Справа № 346/6158/18
Провадження № 22-ц/4808/402/19
Головуючий у 1 інстанції Веселов В. М.
Суддя-доповідач Фединяк
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 березня 2019 року м. Івано-Франківськ

Івано-Франківський апеляційний суд в складі колегії суддів:

доповідача Фединяка В.Д. (суддя-доповідач)

суддів: Бойчука І.В., Девляшевського В.А.

секретаря: Капущак С.В.

з участю ОСОБА_2 його адвоката Бандури О.В.

представника державної архітектурно-будівельної інспекції України Богусевич Г.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до державної архітектурно-будівельної інспекції в особі структурного підрозділу державної архітектурно-будівельної інспекції України Управління державної архітектурно-будівельної інспекції в Івано-Франківській області про стягнення грошових коштів, невиплачених при звільненні за апеляційною скаргою представника ОСОБА_2 ОСОБА_8 на ухвалу Коломийського міськрайонного суду від 29 січня 2019 року, постановлену суддею Веселовим В.М. у м. Коломиї,

ВСТАНОВИВ:

У листопаді 2018 року ОСОБА_2 звернувся в суд з позовом до державної архітектурно-будівельної інспекції в особі структурного підрозділу державної архітектурно-будівельної інспекції України Управління державної архітектурно-будівельної інспекції в Івано-Франківській області про стягнення грошових коштів, невиплачених при звільненні з роботи.

Позовна заява мотивована тим, що на підставі наказу № 9 ос від 24.03.2008 року він перебував у трудових відносинах з державною архітектурно-будівельною інспекцією в особі структурного підрозділу державної архітектурно-будівельної інспекції України Управління державної архітектурно-будівельної інспекції в Івано-Франківській області, з 25.03.2008 року працював на посаді головного державного інспектора відділу контролю будівництва та виробництва будівельних матеріалів. Наказом № 35-ос від 01.06.2013 року його переведено на посаду начальника Південного інспекційного відділу в Управлінні Державної архітектурно-будівельної інспекції в Івано-Франківській області. Ухвалами Коломийського міськрайонного суду від 04.10.2013 року, 27.01.2014 року, 03.04.2014 року, 19.06.2014 року, 07.08.2014 року, 19.09.2014 року та 19.11.2014 року його було відсторонено від посади начальника Південного інспекційного відділу, інспекційного управління № 2 Інспекції ДАБК в Івано-Франківській області у зв'язку з підозрою у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 368 КК України. У період 2013-2014 роки під час застосування вказаного запобіжного заходу, йому не виплачено заробітну плату у розмірі 51698 грн 88 коп, що з врахуванням інфляції становить 78 650 грн 83 коп. Оскільки вироком Коломийського міськрайонного суду від 27.06.2018 року залишеним без змін ухвалою Івано-Франківського апеляційного суду його виправдано у зв'язку з недоведеністю вчинення вищевказаного кримінального правопорушення та визнано винним за ч. 3 ст.15, ч. 1 ст. 190 КК України і звільнено від покарання у вигляді штрафу на підставі п.2 ч. 1 ст. 49, ч.5 ст.74 КК України, на підставі вимог ст. 115 КЗпП України та ст. 24 Закону України «Про оплату праці» перебував в трудових відносинах з відповідачем, тому наявні підстави для відшкодування шкоди, завданої внаслідок незаконного відсторонення від посади. Крім того, наказом № 76 голови ліквідаційної комісії В.І.Кобилянського від 29.12.2014 року, його було звільнено у зв'язку з ліквідацією Інспекції державного архітектурно-будівельного контролю в Івано-Франківській області (п.1 ч.1 ст 40 КЗпП України). Вказаним наказом передбачено виплату вихідної допомоги в розмірі середньомісячної заробітної плати у порядку ст. 44 КЗпП України. При припиненні трудового договору з підстав, зазначених у пункті 6 ст. 36 та пунктах 1,2 і 6 ст. 40 цього Кодексу, працівникові виплачується вихідна допомога у розмірі не менше середньомісячного заробітку. Отже, станом на 16.11.2018 року йому не виплачено вихідну допомогу, що свідчить про наявність заборгованості відповідача перед позивачем у сумі 5 517,66 грн. Посилаючись на норми ч.1, 2, 6, 7 ст.1176 ЦК України та ст.237-1 КЗпП України вказує про порушення його прав у сфері трудових відносин, що полягає у невиплаті заробітної платі, що призвело до моральних переживань, просив стягнути з державної архітектурно-будівельної інспекції в особі структурного підрозділу державної архітектурно-будівельної інспекції України Управління державної архітектурно-будівельної інспекції в Івано-Франківській області на його користь 84 168 грн матеріального відшкодування, 10 000 грн морального відшкодування, а також судові витрати в розмірі 6 000 грн.

Ухвалою Коломийського міськрайонного суду від 29 січня 2019 року закрито провадження у справі за позовом ОСОБА_2 до державної архітектурно-будівельної інспекції в особі структурного підрозділу державної архітектурно-будівельної інспекції України Управління державної архітектурно-будівельної інспекції в Івано-Франківській області про стягнення грошових коштів, невиплачених при звільненні.

На дану ухвалу представник ОСОБА_2 ОСОБА_8 подав апеляційну скаргу, в якій ставиться питання про скасування оскаржуваної ухвали з направленням справи для продовження розгляду до суду першої інстанції, посилаючись на порушення судом норм процесуального права. Вказує, що між сторонами виникли відносини внаслідок невиплати заробітної плати і інших виплат в умовах трудових відносин із суб'єктом владних повноважень, в результаті застосування в ході кримінального провадження заходу забезпечення позову у вигляді відсторонення від посади. Вимоги про відшкодування шкоди, заподіяної протиправними рішеннями, діями чи бездіяльністю суб'єкта владних повноважень або іншим порушенням прав, свобод та інтересів суб'єктів публічно-правових відносин, або вимоги про витребування майна, вилученого на підставі рішення суб'єкта владних повноважень, розглядаються адміністративним судом, якщо вони заявлені в одному провадженні з вимогою вирішити публічно-правовий спір. Інакше такі вимоги вирішуються судами в порядку цивільного або господарського судочинства. Вказує, що він не заявляє будь-якої вимоги про вирішення публічно-правового спору, заявляє вимоги на підставі ст. ст. 44, 47,115,116 КЗпПУ, які передбачають право на отримання заробітної плати і вихідної допомоги, вимоги про стягнення матеріального відшкодування і моральної шкоди в силу вимог ч. 5 ст. 21 КАС України, не можуть бути вирішенні за правилами адміністративного судочинства.

26 лютого 2019 року Державна архітектурно-будівельна інспекції подала відзив на апеляційну скаргу, в якому вказує, що здійснює свою діяльність на підставі Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності», Закону України «Про архітектурну діяльність», Положення про державну архітектурно-будівельну інспекцію України», затвердженою постановою КМУ від 09 липня 2014 року №294, до повноважень не належить вжиття заходів забезпечення у кримінальному провадження у вигляді відсторонення від посади. Відсторонення ОСОБА_2 від займаної посади відбувалось за рішенням суду, тому згідно вимог ст. 51 ЦПК України орган державного архітектурно-будівельного контролю є неналежним відповідачем у даній справі, та не є особою, на яку може бути покладено обов'язок щодо відшкодування збитків, заподіяних ОСОБА_2 внаслідок відсторонення його від займаної посади.

У судовому засіданні ОСОБА_2 та його представник ОСОБА_8 підтримали доводи апеляційної скарги, просять задовольнити скаргу.

Представник Державної архітектурно-будівельної інспекції України Богусевич Г.С. апеляційну скаргу не визнала, вважає оскаржувану ухвалу суду законною та обгрунтованою.

Заслухавши доповідь судді, дослідивши матеріали справи та перевіривши відповідно до ст. 367 ЦПК України наведені у скарзі доводи, апеляційний суд дійшов висновку про задоволення апеляційної скарги з таких підстав.

Постановляючи ухвалу про закриття провадження у справі, суд першої інстанції виходив з того, що відповідач у справі державна архітектурно-будівельна інспекція в особі структурного підрозділу державної архітектурно-будівельної інспекції України Управління державної архітектурно-будівельної інспекції в Івано-Франківській області є державним органом. Предметом позову ОСОБА_2 є незаконне звільнення та невиплату йому вихідної допомоги та заробітної плати або про стягнення грошових коштів, невиплачених при звільненні. Таким чином суд першої інстанції прийшов до висновку, що публічна державна служба, яку проходив позивач в органах публічної влади в структурному підрозділі державної архітектурно-будівельної інспекції України Управління державної архітектурно-будівельної інспекції в Івано-Франківській області, є державною, публічною службою та даний спір підлягає вирішенню у Івано-Франківському окружному адміністративному суді Івано-Франківської області, а тому наявні підстави для закриття провадження у справі у відповідності до ч.1 ст.255 ЦПК України.

Висновок суду не відповідає вимогам закону та матеріалам справи.

Судом встановлено, що у листопаді 2018 року ОСОБА_2 звернувся в суд до державної архітектурно-будівельної інспекції в особі структурного підрозділу державної архітектурно-будівельної інспекції України Управління державної архітектурно-будівельної інспекції в Івано-Франківській області про стягнення грошових коштів, невиплачених при звільненні.

Згідно ч.1 ст. 19 ЦПК суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства.

Згідно з ч. 1 ст. 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб'єктів владних повноважень. За змістом п.п.1,2 ч. 1 ст. 19 КАС України юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах, зокрема: спорах фізичних чи юридичних осіб із суб'єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи індивідуальних актів), дій чи бездіяльності, крім випадків, коли для розгляду таких спорів законом встановлено інший порядок судового провадження; спорах з приводу прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби;

Згідно з п. 3 Постанови Пленуму Вищого адміністративного суду України «Про окремі питання юрисдикції адміністративних судів» від 20.05.2013 N 8, вирішуючи питання про віднесення норми до публічного права, а спору до публічно-правового, суди повинні враховувати загальнотеоретичні та законодавчі критерії. Зокрема, за змістом пункту 1 частини першої статті 3 КАС України у публічно-правовому спорі, як правило, хоча б однією стороною є орган виконавчої влади, орган місцевого самоврядування, їхня посадова чи службова особа або інший суб'єкт, який здійснює владні управлінські функції на основі законодавства, у тому числі на виконання делегованих повноважень.

Суди повинні звертати увагу на те, що спір набуває ознак публічно-правового за умов не лише наявності серед суб'єктів спору публічного органу чи посадової особи, а й здійснення ним (ними) у цих відносинах владних управлінських функцій.

Отже, з огляду на вищезазначене, справою адміністративної юрисдикції є переданий на вирішення адміністративного суду публічно-правовий спір, який виник між конкретними суб'єктами стосовно їхніх прав та обов'язків у правовідносинах, які передбачають владний вплив уповноваженого законом одного (суб'єкта владних повноважень) на поведінку іншого (підпорядкованого) суб'єкта, які відповідно до законодавства зобов'язані виконувати його вимоги та приписи.

Таким чином, до компетенції адміністративних судів належать спори фізичних чи юридичних осіб з органами державної влади, органом місцевого самоврядування, їхньою посадовою особою, предметом яких є перевірка законності рішень, дій чи бездіяльності цих органів (осіб), прийнятих або вчинених ними при здійсненні владних управлінських функцій.

Критеріями розмежування справи цивільного судочинства від справи адміністративного судочинства є одночасно суб'єктний склад учасників процесу та характер спірних правовідносин.

Як вбачається зі змісту позовних вимог ОСОБА_2, предметом даного спору є стягнення з державної архітектурно-будівельної інспекції в особі структурного підрозділу державної архітектурно-будівельної інспекції України Управління державної архітектурно-будівельної інспекції в Івано-Франківській області грошових коштів, невиплачених при звільненні з роботи у розмірі 84 168 грн та 10 000 грн морального відшкодування, що фактично є вимогами про відшкодування шкоди і відноситься до компетенції цивільної юрисдикції.

Отже, висновки суду першої інстанції про те, що дана справа відноситься до адміністративної юрисдикції є помилковими.

Відповідно до ч. 4 ст. 367 ЦПК України, суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов'язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 374 ЦПК України, суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати ухвалу, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

За змістом п.п.1, 3, 4 ст. 379 ЦПК України підставами для скасування ухвали суду, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є:3) невідповідність висновків суду обставинам справи; 4) порушення норм процесуального права чи неправильне застосування норм матеріального права, які призвели до постановлення помилкової ухвали.

Враховуючи вищенаведене, оскаржувана ухвала про закриття провадження у справі підлягає скасуванню на підставі ст. 379 ЦПК України з направлення справи суду першої інстанції для продовження розгляду.

Керуючись ст.ст. 374, 379, 381-384 ЦПК України, апеляційний суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_2 ОСОБА_8 задовольнити.

Ухвалу Коломийського міськрайонного суду від 29 січня 2019 року скасувати, справу направити для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Постанова набирає чинності з моменту проголошення і в касаційному порядку оскарженню не підлягає.

Повний текст складено 05 березня 2019 року.

Судді: В.Д.Фединяк І.В.Бойчук

В.А.Девляшевський