Провадження №2/748/899/19
Єдиний унікальний № 748/2400/19
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"02" жовтня 2019 р.м. Чернігів

Чернігівський районний суд Чернігівської області

у складі:

Головуючого - судді Меженнікової С.П.

при секретарі Красній О.А.,

розглянувши у відкритому підготовчому засіданні в місті Чернігові цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до територіальної громади села Киїнка Чернігівського району Чернігівської області в особі Киїнської сільської ради Чернігівського району Чернігівської області про визнання права власності на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами в порядку спадкування, третя особа, що не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача: Чернігівська районна державна нотаріальна контора,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 звернулася до суду з вказаним вище позовом, в якому просить визнати за нею, в порядку спадкування за законом право власності на житловий будинок з господарськими будівлями і спорудами, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 ,мотивуючи свої вимоги тим, що вона є єдиним спадкоємцем, яка прийняла спадщину після смерті матері - ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , але, оскільки правовстановлюючі документи на будинок на спадкодавця не видавалися, вона позбавлена можливості оформити спадщину на своє ім`я.

Учасники справи в підготовче засідання не з`явилися, про день та час розгляду справи повідомлені належним чином. Представником позивачки через канцелярію суду надано заяву про розгляд справи у його відсутності, в якій зазначено про підтримання позову. Відповідачем - територіальною громадою села Киїнка Чернігівського району Чернігівської області в особі Киїнської сільської ради Чернігівського району Чернігівської області через канцелярію суду подано заяву про визнання позову, в якій також вказують про проведення розгляду справи у відсутності їх представника. Третя особа - Чернігівська районна державна нотаріальна контора про причину неявки свого представника не повідомила, свою позицію щодо позову не висловила.

У відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося через неявку учасників справи.

Як слідує з положень ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем.

Враховуючи те, що відповідачем позов визнається, про що надана письмова заява, суд вважає можливим розглянути справу у підготовчому засіданні.

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1 про визнання права власності на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами в порядку спадкування, підлягають задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до статті 2 Закону України від 1 липня 2004 року № 1952-IV "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень", державна реєстрація речових прав на нерухоме майно - офіційне визнання і підтвердження державою фактів виникнення, переходу або припинення прав на нерухоме майно, обтяження таких прав шляхом внесення відповідного запису до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

Згідно зі статтею 3 зазначеного Закону права на нерухоме майно та їх обтяження, що виникли до набрання чинності цим Законом, визнаються дійсними у разі відсутності їх державної реєстрації, передбаченої цим Законом, за таких умов: якщо реєстрація прав та їх обтяжень була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення, або якщо на момент виникнення прав та їх обтяжень діяло законодавство, що не передбачало обов`язкової реєстрації таких прав та їх обтяжень.

Отже, право власності на збудоване до набрання чинності Законом України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" нерухоме майно набувається в порядку, який існував на час його спорудження, а не виникає у зв`язку із здійсненням державної реєстрації права власності на нього в порядку, передбаченому цим законом, яка є лише офіційним визнанням державою такого прав, а не підставою його виникнення.

Судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_2 купила у ОСОБА_3 житловий будинок з господарськими спорудами, що знаходиться в АДРЕСА_1 , про що було укладено договір, який посвідчений секретарем виконавчого комітету Киїнської сільської Ради народних депутатів та зареєстрований в реєстрі під № 8 (а.с. 23). Наказом директора радгоспу ім. Фрунзе № 295 від 05.08.1983, ОСОБА_2 в зв`язку із купівлею вказаного будинку будо надано земельну ділянку в с. Киїнка в розмірі 0,06 га ( а.с. 24).

Відповідно до ст.14 Закону Української РСР « Про державний нотаріат» від 25 грудня 1974 року N 3377-VIII, який діяв на момент укладення вказаного вище Договору, у населених пунктах, де немає державних нотаріальних контор, вчинення нотаріальних дій, зокрема таких як посвідчення договорів, було покладено на виконавчі комітети міських, селищних, сільських Рад народних депутатів.

Згідно Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій виконавчими комітетами міських, селищних, сільських рад депутатів трудящих, затвердженої Наказом Міністра юстиції УРСР 19.01.1976 р. № 1/5, нотаріальні дії у виконавчих комітетах міських, селищних, сільських Рад депутатів трудящих вчиняють голова, заступник голови або секретар виконавчого комітету, на яких за рішенням виконавчого комітету, відповідної Ради депутатів трудящих покладено вчинення нотаріальних дій (п.2). Службові особи виконавчих комітетів посвідчують угоди, для яких законодавством встановлено обов`язкову нотаріальну форму, зокрема - договори про відчуження (купівля-продаж, міна, дарування) жилого будинку (частини будинку), квартири в будинку житлово-будівельного колективу індивідуальних забудовників незалежно від суми договору (статті 227, 242, 244 Цивільного кодексу УРСР) - п.29.

Таким чином, оформлення договору купівлі-продажу спірного будинку між ОСОБА_3 та ОСОБА_2 на день його укладення - 16 серпня 1983 року, відповідало вимогам чинного на той час законодавства.

Державна реєстрація права власності на житлові будинки, споруди на момент укладення вказаного вище договору купівлі-продажу регулювалася підзаконними нормативними актами, зокрема, такими як Інструкція про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, яка втратила чинність згідно із наказом Державного комітету України по житлово-комунальному господарству від 13 грудня 1995 року № 56.

У відповідності до вказаного підзаконого нормативного акту реєстрацію будинків із обслуговуючими будівлями і спорудами та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР провадили бюро технічної інвентаризації виконкомів місцевих рад депутатів трудящих.

Зазначений нормативний акт передбачав державну реєстрацію будівель, споруд, державну реєстрацію права власності на нерухоме майно, проте виникнення права власності на будинки, споруди не залежало від державної реєстрації до часу набрання чинності ЦК та Законом України від 1 липня 2004 року "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень".

Разом з тим, змістовний аналіз постанови Ради Міністрів УРСР від 11.03.1985 року за № 105 "Про порядок обліку житлового фонду в УРСР", Інструкції про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу УРСР від 31.01.1966, Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій державними нотаріальними конторами Української РСР від 31.10.1975 та інших нормативних актів з цього приводу доводить, що записи у погосподарських книгах є особливою формою статистичного обліку і визнавались в якості актів органів влади (публічних актів), що підтверджували право приватної власності. Зокрема, у п. 62 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій державними нотаріальними конторами Української РСР, підтвердженням приналежності будинку, який знаходиться в сільському населеному пункті, можуть бути відповідні довідки виконавчого комітету сільської Ради депутатів трудящих, які видавалися в тому числі і на підставі записів у погосподарських книгах (п.3.1).

Тобто, записи у погосподарських книгах визнавались в якості актів органів влади (публічних актів), що підтверджують право приватної власності.

Згідно Вказівок по веденню погосподарського обліку в сільських радах народних депутатів, затверджених ЦСУ СРСР 13 квітня 1979 року №11215, визначення в сільській місцевості громадського типу господарства в погосподарській книзі та відомостей щодо членів колгоспного двору, що має правове значення, було покладено саме на сільські ради.

З матеріалів справи встановлено, що житловий будинок по АДРЕСА_1 , відповідно до технічного паспорту, був побудований у 1975 році і згідно записів погосподарської книги с. Киїнка Чернігівського району Чернігівської області № 8 за 1991-1995 роки станом на 15.04.1991 рік, тобто на час набрання чинності Законом Української РСР «Про власність», належав до сусупільної групи господарств «робітничий двір», головою домогосподарства значилася ОСОБА_2 , а членами господарства: ОСОБА_4 , ОСОБА_5 та ОСОБА_1 . Дані обставини підтверджуються копією довідки № 2219 від 10.12.2018, виданою виконавчим комітетом Киїнської сільської ради Чернігівського району Чернігівської області на а.с. 33, технічним паспортом на будинок підтверджується рік будівництва житлового будинку ( а.с. 27-32).

Оскільки у погосподарських книгах за указаний період тип двору ОСОБА_2 був віднесений до робочого, тому в даному випадку норми статей 120,123 ЦК УРСР відповідно до яких майно колишнього колгоспного двору підлягало розподілу між його членами, застосуванню не підлягає.

Таким чином, суд приходить до висновку, що ОСОБА_2 набула право власності на житловий будинок з надвірними будівлями, що розташований по АДРЕСА_1 .

Згідно записів у копії свідоцтва про смерть Серії НОМЕР_1 , виданого повторно, ОСОБА_2 померла ІНФОРМАЦІЯ_1 в с. Киїнка Чернігівського району Чернігівської області(а.с. 12).

За ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Як вбачається із копії довідки виконкому Киїнської сільської ради Чернігівського району Чернігівської області № 1921 від 07.11.2019, ОСОБА_2 на день смерті була постійно зареєстрована і проживала в АДРЕСА_1 , разом із донькою - ОСОБА_1 ( а.с. 13).

Як вбачається із копії спадкової справи № 12/2019, яка надійшла із Чернігівської районної державної нотаріальної контори (а.с. 47-52), після померлої ОСОБА_2 , спадщину за законом прийняла її донька - ОСОБА_1 , яка 11 січня 2019 року звернулася до нотконтори із відповідною заявою. Свідоцтво про право на спадщину за законом на спірне домоволодіння не видавалось.

Родинні відносини спадкодавця ОСОБА_2 та спадкоємця ОСОБА_1 як матері та доньки підтверджуються копією свідоцтва про народження позивачки Серії НОМЕР_2 , виданого 14.08.2018 повторно; копією витягу № 7, сформованого 25.10.2018, з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про шлюб щодо підтвердження дошлюбного прізвища позивача - « ОСОБА_1 » ( а.с. 15,16).

Отже, до позивача ОСОБА_1 , як до спадкоємиці першої черги за законом після смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 матері ОСОБА_2 , перейшли всі права та обов`язки, що належали спадкодавцю, в тому числі і на житловий будинок з господарськими будівлями і спорудами, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , АДРЕСА_1 .

Згідно копії довідки КП «Чернігівське районне бюро технічної інвентаризації» № 917 від 07.08.2019, право власності на житловий будинок з надвірними будівлями, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 , станом на 01.01.2013 та 07.08.2019, не зареєстровано ( а.с. 26).

У зв`язку з відсутністю відомостей про реєстрацію за спадкодавцем права власності на спірне домоволодіння, позивачу ОСОБА_1 було відмовлено у видачі на її ім`я після померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 свідоцтва про право на спадщину за законом, що відображено державним нотаріусом Чернігівської районної державної нотаріальної контори Кравченко Т.В. у листі від 06.09.2019 року (а.с. 22).

Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що за ОСОБА_1 слід визнати право власності на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 .

За таких обставин, позовні вимоги позивача підлягають задоволенню.

Як вбачається із копії технічного паспорту на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 , станом на 05.09.2019, інвентаризаційна вартість даного будинку становить 58975 грн (а.с. 27-32).

На підставі наведеного та керуючись ст.ст. 328, 392, 1216-1218, 1261, 1268 ЦК України, ст.ст. ст.ст. 10, 12, 13, 76, 81, 141, 200, 247, 258, 263-265, 354-355 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В :

Позов ОСОБА_1 до територіальної громади села Киїнка Чернігівського району Чернігівської області в особі Киїнської сільської ради Чернігівського району Чернігівської області про визнання права власності на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами в порядку спадкування, третя особа, що не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача: Чернігівська районна державна нотаріальна контора - задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на житловий будинок із господарськими будівлями та спорудами, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 , як за спадкоємицею за законом після померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 .

Позивач: ОСОБА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_3 , адреса зареєстрованого місця проживання: АДРЕСА_1 .

Відповідач: територіальна громада села Киїнка Чернігівського району Чернігівської області в особі Киїнської сільської ради Чернігівського району Чернігівської області, , місцезнаходження: Чернігівська область, Чернігівський район, с. Киїнка, вул. Перемоги, буд. 30.

Третя особа, що не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача: Чернігівська районна державна нотаріальна контора: місцезнаходження: м. Чернігів, вул. Шевченка, 48

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Чернігівського апеляційного суду через Чернігівський районний суд Чернігівської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя С. П. Меженнікова