Провадження 2/357/989/19
26 лютого 2019 року Білоцерківський міськрайонний суд Київської області у складі:
головуючий судя - Цукуров В. П. ,
секретар судового засідання - Александрова А. С.,
за участю позивача - ОСОБА_2,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі №1 суду в м.Біла Церква Київської області в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3, третя особа: Білоцерківський міськрайонний відділ державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Київській області про визнання батьківства,
Позивач ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_3, третя особа- Білоцерківський міськрайонний відділ державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Київській області про визнання батьківства.
В обґрунтування позовних вимог посилається на наступні обставини.
Позивач з 2005 року почав проживати з Відповідачем ОСОБА_3 однією сім'єю без реєстрації шлюбу, вели спільне господарство до лютого 2018 року. Від фактичних шлюбних відносин у сторін народилась дочка: ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, що підтверджується свідоцтвом про народження від 14.01.2010 року, видане Відділом реєстрації актів цивільного стану Білоцерківського міськрайонного управління юстиції Київської області, актовий запис №76.
Однак, колишня співмешканка, Відповідач - ОСОБА_3, з невідомих йому причин, позбавила Позивача можливості спільно з нею подати заяву в органи РАЦСу про реєстрацію батьківства, самостійно звернувшись до органів РАЦС, тому відомості про батька записані відповідно до ч.1 ст.135 Сімейного Кодексу України.
В свідоцтві про народження дочки вказано та зареєстровано в Книзі реєстрації народжень наступна інформація про батька: «ОСОБА_8», тобто прізвище матері дитини, а ім'я та по - батькові Позивача, що додатково підтверджує факт наявності кровної спорідненості.
З моменту народження дочки и до лютого 2018 року Позивач проживав з Відповідачем та дочкою у квартирі Відповідача, а з лютого 2018 року , коли спільне життя не склалося, разом з дочкою переїхав, та за згодою матері, в квартиру своїх батьків, де проживає з дочкою та зі своїми батьками по даний час.
Оскільки, Відповідач з власних переконань протягом всього часу не приймає у вихованні дитини жодної участі, Позивач вимушений був звернутися до суду для вирішення питання про визнання його батьком малолітньої ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1.
В судовому засіданні Позивач підтримав заявлені вимоги, надав суду пояснення, аналогічні викладеним у позовній заяві, просив позов задовольнити проти винесення заочного рішення не заперечував.
Відповідач в судове засідання не з'явилась, про дату, час та місце розгляду справи була повідомлена належним чином, про причини неявки не повідомила, будь-яких заяв або клопотань на адресу суду від неї не надходило (а.с.19, 40).
В судове засідання представник третьої особи - Білоцерківського міськрайонного відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Київській області не з'явився, про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, надав суду заяву про розгляд справи без його участі (а.с.42).
В судовому засіданні свідок ОСОБА_5 пояснила суду, що знає Позивача з 2006 року, працює разом з ним у Палаці культури, керівником Позивача. У 2009 році він повідомив їй, що його дружина вагітна, а ІНФОРМАЦІЯ_1 повідомив, що дитина народилася. Дитина проводить багато часу з батьком. Зараз дитина відвідує танцювальну та театральну студії. Позивач бере активну участь у житті дитини, і він є батьком.
В судовому засіданні свідок ОСОБА_6 пояснила суду, що працює разом з Позивачем у палаці культури. Знає Позивача з травня 2005 року. Він є батьком дочки ОСОБА_4, опікується нею, вона живе зараз разом з ним у квартирі яка належить матері Позивача. Знає про народження дитини з самого дня її народження, Позивач без сумніву її батько.
Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку про те, що позовні вимоги ОСОБА_2 підлягають задоволенню з наступних підстав.
Судом встановлені наступні обставини.
По справі встановлено, що Позивач проживав з Відповідачем ОСОБА_3 однією сім'єю без реєстрації шлюбу по лютий 2018 року.
Від фактичних шлюбних відносин у сторін народилась дочка: ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, що підтверджується свідоцтвом про народження від 14.01.2010 року, виданого Відділом реєстрації актів цивільного стану Білоцерківського міськрайонного управління юстиції Київської області, актовий запис №76 (а.с.6).
Відповідно до актового запису про народження №76 від 14 січня 2010 року відомості про дитину ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, вказано та зареєстровано в Книзі реєстрації народжень, інформація про батька, ім'я та по батькові записані Позивача - «ОСОБА_8», а прізвище матері Відповідача - ОСОБА_3 - «ОСОБА_8» (а.с.31).
Згідно ст. 7 Конвенції ООН «Про права дитини» від 20.11.1989 року - дитина, наскільки це можливо повинна знати своїх батьків і мати право на їх піклування за нею.
У відповідності до ч.1 ст.122 Сімейного кодексу України, дитина, яка зачата і (або) народжена у шлюбі, походить від подружжя. Походження дитини від подружжя визначається на підставі Свідоцтва про шлюб та документа закладу охорони здоров'я про народження дружиною дитини.
Відповідно ст.127 СК України чоловік, який не перебуває у шлюбі з матір`ю дитини, може подати до державного органу реєстрації актівцивільного стану заяву про визнання себе батьком дитини, у разі відмови держаним органом реєстрації актів цивільного стану у визнання особи батьком особи батьківство щодо дитини може бути визнане за рішенням суду. Умовами прийняття такої заяви є запис про батька дитини у Книзі реєстрації народжень відповідно до ч. 1 ст.135 СК України.
Разом із тим, відповідно до ст.129 СК України, особа, яка вважає себе батьком дитини, народженої жінкою, яка в момент зачаття або народження дитини перебувала у шлюбі з іншим чоловіком, має право пред'явити до її чоловіка, якщо він записаний батьком дитини, позов про визнання свого батьківства.
Як вбачається зі ст.128 СК України підставою для визнання батьківства є будь-які відомості, що засвідчують походження дитини від певної особи, зібрані відповідно до Цивільного процесуального кодексу України.
Відповідно до п. п.20 п.1 Розділу ІІІ Правил реєстрації актів цивільного стану в Україні, затверджених наказом Міністерства юстиції України від 18 жовтня 2000 року № 52/2 з відповідними змінами, при вирішенні судом спорів про визнання батьківства, материнства, оспорювання батьківства чи материнства, встановлення фактів батьківства та материнства зміни до актових записів про народження вносяться відповідно до законодавства, яке регулює порядок внесення змін до актових записів цивільного стану.
Відповідно до п. 2.16.4. Розділу II Правил на підставі рішення суду про визнання батьківства (материнства) в актовому записі про народження змінюються відомості про батька та вносяться пов'язані з цим інші зміни згідно із зазначеними в рішенні суду.
За положеннями ст. 134 СК України, на підставі заяви осіб, зазначених у статтях 126, 127 СК України або рішення суду орган державної реєстрації актів цивільного стану вносить відповідні зміни до Книги реєстрації народжень та видає нове свідоцтво про народження.
Відповідно до роз'яснень п. 9 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 15 травня 2008 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», за нормою ст.ст. 213, 215 ЦПК України, рішення щодо визнання батьківства (материнства) має ґрунтуватися на всебічно перевірених судом даних, що підтверджують або спростовують заявлені вимоги чи заперечення проти них, а його резолютивна частина - містити всі відомості, необхідні для реєстрації батьківства (материнства) в органах РАЦС (прізвище, ім'я та по батькові матері й батька, число, місяць і рік їх народження, а також номер актового запису про народження дитини, коли та яким органом його вчинено).
За наведених обставин, суд приходить до висновку про те, що Позивач надав достатньо доводів свого батьківства щодо малолітньої ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, а тому позов підлягає задоволенню у повному обсязі.
На підставі викладеного та керуючись Конвенцією ООН «Про права дитини», ст.ст.122, 128, 129, 134 СК України, ст. ст. 4, 12, 13, 76-81, 206, 258-259, 265, 268, 354-355 ЦПК України, суд -
Позовні вимоги ОСОБА_2 до ОСОБА_3, третя особа: Білоцерківський міськрайонний відділ державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Київській області про визнання батьківства - задовольнити.
Визнати ОСОБА_2 (громадянина України, ІНФОРМАЦІЯ_2, місце реєстрації: АДРЕСА_1, РНОКПП: НОМЕР_1) батьком дитини - ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1.
Судовий збір залишити за позивачем.
Рішення суду може бути оскаржене до Київського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного рішення. Учасник справи, якому рішення суду не було вручено у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги усіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті провадження чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Заочне рішення може бути переглянуте Білоцерківським міськрайонним судом за письмовою заявою відповідача про перегляд заочного рішення, яка може бути подана до суду протягом тридцяти днів з дня його складення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручено у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення повного заочного рішення суду.

Повне судове рішення складено 27.02.2019 року.

СуддяВ. П. Цукуров