрильї), наявність у підлеглих документів, що посвідчують особу військовослужбовця, своєчасність запису до них змінених облікових даних і перевіряти наявність ідентифікаційних жетонів з особистими номерами.

Як вбачається з копії наказу командира військової частини польова пошта НОМЕР_4 від 27.10.2016 №265, ОСОБА_1 звільнено за проходження служби без жодних претензій, без жодних заперечень з боку частини та виплачено всі премії у повному обсязі.

Таким чином, твердження представника позивача про те, що відповідачем належним чином не виконувалися обов`язки, визначені п. 1.3, абзацом 2 пункту 1.6 розділу І Інструкції №333 не відповідає дійсності та не доведено матеріалами справи.

Як вбачається з копії військового квитка ОСОБА_1 серії НОМЕР_3 , у період з 01.04.2016 по 07.04.2016, коли за твердженням представника позивача з вини відповідача не знімався з продовольчого забезпечення у військовій частині НОМЕР_1 ОСОБА_2 , що призвело до безпідставної витрати продуктів харчування на суму 358,92 грн., відповідач перебував у відпустці, в зв`язку з чим зазначене фізично унеможливлює встановлення факту вини ОСОБА_1 .

Аналізуючи зібрані докази в їх сукупності, встановлено, що позивачем не доведено належними та допустимими доказами свої позовні вимоги, зокрема, що відповідач вчинив дії по заподіянню матеріальної шкоди військовій частині НОМЕР_1 . Інших переконливих доказів, які б свідчили про обгрунтованість позовних вимог, суду надано не було.

Таким чином, враховуючи вищенаведені норми законодавства, оцінюючи належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, враховуючи встановлені в матеріалах справи обставини, суд дійшов висновку, що позовні вимоги задоволенню не підлягають.

На підставі наведеного, керуючись Законом України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», ст.ст. 12, 13, 76-83, 141, 229, 259, 263-265, 268, 273 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

В задоволенні позову військової частини НОМЕР_1 до ОСОБА_1 про стягнення коштів - відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана безпосередньо до Київського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня проголошення судового рішення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя Новак Р.В.