Справа № 755/3995/19
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"20" вересня 2019 р.Дніпровський районний суд м. Києва у складі:

головуючого судді: Гончарука В.П.,

за участі секретаря: Гриценко О.І.,

позивача: ОСОБА_1 ,

відповідача: ОСОБА_2 ,

представника третьої особи: Дубінчук Л.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , треті особи: Служба у справах дітей Дніпровської районної у м. Києві державної адміністрації, Орган опіки та піклування Києво-Святошинської районної державної адміністрації Київської області про поновлення батьківських прав, -

В С Т А Н О В И В :

Позивач ОСОБА_1 звернулася до Дніпровського районного суду м. Києва з позовом, в якому просить суд поновити їй батьківські права відносно її дітей - доньок ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Позовні вимоги обгрунтовані тим, що матір`ю дітей ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 є ОСОБА_1 - позивач по справі, що підтверджено копіями свідоцтв про народження дітей.

Відповідно до рішення Дніпровського районного суду міста Києва від 13.01.2011 року ОСОБА_1 позбавлена батьківських прав відносно її малолітніх дітей - дочок ОСОБА_5 та ОСОБА_6 та призначено опікуном дітей ОСОБА_2 . Крім цього, було позбавлено батьківських прав і батька дитини ОСОБА_7 ОСОБА_8 .

Однак, на даний час позивач налагодила свої стосунки як зі своєю рідною сестрою, яка є опікуном її доньок, так і безпосередньо з самими дітьми. В результаті чого, відповідач добровільно погодилася передати позивачу дітей, і з липня 2018 року її доньки проживають разом з нею, остання бере безпосередню участь у їх вихованні, приділяє їм багато часу, спілкуюся та матеріально утримує. Відповідач не заперечує проти проживання дітей з позивачем, згідна на поновлення за позивачем батьківських прав стосовно її доньок, та вони підтримуємо нормальні відносини.

Таким чином, на даний час зникли обставини, які були підставою для позбавлення позивача батьківських прав, вона має можливість і бажання виконувати батьківські обов`язки, та переконана, що є всі підстави для поновлення їй батьківських прав відносно доньок.

18 червня 2019 року ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва відкрито провадження в цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , треті особи: Служба у справах дітей Дніпровської районної у м. Києві державної адміністрації, Органу опіки та піклування Києво-Святошинської районної державної адміністрації Київської області про поновлення батьківських прав, розгляд справи постановлено провести в порядку загального позовного провадження.

Позивач у судовому засіданні підтримала позовні вимоги в повному обсязі виходячи з підстав викладених у змісті позовної заяви, просила прийняти рішення, яким їх задовольнити. Крім того, зазначила, що змінила ставлення до виховання дітей, проживає разом з дітьми та її чоловіком у власній квартирі, докорінно змінила в кращий бік спосіб та умови свого життя і свою поведінку, веде добропорядний спосіб житі я. має постійних дохід, та без участі відповідача утримує доньок матеріально. Крім того, на даний час веде здоровий спосіб життя, не має наркотичної, алкогольної, ігрової чи іншого виду залежності, не хворіє на жодні інфекційні чи вірусні захворювання, що можуть бути небезпечні для оточуючих.

Відповідач у судовому засіданні визнала позовні вимоги в повному обсязі виходячи з підстав викладених у змісті позовної заяви, просила прийняти рішення, яким їх задовольнити.

Представник третьої особи Органу опіки та піклування Києво-Святошинської районної державної адміністрації Київської області у судовому засіданні підтримала позовні вимоги в повному обсязі виходячи з підстав викладених у змісті позовної заяви, просила прийняти рішення, яким їх задовольнити.

Представник третьої особи Служби у справах дітей Дніпровської районної у м. Києві державної адміністрації в судове засідання не з`явився, про день час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином. До суду надійшля заява про розгляд справи без його участі, в якій просить суд прийняти рішення в найкращих інтересах дітей.

Розглянувши заяву відповідача про визнання позову в підготовчому засіданні, суд приходить до наступного висновку.

Положенням ч.4 ст. 200 ЦПК України передбачено, що ухвалення в підготовчому засіданні судового рішення у разі визнання позову проводиться в порядку, встановленому статтею 206 цього кодексу. Статтею 206 ЦПК України передбачено, що відповідач може визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті або в окремій письмовій заяві. У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи та інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову в прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд.

Оскільки визнання відповідачем позову у даному випадку не суперечить закону та не порушує права свободи та інтереси інших осіб, тому суд приходить до висновку про прийняття визнання позову відповідачем та про винесення рішення по суті справи у підготовчому засіданні.

Всебічно проаналізувавши обставини справи в їх сукупності, оцінивши за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на повному і об`єктивному розгляді справи, зібрані по справі докази, керуючись законом, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст. 15 ЦК України кожна особа має права на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Згідно частин 1 та 2 статті 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути, зокрема, визнання правочину недійсним.

Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Згідно із ч. 1 ст. 19 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється у порядку іншого судочинства.

В судовому засіданні встановлено, що матір`ю дітей ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 є ОСОБА_1 - позивач по справі, що підтверджено копіями свідоцтв про народження дітей.(а.с. 13,14).

Відповідно до рішення Дніпровського районного суду міста Києва від 13.01.2011 року ОСОБА_1 позбавлена батьківських прав відносно її малолітніх дітей - дочок ОСОБА_5 та ОСОБА_6 та призначено опікуном дітей ОСОБА_2 . Крім цього, було позбавлено батьківських прав і батька дитини ОСОБА_7 ОСОБА_8 .(а.с. 7-8).

Відповідно до частини третьої статті 51 Конституції України сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою.

Частиною першою статті 8 Закону України «Про охорону дитинства» передбачено, що кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку.

Виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці (частина перша статті 12 Закону України «Про охорону дитинства»).

Частиною сьомою статті 7 СК України передбачено, що дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, установлених Конституцією України, Конвенцією про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованою Постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року № 789-XII (далі - Конвенція про права дитини), іншими міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Відповідно до пунктів 1, 2 статті 3 Конвенції про права дитини в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Дитині забезпечується такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом.

Статтею 9 Конвенції про права дитини визначено, що держави-учасниці поважають право дитини, яка розлучається з одним чи обома батьками, підтримувати на регулярній основі особисті відносини і прямі контакти з обома батьками, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають окремо і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини.

Згідно з частинами першою-четвертою статті 150 СК України батьки зобов`язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини, піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя, поважати дитину.

Відповідно до частини першої статті 155 СК України здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності.

Відповідно до ч. 1 ст. 169 СК України мати, батько, позбавлені батьківських прав, мають право на звернення до суду з позовом про поновлення батьківських прав.

Згідно з ч. 4 цієї статті суд перевіряє, наскільки змінилася поведінка особи, позбавленої батьківських прав, та обставини, що були підставою для позбавлення батьківських прав, і постановляє рішення відповідно до інтересів дитини.

Таким чином, як вбачається з матеріалів справи та було встановлено в ході судового розгляду, що позивач не перебуває під наркологічним диспансерно - динамічним наглядом, що підтверджується Довідкою № 411531 від 20.02.2019 року. виданою Київською міською наркологічною клінічною лікарнею «Соціотерапія».(а.с. 15).

Також, за результатами проходження профілактичного наркологічного огляду в КМНКЛ «Соціотерапія» Департаменту охорони здоров`я м. Києва, у позивача не виявлено наркологічних протипоказань, зокрема для керування автотранспортом, що підтверджується Сертифікатом серії 10 НОМЕР_1 від 25.02.2019 року. (а.с. 16).

Психоневрологічних розладів позивач не має. на обліку у лікаря-гісихіатра не перебуває, що підтверджується Довідкою від 19.02.2019 р.. виданою ТМО «Психіатрія» у м. Києві Київської міської психоневрологічної лікарні №2.(а.с. 17).

Відповідно Довідки Міністерства внутрішніх справ серія ААА № 0724148, ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_5 , станом на 12.08.2019 року до кримінальної відповідальності не притягувалась, не знятої чи не погашеної судимості не має та в розшуку не перебуває.

Також, у позивача відсутні прояви туберкульозу, що підтверджується Консультативним висновком Київської міської туберкульозної лікарні №1 від 25.02.2019 року.(а.с. 18).

11 травня 2011 року позивачка зареєструвала шлюб із ОСОБА_9 , що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії НОМЕР_2 . (а.с. 19).

Сторонами в судовому засіданні не заперечувався той факт, що з липня 2018 року діти позивача ОСОБА_3 та ОСОБА_4 . - проживають разом з нею та її чоловіком ОСОБА_9 , у квартирі АДРЕСА_1 , що належить позивачу на праві приватної власності, що підтверджується Довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно №57592256.

Разом з тим, на праві власності позивачу ОСОБА_1 , належить автомобіль KIA Cerato д/н НОМЕР_3 , що підтверджується свідоцтвом про реєстрацію ТЗ НОМЕР_4 . (а.с. 34).

Крім того, позивач веде добропорядний спосіб життя, підтримує добросусідські відносини, не має конфліктних ситуацій з іншими мешканцями будинку, громадський спокій не порушує, позитивно характеризується за місцем проживання, що підтверджується характеристиками виконкому Петропавлівсько-Борщагівської сільської ради № 1 -12/188 та № 1 -12/189 від 18.02.2019 р.. Довідкою №223 від 18.02.2019 р.. Довідкою про реєстрацію місця проживання особи №538 від 18.02.2019 р.; Актом депутата сільської ради Савченко О.В . від 18.02.2019 р.; Актом обстеження житлово-побутових умов проживання сім`ї від 18.02.2019 р. затверджений начальником служби у справах дітей та сім`ї Києво-Святошинської РДА.(а.с. 22-27).

Згідно довідок ГУ ДФС у м. Києві: №3182/С/26-15-53-07 від 15.01.2019 року, №20597/0/26-15-53-07 від 22.02.2019 року, №20591/Ф/26-15-53-07 від 22.02.2019 року позивач та її чоловік здійснюють підприємницьку діяльність як Фізичні особи-підприємці та отримують стабільний дохід, що є достатнім для матеріального забезпечення дітей, а саме, оплачувати їм поточні витрати, придбавати їм харчування, лікування. одяг, повсякденні приналежності, відвідування навчальних закладів та гуртків, шкільне спорядження та інвентар.

Відповідно до ст. 169 СК України, мати, батько, позбавлені батьківських прав, мають право на звернення до суду з позовом про поновлення батьківських прав. Поновлення батьківських прав неможливе, якщо дитина була усиновлена і усиновлення не скасоване або не визнане недійсним судом. Поновлення батьківських прав неможливе, якщо на час розгляду справи судом дитина досягла повноліття. Суд перевіряє, наскільки змінилася поведінка особи, позбавленої батьківських прав, та обставини, що були підставою для позбавлення батьківських прав, і постановляє рішення відповідно до інтересів дитини. При вирішенні справи про поновлення батьківських прав одного з батьків суд бере до уваги думку другого з батьків, інших осіб, з ким проживає дитина.

Пунктом 19 Постанови Пленуму Верховного суду України № 3 від 30 березня 2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» визначено, що особам, позбавленим батьківських прав, надано право звернутися до суду з позовом про їх поновлення. Розглядаючи такі справи, суди зобов`язані перевіряти, наскільки змінилися поведінка особи та обставини, що були підставою для позбавлення її батьківських прав. При вирішенні питання про поновлення батьківських прав одного з батьків суд бере до уваги думку другого з них та інших осіб, із якими проживає дитина, враховує її інтереси, а також думку дитини, якщо вона її може висловити.

В судовому засіданні встановлено, що на час розгляду справи неповнолітня ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 та малолітня ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 усиновлені не були.

В судовому засіданні не здобуто доказів, що поновлення позивачу батьківських прав відносно неповнолітньої ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 та малолітньої ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 буде суперечити їх інтересам.

Виходячи з вищевикладеного позов підлягає задоволенню, оскільки обставини, які були підставою для позбавлення позивача батьківських прав суттєво змінилися, позивач здатна та має бажання виконувати свої обов`язки по вихованню та утриманню дітей, а також змінила своє ставлення до своїх доньок та свого життя в цілому.

Відповідно частин 1, 3 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цьогоКодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності.

Згідно ч. 1 ст. 81 Цивільного процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно зі статтею 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Рішення суду, як найважливіший акт правосуддя, покликане забезпечити захист гарантованих Конституцією України прав і свобод людини та здійснення проголошеного Основним Законом України принципу верховенства права. У зв`язку з цим суди повинні неухильно додержуватись вимог про законність і обґрунтованість рішення у цивільній справі.

Відхиляючи будь-які доводи сторін чи спростовуючи подані стороною докази, суди повинні у мотивувальній частині рішення навести правове обґрунтування і ті доведені фактичні обставини, з огляду на які ці доводи або докази не взято до уваги судом. Викладення у рішенні лише доводів та доказів сторони, на користь якої приймається рішення, є порушенням вимог щодо рівності всіх учасників судового процесу перед законом і судом.

Згідно з усталеною практикою Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ), яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення (рішення у справі «Ruiz Torija v. Spain» від 09 грудня 1994 року, серія А, № 303А, § 29). Хоча національний суд має певну свободу розсуду щодо вибору аргументів у тій чи іншій справі та прийняття доказів на підтвердження позицій сторін, орган влади зобов`язаний виправдати свої дії, навівши обґрунтування своїх рішень (рішення у справі «Suominen v. Finland» від 01 липня 2003 року № 37801/97, § 36,). Ще одне призначення обґрунтування рішення полягає в тому, щоб продемонструвати сторонам, що вони були почуті. Крім того, вмотивоване рішення дає стороні можливість оскаржити його та отримати його перегляд вищою інстанцією. Лише за умови винесення обґрунтованого рішення може забезпечуватись публічний контроль здійснення правосуддя (рішення у справі «Hirvisaari v. Finland» від 27 вересня 2001 року № 49684/99, § 30).

З огляду на вищевикладене, беручи до уваги всі встановлені судом факти і відповідні їм правовідносин, належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок у їх сукупності, суд приходить до висновку про задоволення позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , треті особи: Служба у справах дітей Дніпровської районної у м. Києві державної адміністрації, Орган опіки та піклування Києво-Святошинської районної державної адміністрації Київської області про поновлення батьківських прав.

Питання, щодо стягнення судових витрат в межах даної цивільної справи було вирішено у відповідності до ст. 141 ЦПК України.

Керуючись ст. 51 Конституції України, ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства», ст.ст. 150, 155, 169, 170 Сімейного кодексу України, п. 19 постанови Пленуму Верховного суду України № 3 від 30 березня 2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав», ст.ст. 12, 13, 81, 89, 133, 141, 200, 206, 247, 259, 263, 264-265, 273, 353, 430 ЦПК України, суд -

У Х В А Л И В :

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , треті особи: Служба у справах дітей Дніпровської районної у м. Києві державної адміністрації, Орган опіки та піклування Києво-Святошинської районної державної адміністрації Київської області про поновлення батьківських прав - задовольнити.

Поновити батьківські права ОСОБА_1 , щодо неповнолітньої ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 та малолітньої ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 .

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 768,40 гривень.

Рішення може бути оскаржене до Київського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Відомості щодо учасників справи:

Позивач: ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_6 , ідентифікаційний номер НОМЕР_5 , зареєстрована та проживає: АДРЕСА_2 ).

Відповідач: ОСОБА_2 (ідентифікаційний номер НОМЕР_6 , зареєстрована та проживає: АДРЕСА_3 ).

Треті особи: Служба у справах дітей Дніпровської районної у м. Києві державної адміністрації: (02094, м. Київ, вул. Краківська, 20, ).

Орган опіки та піклування Києво-Святошинської районної державної адміністрації Київської області: (03115, м. Київ, пр. Перемоги, 126, ).

Суддя