Справа пр. №2/756/1799/19
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

01 жовтня 2019 року Оболонський районний суд міста Києва в складі:

головуючого - судді Андрейчука Т.В.,

за участю секретаря судового засідання - Лісовенка О.О.,

учасники справи:

позивач - ОСОБА_1 ,

позивач - ОСОБА_2 ,

представник позивачів - ОСОБА_3 ,

відповідач - ОСОБА_4 ,

представник відповідача - ОСОБА_5 ,

розглянувши у загальному позовному провадженні у судовому засіданні в залі судових засідань в м. Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 , яка діє в своїх інтересах та в інтересах малолітнього ОСОБА_6 , ОСОБА_2 до ОСОБА_4 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, - Оболонська районна в м. Києві державна адміністрація, про встановлення порядку користування квартирою, -

в с т а н о в и в:

Позивачки ОСОБА_1 (до зміни прізвища - ОСОБА_1 ), яка діяла в своїх інтересах та в інтересах малолітнього сина ОСОБА_6 , та ОСОБА_2 звернулися до суду в порядку цивільного судочинства з позовом до ОСОБА_4 про встановлення порядку користування квартирою.

Свої позовні вимоги позивачки обґрунтовували тим, що вони є власниками 2/3 частин квартири АДРЕСА_1 . Іншим співвласником згаданої квартири є ОСОБА_4 , якому належить 1/3 частини квартири.

Загальна площа квартири АДРЕСА_1 становить 64,5 кв. м. Вона обладнана лоджією площею 6,7 кв. м та складається з трьох кімнат житловою площею 40,7 кв. м, у тому числі: перша кімната площею 10,7 кв. м, друга кімната площею 13,3 кв. м, третя кімната площею 16,7 кв. м, кухні площею 7,9 кв. м, коридору площею 12,0 кв. м, ванної площею 2,5 кв. м, вбиральні площею 1,4 кв. м.

ОСОБА_1 та ОСОБА_2 стверджували, що вони не можуть дійти згоди з відповідачем щодо порядку користування квартирою АДРЕСА_1 . Відповідач вчинив насильство в сім`ї психологічного характеру щодо позивача ОСОБА_1 .

З урахуванням наведеного позивачки просили суд встановити порядок користування квартирою АДРЕСА_1 , виділивши позивачам в користування кімнати площею 16,7 кв. м, 13,3 кв. м та лоджію, а відповідачеві ОСОБА_4 - кімнату площею 10,7 кв. м, залишивши у спільному користуванні коридор, кухню, ванну та вбиральню.

У судовому засіданні позивачка ОСОБА_1 просила суд задовольнити позов з підстав, наведених у позовній заяві, просила суд встановити порядок користування квартирою АДРЕСА_1 , виділивши їй в користування кімнату 13,3 кв. м, ОСОБА_2 - кімнату площею 16,7 кв. м та лоджію, а відповідачеві - кімнату площею 10,7 кв. м, залишивши у спільному користуванні коридор, кухню, ванну та вбиральню.

Позивачка ОСОБА_2 у судовому засіданні просила суд задовольнити позов з мотивів, наведених у позовній заяві, просила суд встановити порядок користування квартирою АДРЕСА_1 , виділивши їй в користування кімнату площею 16,7 кв. м та лоджію, ОСОБА_1 - кімнату площею 13,3 кв. м, а відповідачеві - кімнату площею 10,7 кв. м, залишивши у спільному користуванні коридор, кухню, ванну та вбиральню.

Представник позивачів підтримав вимоги своїх довірителів, просив суд встановити порядок користування квартирою АДРЕСА_1 , виділивши ОСОБА_2 в користування кімнату площею 16,7 кв. м та лоджію, ОСОБА_1 - кімнату площею 13,3 кв. м, а відповідачеві - кімнату площею 10,7 кв. м, залишивши у спільному користуванні коридор, кухню, ванну та вбиральню.

Відповідач подав до суду відзив на позовну заяву, в якому позовні вимоги визнав частково, просив суд встановити порядок користування квартирою АДРЕСА_1 , виділивши йому в користування кімнату площею 13,3 кв. м, позивачам - кімнату площею 16,7 кв. м та лоджію, а малолітньому сину ОСОБА_6 - кімнату площею 10,7 кв. м, залишивши у спільному користуванні коридор, кухню, ванну та вбиральню.

У судовому засіданні відповідач ОСОБА_4 не заперечував проти виділення в користування його доньки ОСОБА_2 кімнати площею 16,7 кв. м, колишній дружині ОСОБА_1 - кімнати площею 10,7 кв м, а йому просив виділити у користування кімнату площею 13,3 кв. м. Інші приміщення квартири відповідач просив суд залишити у спільному користуванні сторін справи.

Заслухавши вступні слова позивачів, їх представника, відповідача, його представника, дослідивши матеріали справи, зібрані у справі докази, суд дійшов такого висновку.

Матеріалами справи засвідчується, що позивач ОСОБА_1 та відповідач ОСОБА_4 є колишнім подружжям, а позивач ОСОБА_2 - їх донькою.

Судом з`ясовано, що сторонам справи на праві спільної часткової власності належить квартира АДРЕСА_1 . Кожен з них є власником 1/3 частини згаданого об`єкта нерухомості.

У технічному паспорті на квартиру зазначено, що її загальна площа становить 64,5 кв. м. Вона обладнана лоджією площею 6,7 кв. м та складається з трьох кімнат житловою площею 40,7 кв. м, у тому числі: перша кімната площею 10,7 кв. м, друга кімната площею 13,3 кв. м, третя кімната площею 16,7 кв. м, кухні площею 7,9 кв. м, коридору площею 12,0 кв. м, ванної площею 2,5 кв. м, вбиральні площею 1,4 кв. м. (а. с. 24).

Судом встановлено, що між сторонами справи склались неприязні стосунки, між ними виникають конфлікти, позаяк вони не можуть досягти згоди щодо порядку користування квартирою АДРЕСА_1 . На сьогодні позивач ОСОБА_2 користується кімнатою площею 16,7 кв м, позивач ОСОБА_1 - кімнатою площею 10,7 кв. м, а відповідач - кімнатою площею 13,3 кв. м.

За приписами ч. 1 ст. 383 ЦК України власник житлового будинку, квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім`ї, інших осіб і не має права використовувати його для промислового виробництва. Власник квартири може на свій розсуд здійснювати ремонт і зміни у квартирі, наданій йому для використання як єдиного цілого, - за умови, що ці зміни не призведуть до порушень прав власників інших квартир та нежитлових приміщень у багатоквартирному будинку та не порушать санітарно-технічних вимог і правил експлуатації будинку.

Ч. 1 ст. 356 ЦК України передбачено, що власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю.

Згідно з положеннями ч. ч. 1, 2 ст. 358 ЦК України право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою. Співвласники можуть домовитися про порядок володіння та користування майном, що є їхньою спільною частковою власністю.

Нормою ч. 3 ст. 358 ЦК України визначено, що кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності.

Пленум Верховного Суду України в п. 14 постанови від 22 грудня 1995 року №20 "Про судову практику у справах за позовами про захист приватної власності" роз`яснив, що квартира, яка є спільною сумісною чи спільною частковою власністю, на вимогу учасника (учасників) цієї власності підлягає поділу в натурі, якщо можливо виділити сторонам ізольовані жилі та інші приміщення з самостійними виходами, які можуть використовуватися як окремі квартири або які можна переобладнати в такі квартири. У протилежному випадку може бути встановлено порядок користування приміщеннями квартири, якщо про це заявлено позов.

Норма ч. 3 ст. 358 ЦК України свідчить про те, що первинне значення у врегулюванні відносин між співвласниками має домовленість. Очевидним є те, що рішення суду не може підмінити собою їх домовленості. Водночас при виникненні конфліктної ситуації, яка унеможлює добровільне встановлення порядку користування спільним майном між співвласниками, такий порядок користування може встановити суд.

При здійсненні права власності співвласниками щодо спільного майна потрібно враховувати правову природу такої власності, адже співвласникам належить так звана ідеальна частка у праві власності на спільне майно, яка є абстрактним вираженням співвідношення в обсязі прав співвласників спільної власності. Отже, кожному з них належить не частка у спільному майні, а частка у праві власності на це майно. Визнання за кожним зі співвласників права на конкретну частину майна в натурі спричинить припинення спільної власності. Поняття ж реальної частки використовується при поділі спільного майна в натурі в разі припинення його спільного правового режиму, а також може застосовуватися відповідно до ч. 3 ст. 358 ЦК України при встановленні співвласниками порядку користування спільним майном в натурі згідно з розмірами належних їм часток.

Таким чином, потрібно розмежовувати порядок поділу спільної власності з метою припинення такого її режиму і порядок встановлення користування спільним майном.

У цій справі спірні правовідносини стосуються не поділу квартири, а встановлення порядку спільного користування нею.

Оскільки спірні правовідносини не стосуються розподілу майна для припинення права спільної часткової власності і такий правовий режим зберігається, у користування сторонам спору необхідно надати приміщення, адекватні розміру їх часток у праві власності на спільне майно.

При цьому, як зазначив Верховний Суд у своїй постанові від 08 серпня 2018 року у справі №308/11707/14-ц, допускається можливість відійти в незначних обсягах від відповідності реальних часток ідеальним у зв`язку з неможливістю забезпечити їх точну відповідність. Таке рішення не змінює розміру часток співвласників у праві власності на спільне майно, не порушує їх прав як власників.

Зважаючи на те, що сторонам справи неможливо виділити в користування ті частини спільного майна в натурі, які б точно відповідали їх частці у праві спільної часткової власності, суд при встановленні порядку користування квартирою АДРЕСА_1 вважає за необхідне відійти від відповідності реальних часток ідеальним.

Встановлюючи порядок користування квартирою АДРЕСА_1 , суд виходить з того порядку, який склався між сторонами на сьогодні, ураховує те, що позивач ОСОБА_1 та відповідач ОСОБА_4 не заперечували проти виділення в користування позивачеві ОСОБА_2 кімнати площею 16,7 кв. м.

При цьому суд звертає увагу на те, що малолітній син ОСОБА_1 та ОСОБА_4 - ОСОБА_6 не є співвласником квартири, а тому не може заявляти вимог про встановлення порядку користування нею. Таким чином, ОСОБА_1 не вправі пред`являти такий позов в інтересах сина.

Отже, суд дійшов висновку про необхідність виділити в користування ОСОБА_2 кімнату площею 16,7 кв. м, ОСОБА_1 - кімнату площею 10,7 кв. м, а ОСОБА_4 - кімнату площею 13,3 кв. м.

Також суд залишає у спільному користуванні сторін справи коридор, кухню, ванну, вбиральню та лоджію. Необхідність залишення лоджії у спільному користуванні ОСОБА_1 , ОСОБА_2 та ОСОБА_4 обґрунтовується тим, що згідно з технічним паспортом на квартиру АДРЕСА_1 вихід на лоджію можливий не тільки з кімнати площею 16,7 кв. м, яку суд виділив в користування ОСОБА_2 , а й з кухні, яка залишена судом у спільному користуванні сторін.

Відповідно до ст. ст. 15, 16, 356, 358, 382, 383 ЦК України, керуючись ст. ст. 5, 12, 13, 81, 141, 259, 263, 264, 265, 280, 281 ЦПК України, суд, -

в и р і ш и в:

Позов ОСОБА_1 , яка діє в своїх інтересах та в інтересах малолітнього ОСОБА_6 , ОСОБА_2 до ОСОБА_4 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, - Оболонська районна в м. Києві державна адміністрація, про встановлення порядку користування квартирою - задовольнити частково.

Встановити порядок користування квартирою АДРЕСА_1 , виділивши ОСОБА_2 в користування кімнату площею 16,7 кв. м, ОСОБА_1 - кімнату площею 10,7 кв. м, ОСОБА_4 - кімнату площею 13,3 кв. м, залишивши у спільному користуванні коридор, кухню, ванну, вбиральню та лоджію.

У задоволенні решти позовних вимог - відмовити.

Стягнути з ОСОБА_4 (зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 ; реєстраційний номер облікової картки платника податків - НОМЕР_1 ) на користь ОСОБА_1 (зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 ; реєстраційний номер облікової картки платника податків - НОМЕР_2 ) судовий збір у сумі 1409 (тисяча чотириста дев`ять) гривень 60 (шістдесят) копійок.

Рішення суду може бути оскаржено в апеляційному порядку до Київського апеляційного суду шляхом подання в тридцятиденний строк з дня проголошення рішення суду апеляційної скарги.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Т.В. Андрейчук

Повний текст рішення виготовлено 03 жовтня 2019 року