Ухвала

18 червня 2019 року

м. Київ

справа № 242/1792/18

провадження № 61-11218ск19

Верховний Суд у складі судді Касаційного цивільного суду Сердюка В. В., вирішуючи питання про відкриття касаційного провадження за касаційною скаргою Акціонерного товариства комерційного банку «Приватбанк» на рішення Селидівського міського суду Донецької області від 28 грудня 2018 року та постанову Донецького апеляційного суду від 23 квітня 2019 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства комерційного банку «Приватбанк» про визнання дій неправомірними та зобов`язання вчини певні дії,

ВСТАНОВИВ:

У квітні 2018 року ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до ПАТ КБ «ПриватБанк» про визнання дій неправомірними та зобов`язання вчини певні дії.

Позовна заява мотивована тим, що у 2012 році за його заявою у відділенні ПАТ КБ «Приватбанк» відкрито картковий рахунок та видана платіжна картка № НОМЕР_1 . За вказаною карткою йому встановлено кредитний ліміт. 28 жовтня 2014 року на мобільний телефон позивача надійшло смс-повідомлення з номеру « НОМЕР_2 » з якого йому стало відомо, що з карткового рахунку без його розпорядження списано спочатку 15 000,00 грн, а потім 6 000,00 грн, а також комісія банку у розмірі 600 грн. і 240 грн. Після вказаної події він одразу звернувся на «гарячу лінію» КБ «ПриватБанка» де оператор підтвердив факт несанкціонованого списання коштів і заблокував картковий рахунок. Звернення зареєстровано за № 5320 і йому повідомили про проведення перевірки. 29 грудня 2014 року йому зателефонували з банку і повідомили, що знайшли злочинця і вдалося повернути частину грошей у розмірі 2 000,00 грн. Відомості щодо вчинення злочину внесено до ЄРДР за №00327 28 січня 2015 року.

Після несанкціонованого зняття коштів з карткового рахунку, він фактично втратив можливість користування кредитним лімітом, тому баланс був від`ємним, а банк не повертав на рахунок зняті кошти. При цьому, 03 листопада 2015 року він отримав від банку смс-повідомлення з номеру « НОМЕР_3 » про те, що з його депозитного рахунку списано банком 14 745,73 грн на погашення простроченої заборгованості за кредитом.

Вважає, що банк діяв неправомірно, оскільки до закінчення дії договору, не приймаючи рішення про розірвання договору, без його дозволу зняв кошти з депозитного рахунку та направив їх на погашення кредиту, тобто коштів, якими заволоділи шахраї.

Враховуючи наведене, позивач просив визнати дії відповідача щодо списання коштів у сумі 14 745,73 грн протиправними, заборонити ПАТ КБ «Приватбанку» здійснювати безпідставне зняття без згоди позивача грошових коштів з його депозитного рахунку, зобов`язати ПАТ КБ «ПриватБанк» повернути йому безпідставно стягнуті кошти у розмірі 14 745,73 грн зарахувавши їх на депозитний рахунок згідно з договором № SAMDN3409, також зобов`язати ПАТ КБ «ПриватБанк» повернути ОСОБА_1 21 840,00 грн зарахувавши їх на картковий рахунок, з якого вони були несанкціоновано списані 28 жовтня 2014 року.

Рішенням Селидівського міського суду Донецької області від 28 грудня 2018 року, залишеним без змін постановою Донецького апеляційного суду від 23 квітня 2019 року, позовні вимоги задоволено. Визнано дії ПАТ КБ «ПриватБанк» щодо списання коштів у сумі 14 745,73 грн протиправними. Заборонено ПАТ КБ «ПриватБанк» здійснювати безпідставне зняття без згоди ОСОБА_1 грошових коштів із його депозитного рахунку згідно з договором № SAMDN3409. Зобов`язано ПАТ КБ «ПриватБанк» повернути ОСОБА_1 безпідставно стягнуті кошти у розмірі 14 745,73 грн зарахувавши їх на депозитний рахунок згідно з договором № SAMDN3409, укладеним між ПАТ КБ «ПриватБанк» і ОСОБА_1 Зобов`язано ПАТ КБ «ПриватБанк» повернути ОСОБА_1 21 840,00 грн зарахувавши на картковий рахунок по платіжній картці № НОМЕР_1 . Вирішено питання про розподіл судових витрат.

07 червня 2019 року Акціонерне товариство комерційний банк «Приватбанк» подало до Верховного Суду касаційну скаргу на рішення Селидівського міського суду Донецької області від 28 грудня 2018 року та постанову Донецького апеляційного суду від 23 квітня 2019 року, в якій, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить оскаржувані судові рішення скасувати та направити справу на новий розгляд до суду першої інстанції.

Верховний Суд дійшов висновку, що відсутні підстави для відкриття касаційного провадження з огляду на таке.

Стаття 129 Конституції України серед основних засад судочинства визначає забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.

Згідно з пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у малозначних справах, крім випадків, якщо: а) касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики; б) особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи; в) справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу; г) суд першої інстанції відніс справу до категорії малозначних помилково.

Відповідно до пунктів 1 та 2 частини шостої статті 19 ЦПК України для цілей цього Кодексу малозначними справами є справи, у яких ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб; справи незначної складності, визнані судом малозначними, крім справ, які підлягають розгляду лише за правилами загального позовного провадження, та справ, ціна позову в яких перевищує п`ятсот розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Прожитковий мінімум для працездатних осіб вираховується станом

на 01 січня календарного року, в якому подається скарга (частина дев`ята статті 19 ЦПК України).

Статтею 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2019 рік» установлено, що з 01 січня 2019 року прожитковий мінімум на одну працездатну особу становить 1 921,00 грн.

Ціна позову у цій справі становить 36 585,73 грн, тобто суму, яка станом

на 01 січня 2019 року не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (1 921, 00 грн * 100 = 192 100, 00 грн).

Отже, Верховний Суд вважає, ця справа є малозначною в силу своїх властивостей, при цьому суд врахував предмет позову та характер правовідносин, у яких виник спір.

Касаційна скарга не містить посилання на випадки, передбачені пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України, за наявності яких судове рішення у малозначній справі підлягає касаційному оскарженню.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, яка є джерелом права (стаття 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини»), умови прийнятності касаційної скарги, відповідно до норм законодавства, можуть бути суворішими, ніж для звичайної заяви. Зважаючи на особливий статус суду касаційної інстанції, процесуальні процедури у суді касаційної інстанції можуть бути більш формальними, особливо, якщо провадження здійснюється судом після їх розгляду судом першої інстанції, а потім судом апеляційної інстанції (рішення у справах: «Levages Prestations Services v. France» від 23 жовтня 1996 року; «Brualla Gomez de la Torre v. Spain» від 19 грудня 1997 року).

Згідно з вимогами пункту 1 частини другої статті 394 ЦПК України суддя-доповідач відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.

З урахуванням наведеного, оскільки заявником подано касаційну скаргу на судові рішення у малозначній справі, що не підлягають касаційному оскарженню, а обставини, передбачені пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України, не встановлені, то відсутні підстави для відкриття касаційного провадження у справі.

Керуючись статтею 129 Конституції України, пунктами 1 та 2 частини шостої, частиною дев`ятою статті 19, пунктом 2 частини третьої статті 389, пунктом 1 частини другої статті 394 ЦПК України, Верховний Суд

УХВАЛИВ:

У відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою Акціонерного товариства комерційного банку «Приватбанк» на рішення Селидівського міського суду Донецької області від 28 грудня 2018 року та постанову Донецького апеляційного суду від 23 квітня 2019 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства комерційного банку «Приватбанк» про визнання дій неправомірними та зобов`язання вчини певні дії, відмовити.

Копію ухвали та додані до скарги матеріали направити особі, яка подала касаційну скаргу.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя В. В. Сердюк