Провадження № 22-ц/802/218/19 Категорія: 48 Доповідач: Шевчук Л. Я.
ВОЛИНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28 лютого 2019 року місто Луцьк

Волинський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - судді Шевчук Л.Я.,

суддів - Грушицького А.І., Киці С.І.,

секретар с/з ОСОБА_1,

з участю:

позивача ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Луцьку цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3, третя особа на стороні відповідача, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, служба у справах дітей Луцької міської ради, про усунення перешкод у спілкуванні з дитиною та визначення способів участі одного із батьків у вихованні дитини, за апеляційною скаргою відповідача ОСОБА_3 на рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області від 26 вересня 2017 року,

В С Т А Н О В И В :

В липні 2017 року ОСОБА_2 звернувся в суд із зазначеним позовом, який обгрунтував тим, що рішенням Луцького міськрайонного суду від 06 березня 2015 року був розірваний шлюб між ним та відповідачкою ОСОБА_3, у них є дочка ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, на утримання якої він сплачує аліменти.

Посилаючись на те, що він має рівні права і обовязки з відповідачкою щодо виховання та спілкування зі своєю дочкою, а відповідач чинить йому перешкоди у цьому, позивач просив суд зобовязати відповідача не чинити йому перешкоди у спілкуванні із дочкою ОСОБА_4 та у її вихованні і визначити способи його участі у вихованні дитини.

Рішенням Луцького міськрайонного суду Волинської області від 26 вересня 2017 року позов ОСОБА_2 у даній справі задоволено.

Постановлено зобовязати відповідача ОСОБА_3 не чинити перешкоди позивачу ОСОБА_2 брати участь у спілкуванні із дочкою ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Зобовязано ОСОБА_3 не перешкоджати ОСОБА_2 брати участь у вихованні дитини та завчасно попереджати ОСОБА_2 про можливість та причини змін у визначеному порядку його зустрічей.

Визначено позивачу наступні способи його участі у вихованні дочки, а саме:

- з 9.00 години суботи до 18 години неділі І, ІІІ тижня місяця;

- спільний відпочинок у літній період протягом 14 днів.

Вирішено питання щодо розподілу судових витрат.

Не погоджуючись із постановленим судовим рішенням, відповідач подала апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення норм матеріального і процесуального права, просить рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення про відмову в задоволенні позовних вимог ОСОБА_2

В судовому засіданні позивач ОСОБА_2 апеляційну скаргу заперечив та просив скаргу залишити без задоволення, інші учасники справи в судове засідання не зявилися, хоча у встановленому законом порядку були повідомлені про час та місце розгляду справи.

Апеляційну скаргу відповідача слід залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції залишити без змін з наступних підстав.

Із матеріалів справи убачається, що позивач ОСОБА_2 та відповідач ОСОБА_3 перебували у зареєстрованому шлюбі, мають неповнолітню дочку ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с.5,7).

Також в судовому засіданні встановлено, що дочка сторін по справі Єлизавета проживає разом із своєю матірю.

Службою у справах дітей Луцької міської ради прийнято рішення про визначення наступних способів участі батька ОСОБА_2 у вихованні дочки ОСОБА_4 та у спілкуванні з нею:

- з 9.00 години суботи до 18.00 години неділі І, ІІІ тижня місяця;

- спільний відпочинок у літній період протягом 14 днів.

- зобовязано матір дитини ОСОБА_3 не перешкоджати ОСОБА_2 брати участь у вихованні дитини та завчасно попереджати про можливість та причини змін у визначеному порядку його зустрічей;

- зобовязано ОСОБА_2 чітко дотримуватися визначених годин побачень з дитиною та завчано попереджати ОСОБА_3 про можливість та причини змін у визначеному порядку його зустрічей.

Задовольняючи позовні вимоги ОСОБА_2 про визначення способів його участі у вихованні дитини, суд першої інстанції виходив з того, що батько і матір дитини мають рівні права щодо виховання та розвитку дитини, а з врахуванням того, що відповідачка чинить позивачу перешкоди брати участь у вихованні і спілкуванні з дитиною, суд визначив способи участі батька у вихованні та спілкуванні з дитиною.

Суд апеляційної інстанції погоджується з такими висновками суду, оскільки вони відповідають встановленим обставинам справи і зроблені з дотриманням вимог закону.

Відповідно до частин 1, 2 статті 27 Конвенції ООН про права дитини від 20.11.1989 року, ратифікованої постановою Верховної Ради України №789-ХІІ від 27.02.1991 року та яка набула чинності для України 27.09.1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

У статті 8 Закону України «Про охорону дитинства» зазначено, що кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх заміняють, несуть відповідальність за створення необхідних умов для всебічного розвитку дитини відповідно до законів України.

Статтею 141 СК України встановлено, що мати і батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини.

Той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов'язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею, а той із батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкоджати тому з батьків, хто проживає окремо, спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвиткові дитини (стаття 157 СК України).

Відповідно до статті 159 СК України, якщо той із батьків, з ким проживає дитина, чинить перешкоди тому з батьків, хто проживає окремо, у спілкуванні з дитиною та у її вихованні, зокрема якщо він ухиляється від виконання рішення органу опіки та піклування, другий із батьків має право звернутися до суду з позовом про усунення цих перешкод. Якщо той із батьків, з ким проживає дитина, чинить перешкоди тому з батьків, хто проживає окремо, у спілкуванні з дитиною та у її вихованні, зокрема якщо він ухиляється від виконання рішення органу опіки та піклування, другий із батьків має право звернутися до суду з позовом про усунення цих перешкод.

Суд визначає способи участі одного з батьків у вихованні дитини (періодичні чи систематичні побачення, можливість спільного відпочинку, відвідування дитиною місця його проживання тощо), місце та час їхнього спілкування.

В окремих випадках, якщо це викликано інтересами дитини, суд може обумовити побачення з дитиною присутністю іншої особи.

Під час вирішення спору щодо участі одного з батьків у вихованні дитини береться до уваги ставлення батьків до виконання своїх обов'язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров'я та інші обставини, що мають істотне значення, в тому числі стан психічного здоров'я одного з батьків, зловживання ним алкогольними напоями або наркотичними засобами.

Стаття 158 СК України передбачає, що за заявою матері, батька дитини орган опіки та піклування визначає способи участі у вихованні дитини та спілкуванні з нею того з батьків, хто проживає окремо від неї. Рішення про це орган опіки та піклування постановляє на підставі вивчення умов життя батьків, їхнього ставлення до дитини, інших обставин, що мають істотне значення. Рішення органу опіки та піклування є обов'язковим до виконання.

Отже, в судовому засіданні встановлено, що дочка сторін в даній справі проживає разом зі своєю матірю ОСОБА_3, яка чинить перешкоди батьку дитини ОСОБА_2 у вихованні дитини та у спілкуванні з дитиною.

Батько дитини ОСОБА_2 подав до органу опіки і піклування заяву про визначення способів його участі у вихованні дитини та у спілкуванні з нею і рішенням виконавчого комітету Луцької міської ради від 23 вересня 2016 року було визначено способи участі батька дитини у її вихованні та у спілкуванні з нею (а.с.8).

Проте, як було встановлено судом, мати дитини відповідач в даній справі ОСОБА_3 не виконує рішення органу опіки і піклування.

За таких обставин суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про задоволення позовних вимог ОСОБА_2

Доводи апеляційної скарги про те, судом при постановленні рішення не враховано, що відповідач разом із дочкою виїхала на проживання в Німеччину, не дають підстав для відмови в задоволенні позовних вимог ОСОБА_2, який, як батько, має рівні права з матірю щодо виховання та розвитку дочки.

Інші доводи апеляційної скарги не впливають на правильність рішення суду першої інстанції, яке постановлено з додержанням норм матеріального і процесуального права, підстав для його скасування колегія суддів не вбачає.

Керуючись ст.ст. 368, 334, 375, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, апеляційний суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу відповідача ОСОБА_3 залишити без задоволення.

Рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області від 26 вересня 2017 року в даній справі залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складене 04 березня 2019 року.

Головуючий

Судді