Справа № 545/2294/18
Провадження № 2/545/63/19
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"28" лютого 2019 р. Полтавський районний суд Полтавської області у складі:

головуючого судді - Путрі О.Г.,

при секретарі Кузуб Л.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Полтаві цивільну справу за позовом Приватного акціонерного товариства « Страхова компанія « АХА Страхування » до ОСОБА_1 про відшкодування шкоди, завданої в результаті ДТП , -

В С Т А Н О В И В :

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про відшкодування шкоди, завданої в результаті ДТП .

Позовні вимоги обґрунтовує тим, що 30.09.2015 року в м. Полтаві відбулася ДТП за участю двох автомобілів : НОМЕР_1 під керуванням ОСОБА_1 та Volkswagen Passat , д.н.з. НОМЕР_2 під керуванням ОСОБА_2,який належить КП « Полтаваелектроавтотранс ». Внаслідок вказаної ДТП транспортним засобам було завдано механічні пошкодження .

ДТП трапилась внаслідок порушення ПДР України водієм ОСОБА_1 , у зв"язку з чим постановою Полтавського районного суду Полтавської області від 01.12.2015 року, ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП.

Автомобіль Volkswagen Passat застраховано згідно договору добровільного страхування від 14.09.2015 року в ПрАТ « СК « АХА Страхування ». Цивільно - правова відповідальність ОСОБА_1 застрахована в ПАТ « НАСК « Оранта », згідно полісу № АІ/7752873.

Страхувальник автомобіля Volkswagen Passat звернувся до страховика із заявою про виплату страхового відшкодування, на підставі даної заяви було складено страховий акт 1.003.15.14354/Vesko21217 від 07.10.2015 року, та здійснено виплату страхового відшкодування в сумі 2473,21 грн. для відновлення пошкодженого транспортного засобу.

Позивач вважає , що у зв"язку з тим , що ним було сплачено страхове відшкодування , він має право одержати повне відшкодування шкоди від особи , яка її завдала , та у відповідача виникло зобов"язання перед позивачем відшкодувати завдані збитки в межах сплаченого страхового відшкодування в розмірі 2473,21 грн.

Ухвалою судді Полтавського районного суду Полтавської області від 09.10.2018 року відкрито провадження по даній справі та призначено підготовче судове засідання.

Протокольною ухвалою в підготовчому судовому засіданні 06.11.2018 року, залучено до участі у справі в якості третьої особи , яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору , ПАТ « НАСК « Оранта ».

Ухвалою Полтавського районного суду Полтавської області від 31.01.2019 року закрито підготовче судове засідання та призначено справу до судового розгляду по суті.

Від відповідача до суду надійшов відзив на позов, в якому останній проти задоволення позову заперечував, вказав , що обов`язок з відшкодування шкоди у межах страхового відшкодування покладається на страховика, а отже стягнення шкоди з нього, як із застрахованої особи , суперечить меті інституту страхування цивільно-правової відповідальності. Факт того, що позивач , через особисту недбалість , допустивши халатність , пропустив строк звернення до ПАТ НАСК « Оранта » за отриманням страхового відшкодування і ПАТ НАСК « Оранта » правомірно відмовила у виплаті страхового відшкодування, не дає права позивачу звертатися із цією ж вимогою до нього.

Від позивача до суду надійшла відповідь на відзив, в якому позивач зазначив, що потерпілому як кредитору належить право вимоги в обох видах зобов`язань, деліктному та договірному, та він вільно , на власний розсуд обирає спосіб здійснення свого права шляхом звернення вимоги виключно до особи, яка завдала шкоду.

Від третьої особи ПАТ « НАСК « Оранта » до суду надійшли письмові пояснення, в яких зазначено, що цивільно-правова відповідальність відповідача ОСОБА_1 знаходилась під страховим захистом ПАТ « НАСК « Оранта » . Оскільки розмір завданої шкоди не перевищує ліміту відповідальності ( страхову суму ) ПАТ « НАСК « Оранта » , визначеного страховим полісом, відповідно шкода мала б бути відшкодована ПАТ НАСК « Оранта », а не безпосередньо ОСОБА_1 А тому пред"явлення позовних вимог саме до ОСОБА_1 є помилковим, ОСОБА_1 є неналежним відповідачем , підстави для задоволення позовних вимог відсутні .

В підготовчому судовому засіданні представник позивача ОСОБА_3 позовні вимоги підтримав в повному обсязі , пославшись на підстави та обставини викладені в позові , відповідач ОСОБА_1 позов не визнав, пославшись на підстави та обставини , зазначені у відзиві на позов , представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет позову , ПАТ « Національна акціонерна страхова компанія « Оранта » ОСОБА_4 проти задоволення позову заперечував.

В судове засідання представник позивача не з"явився , попередньо надіславши на адресу суду заяву про розгляд справи в його відсутність , позов підтримує. Від відповідача та представника третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет позову , також надійшли заяви про розгляд справи у їх відсутність , проти задоволення позову заперечують . Суд, дослідивши докази у справі, приходить до висновку, що в задоволенні позову необхідно відмовити з наступних підстав.

Відповідно до ч.1 ст.12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Правовідносини, що виникли між сторанами, регулюються Цивільним кодексом України, Законом України «Про страхування» та Законом України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів».

Відповідно до статті 979 ЦК України за договором страхування одна сторона (страховик) зобов'язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов'язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору.

Згідно зі статтями 3, 22, 28 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності здійснюється з метою забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної майну потерпілих внаслідок ДТП, та захисту майнових інтересів страхувальника. При настанні страхового випадку страховик відповідно до страхової суми відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна у результаті ДТП життю, здоров'ю, майну третьої особи. Шкода, заподіяна в результаті ДТП майну потерпілого, - це шкода, пов'язана, зокрема з пошкодженням чи фізичним знищенням транспортного засобу.

Судом встановлено, що 30.09.2015 року в м. Полтаві по вул . Фрунзе навпроти буд.160 відбулася ДТП за участю двох автомобілів : НОМЕР_1 під керуванням ОСОБА_1 та Volkswagen Passat , д.н.з. НОМЕР_2 під керуванням ОСОБА_2,який належить КП « Полтаваелектроавтотранс ». Внаслідок вказаної ДТП транспортним засобам було завдано механічних пошкоджень .

ДТП трапилась внаслідок порушення ПДР України водієм ОСОБА_1 , у зв"язку з чим постановою Полтавського районного суду Полтавської області від 01.12.2015 року, ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП ( а.с. 20). Автомобіль Volkswagen Passat застраховано згідно договору добровільного страхування від 14.09.2015 року в ПрАТ « СК « АХА Страхування »( а.с.23-35) . Цивільно - правова відповідальність ОСОБА_1 застрахована в ПАТ « НАСК « Оранта », згідно полісу № АІ/7752873 від 24.05.2015 , за умовами якого страхова сума ( ліміт відповідальності ) страховика , зокрема, за шкоду заподіяну майну , становить п"ятдесят тисяч. ( а.с.84 ) . Страхувальник автомобіля Volkswagen Passat звернувся до страховика із заявою про виплату страхового відшкодування, на підставі даної заяви було складено страховий акт 1.003.15.14354/Vesko21217 від 07.10.2015 року, та здійснено виплату страхового відшкодування в сумі 2473,21 грн ( а.с.50).

У зв"язку з виплатою страхового відшкодування 10.05.2018 року ПрАТ « СК « АХА страхування » звернулося до ПАТ « НАСК « Оранта » із заявою про відшкодування збитків, понесених у зв"язку зі сплатою страхового відшкодування в розмірі 2 473,21 грн .( а.с.52- 53 ) , проте отримало відмову у здійсненні відшкодування у зв`язку із пропуском строків, передбачених п. 37.1.4.ЗУ « Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів », відповідно до якого підставою відмови у здійсненні страхового відшкодування ( регламентної виплати ) є неподання заяви про страхове відшкодування впродовж одного року, якщо шкода заподіяна майну потерпілого, і трьох років, якщо шкода заподіяна здоров`ю або життю потерпілого, з моменту скоєння ДТП (.а.с.54 ) .

Позивач з відмовою ПАТ « НАСК « Оранта » про відшкодування збитків в межах сплаченого страхового відшкодування погодився та в судовому порядку відмову не оскаржував . Відповідно до ст.1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов'язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). Отже , законодавець чітко визначив, що особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою. При цьому законодавець не покладає обов`язку на особу, яка застрахувала свою цивільну відповідальність сплачувати і страхове відшкодування, якщо потерпіла особа не скористалася своїм правом на отримання страхового відшкодування у визначеному законодавством порядку.

В правовій позиції, викладеній в Постанові від 04.07.2018 року по справі № 755/18006/15-ц ОСОБА_5 Верховного Суду відступила від висновку , сформульованого ВСУ у постанові від 23.12.2015 року у справі № 6-2587цс 15 , відповідно до якого страховик , який виплатив страхове відшкодування , має право самостійно обирати спосіб захисту свого порушеного права , зокрема , право вимоги , до винної особи про стягнення коштів у розмірі виплаченого страховиком відшкодування , та зазначила , що стаття 38 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», з одного боку, і стаття 993 ЦК України та стаття 27 Закону України «Про страхування», з іншого боку, регулюють різні за змістом правовідносини.

У випадках, коли деліктні відносини поєднуються з відносинами обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, боржником у деліктному зобов'язанні в межах суми страхового відшкодування виступає страховик завдавача шкоди. Цей страховик, хоч і не завдав шкоди, але є зобов'язаним суб'єктом перед потерпілим, якому він виплачує страхове відшкодування замість завдавача шкоди у передбаченому Законом України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» порядку. Після такої виплати деліктне зобов'язання припиняється його належним виконанням страховиком завдавача шкоди замість останнього. За умов, передбачених у статті 38 вказаного Закону, цей страховик набуває право зворотної вимоги (регрес) до завдавача шкоди на суму виплаченого потерпілому страхового відшкодування.

Згідно зі статтями 993 ЦК України та 27 Закону України «Про страхування» до страховика потерпілого переходить право вимоги до завдавача шкоди у деліктному зобов'язанні у межах виплаченого потерпілому страхового відшкодування. Після такої виплати деліктне зобов'язання не припиняється. У ньому відбувається заміна кредитора: до страховика потерпілого переходить право вимоги, що належало цьому потерпілому у деліктному зобов'язанні, у межах виплаченого йому страхового відшкодування. Такий перехід права вимоги є суброгацією.

Відповідно до статті 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов'язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). Відтак, відшкодування шкоди особою, відповідальність якої застрахована за договором обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, можливе за умови, що згідно з цим договором або Законом України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у страховика не виник обов'язок з виплати страхового відшкодування (зокрема, у випадках, передбачених у статті 37), чи розмір завданої шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика. В останньому випадку обсяг відповідальності страхувальника обмежений різницею між фактичним розміром завданої шкоди і сумою страхового відшкодування.

Покладання обов'язку з відшкодування шкоди у межах страхового відшкодування на страхувальника, який уклав відповідний договір страхування і сплачує страхові платежі, суперечить меті інституту страхування цивільно-правової відповідальності (стаття 3 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»).

Уклавши договір обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності, страховик на випадок виникнення деліктного зобов'язання бере на себе у межах суми страхового відшкодування виконання обов'язку страхувальника, який завдав шкоди. А тому страховик, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, згідно зі статтями 3 і 5 вказаного Закону реалізує право вимоги, передбачене статтями 993 ЦК України та 27 Закону України «Про страхування», шляхом звернення з позовом до страховика, в якого завдавач шкоди застрахував свою цивільно-правову відповідальність.

Таким чином , суд вважає, що той факт , що позивач ПАТ « Страхова компанія « АХА страхування » пропустив строк звернення до ПАТ НАСК

« Оранта » за отриманням сплаченого страхового відшкодування в розмірі 2 473,21 та з цих підстав ПАТ НАСК « Оранта » відмовила у виплаті страхового відшкодування, не дає права позивачу звертатися із цією ж вимогою до винуватої особи - відповідача ОСОБА_1, цивільно-правова відповідальність якого застрахована в ПАТ НАСК « Оранта » , з урахуванням того , що розмір завданої шкоди не перевищує ліміту відповідальності ( страхову суму ) ПАТ « НАСК « Оранта » , визначеного страховим полісом від 24.02.2015 року. Покладення обов`язку з відшкодування шкоди у межах страхового відшкодування на страхувальника - відповідача ОСОБА_1, який уклав відповідний договір страхування і сплатив страхові платежі, суперечить меті інституту страхування цивільно-правової відповідальності. Позивач ПАТ « Страхова компанія « АХА страхування » має право реалізувати своє право вимоги шляхом звернення з позовом до НАСК « Оранта », в якого відповідач ОСОБА_1 застрахував свою цивільно - правову відповідальність.

Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що позовні вимоги є необгрунтованими та такими , що не підлягають задоволенню .

Враховуючи, що суд відмовляє у задоволенні позову, то судові витрати, понесені позивачем у вигляді сплати судового збору в розмірі 1762 грн., у відповідності до ст. 141 ЦПК України не підлягають стягненню з відповідача. Керуючись ст.ст. 12,13,81,259,263-265,352 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В :

В задоволенні цивільного позову Приватного акціонерного товариства « Страхова компанія « АХА страхування » ( м. Київ, вул. Іллінська,8, р/р/ 0300 в АТ « УкрСиббанк » , МФО 351005 ) до ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1 ( місце проживання : ІНФОРМАЦІЯ_2 ( Геологічна ( Леніна ), 13, кв. 17 ) про відшкодування шкоди, завданої в результаті ДТП відмовити.

Рішення може бути оскаржене до Полтавського апеляційного суду на протязі тридцяти днів з моменту проголошення, а учасниками, що не були присутні при його оголошенні у той же строк з моменту отримання копії рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя: ОСОБА_6