КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

09 жовтня 2019 року Київський апеляційний суд в складі:

суддя-доповідач Оніщук М.І.,

судді Шебуєва В.А., Крижанівська Г.В.,

розглянув у порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Києво-Святошинського районного суду Київської області від 09 липня 2019 року по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Адвокатського об`єднання «Анвальт» про стягнення заборгованості по заробітній платі,

В С Т А Н О В И В:

У квітні 2019 року ОСОБА_1 звернувся до Києво-Святошинського районного суду Київської області з позовом до Адвокатського об`єнднання «Анвальт» згідно з яким просив: стягнути з Адвокатського об`єднання «Анвальт» на його користь заборгованість по заробітній платі у сумі у сумі 18 615,00 грн.

В обґрунтування позовних вимог зазначав, що відповідно до наказу № 3 від 10.04.2018 року він був прийнятий на посаду адміністратора в Адвокатське об`єднання «Анвальт» з окладом згідно зі штатним розписом.

Відповідно до індивідуальних відомостей про застраховану особу від 13.02.2019 року відповідач нарахував йому заробітну плату у наступних сумах: за квітень 2018 року - 2 419,95 грн., за травень 2018 року - 3 723,00 грн., за червень 2018 року - 3 728,00 грн., за липень 2018року - 3 382,56 грн.

Разом з тим, вказував, що починаючи з серпня 2018 року відповідач припинив виплачувати йому заробітну плату.

Вказані обставини змусили його написати заяву про звільнення за власним бажанням з 31.12.2018 року, яка була надіслана відповідачу 11.12.2018 року.

Водночас, отримавши вказану заяву ще 12.12.2018 року, відповідач жодним чином на неї не відреагував, а саме: не ознайомив його з наказом про звільнення, не повернув належним чином заповнену трудову книжку, а також не виплатив заробітну плату.

За вказаних обставин, а також посилаючись на те, що на день звільнення АО « Анвальт » має перед ним заборгованість по заробітній платі у розмірі 18 615,00 грн., просив позов задовольнити.

Рішенням Києво-Святошинського районного суду Київської області від 09.07.2019 року у задоволенні позову відмовлено (а.с. 135-143).

В апеляційній скарзі позивач, посилаючись на невідповідність висновків суду першої інстанції фактичним обставинам справи, просить рішення скасувати та ухвалити нове про відмову у задоволенні позову

Так, в обгрунтування своєї апеляційної скарги, позивач вказує, що суд першої інстанції помилково дійшов висновку про те, що він не працював у відповідача в період з 20.07.2018 року по 31.12.2018 року, адже наявні в матеріалах справи докази в їх сукупності, покладені судом в основу оскаржуваного рішення, не підтверджують вказаних обставин.

Водночас, зазначає, що договори з ПАТ «Платинум Банк» та АТ «Банк «Фінанси та Кредит» про надання ним послуг були укладені задовго до видачі наказу № 5-К від 20.07.2018 року про звільнення з посади, а відповідно укладеного з ПАТ «Дельта Банк» договором він працював 40 хв. на день, що не є повним робочим днем.

Крім того, вважає, що для повного з`ясування обставин справи в частині встановлення дійсності звільнення з займаної посади саме 20.07.2018 року суд першої інстанції мав би витребувати у відповідача відповідні докази, зокрема штатний розпис АО «Анвальт», виписку з журналу обліку його робочого часу, копію відомостей про його ознайомлення з умовами оплати праці, розміром і строком виплати заробітної плати, виписку з книги обліку трудових книжок та вкладиш до них.

Також, вказує, що суд першої інстанції не надав належної оцінки тій обставині, що відповідач не видав йому під розписку трудову книжку із записами як про прийняття на роботу, так і про звільнення з займаної посади (а.с. 144-146).

Одночасно з апеляційною скаргою позивачем подано й клопотання про витребування доказів від відповідача.

В свою чергу, позивачем не надано жодних доказів на підтвердження як неможливості подання доказів до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього, так і здійснення всіх залежних від нього дій, спрямованих на отримання наведених у клопотанні доказів.

За вказаних обставин, а також враховуючи положення ст. 367 ЦПК України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній доказами.

Ухвалою Київського апеляційного суду від 15.08.2019 року відкрито апеляційне провадження у справі та надано учасникам справи строк для подання відзиву на апеляційну скаргу (а.с. 156, 157).

Ухвалою Київського апеляційного суду від 27.08.2019 року справу призначено до апеляційного розгляду в письмовому провадженні без повідомлення учасників справи.

Заслухавши доповідь судді, вивчивши та дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість ухвали в межах доводів апеляційної скарги, обговоривши доводи апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, виходячи з наступних підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Відповідно до ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Згідно з вимогами статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до нормматеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.

Як встановлено судом першої інстанції та вбачається з матеріалів справи, відповідно до наказу № 3 від 10.04.2018 року позивач був прийнятий на посаду адміністратора в Адвокатське об`єднання «Анвальт» з окладом згідно зі штатним розписом.

Разом з тим, наказом № 5-К від 20.07.2018 року позивача було звільнено з посади адміністратора за власним бажанням.

Звертаючись до суду з позовом, позивач, як на підставу для його задоволення, вказував, що оскільки його звільнення відбулося 31.12.2018 року, відповідач має перед ним заборгованість по заробітній платі за період з серпня 2018 року до 31.12.2018 року у розмірі 18 615,00 грн.

Так, у відповідності до ст. 21 Закону України «Про оплату праці» працівник має право на оплату своєї праці відповідно до актів законодавства і колективного договору на підставі укладеного трудового договору.

При цьому, як встановлено ст. 94 КЗпП України, заробітна плата - це винагорода, обчислена, яка правило, у грошовому виразі, яку власник або працівникові за виконану ним роботу.

Разом з тим, як вірно встановлено судом першої інстанції, позивач з серпня 2018 року по грудень 2018 року фактично не виконував службові обов`язки адміністратора у АО «Анвальт», оскільки тривалий час перебував на території Автономної республіки Крим, що підтверджується відповіддю Державної прикордонної служби від 20.05.2019 року про те, що він неодноразово у період з липня 2018 року по грудень 2018 року виїжджав на територію Автономної республіки Крим.

Крім того, з матеріалів справи вбачається, що у період з липня 2018 року по грудень 2018 року позивач був працевлаштований одночасно в кількох банках, а саме ПАТ «Платинум Банк», ПАТ «Дельта Банк», ПАТ «Банк «Фінанси і Кредит» що підтверджується відповідними відповідями даних банків, наданих останніми наказами про прийом на роботу ОСОБА_1 та цивільно-правовими договорами, укладеними між банком та ОСОБА_1 про виконання певної роботи.

Будь-яких доказів, які б підтверджували фактичне виконання позивачем службових обов`язків адміністратора у АО «Анвальт» у період з серпня по грудень 2018 року, матеріали справи не містять.

Доводи апелянта про те, що його було звільнено з займаної посади 31.12.2018 року, спростовуються наявним в матеріалах справи наказом про його звільнення з 20.07.2018 року, який, в свою чергу, є чинним та позивачем не оскаржується.

Інші доводи апеляційної скарги, з огляду на предмет даного спору, а також встановлені обставини справи, жодним чином не впливають на спірні правовідносини, оскільки не доводять та не спростовують обставини фактичного невиконання позивачем своїх службових обов`язків в період з серпня 2018 року по грудень 2018 року.

Натомість, як вбачається з розрахунково-платіжної відомості № НЗП-000004 за липень 2018 року, АО « Анвальт » повністю провів розрахунок з ОСОБА_1 , виплативши йому заробітну плату та компенсацію за невикористану відпустку, при цьому грошові кошти була зараховані позивачу на його картковий рахунок в ПриватБанку, який був відкритий відповідачем для перерахування заробітної плати.

Факт отримання у липні 2018 року грошових коштів від відповідача не заперечувався й самим позивачем у позовній заяві.

Таким чином, ухвалюючи рішення, суд першої інстанції повно та всебічно розглянув справу, надав всім доводам сторін належну правову оцінку, оцінив належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності та постановив законне, правильне по суті і справедливе рішення.

З огляду на вищевикладене, а також те, що при апеляційному розгляді справи порушень норм матеріального і процесуального права, які є підставою для скасування рішення, в справі не виявлено, колегія суддів приходить до висновку про залишення апеляційної скарги без задоволення, а рішення суду без змін.

Враховуючи викладене, керуючись ст.ст. 268, 367, 369, 374, 375, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Рішення Києво-Святошинського районного суду Київської області від 09 липня 2019 року по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Адвокатського об`єднання «Анвальт» про стягнення заборгованості по заробітній платі - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття та в касаційному порядку оскарженню не підлягає.

Суддя-доповідач М.І. Оніщук

Судді В.А. Шебуєва

Г.В. Крижанівська