233 № 233/6104/18
ЗАОЧНЕ Р І Ш Е Н Н Я
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
07 березня 2019 року м.Костянтинівка
Костянтинівський міськрайонний суд Донецької області
головуючої судді Бєлостоцької О.В.,
при секретарі Теліціній О.О.,
представника позивача ОСОБА_1,
роглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Костянтинівка цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням,
21 листопада 2018 року позивач звернулась до суду з позовом до ОСОБА_3 в якому зазначила, що вона є власницею будинку, розташованого за адресою: Донецька область, м.Костянтинівка, вул.Харківська, 41 в якому зареєстрована її колишня невістка ОСОБА_3 З 2015 року відповідачка в зазначеному будинку не мешкає, оскільки з власної волі змінила місце проживання та мешкає в Російській Федерації. Реєстрація ОСОБА_3 в будинку має наслідком порушення прав позивачки як власниці, у звязку з чим позивач просить визнати відповідача особою, що втратила право користування житловим приміщенням будинку № 41 по вул.Харківській в м.Костянтинівка Донецької області.
В судовому засіданні представник позивача ОСОБА_1 підтримала заявлені позовні вимоги, не заперечувала проти ухвалення заочного рішення по справі не висловила.
Відповідачка ОСОБА_3 в судове засідання не з*явилась, про час і місце його проведення була належним чином повідомлена, причини неявки не повідомила, відзив на позовну заяву не подала. Зі згоди представника позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.ст.280, 281 ЦПК України.
Свідок ОСОБА_4 в судовому засіданні пояснив, що відповідачка по справі є його колишньою дружиною, з якою він підтримує добрі стосунки. В серпні 2015 року, після припинення шлюбних відносин ОСОБА_3 з власної волі змінила місце проживання та переїхала до Російської Федерації, де мешкає в теперішній час. Наміру повертатись до м.Костянтинівка не має. Жодних перешкод у користуванні будинком № 41 по вул.Харківській в м.Костянтинівка відповідачці не чинилось.
Зясувавши позицію представника позивачки, допитавши свідка, дослідивши письмові докази по справі, суд встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини.
Судовим розглядом встановлено, що позивач ОСОБА_2 на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом від 04 вересня 2000 року є власницею будинку № 41 по вул.Харківській в м.Костянтинівка Донецької області (а.с.7).
Відповідно до виписки з будинкової книги, копії паспорту та адресної довідки, відповідачка ОСОБА_3 зареєстрована за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с.8-10, 11,21-22).
Як вбачається з висновку, затвердженого 04 жовтня 2018 року начальником Костянтинівського ВП Бахмутського ВП ГУНП в Донецькій області, ОСОБА_3 приблизно 3 роки тому назад виїхала до Російської Федерації і не мешкає в будинку № 41 по вул.Харківській в м.Костянтинівка (а.с.13-16).
Частиною 1 статті 317 ЦК України передбачено, що власникові належить право володіння, користування та розпорядження своїм майном.
Згідно з частиною 1 ст. 319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.
Згідно зі статтею 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.
Відповідно до статті 150 ЖК України, громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди.
Відповідно до ч.2 ст.405 ЦК України член сім*ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім*ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним та власником житла або закону.
Приймаючи до уваги, що відповідачка ОСОБА_3 з власної волі з серпня 2015 не проживає в ІНФОРМАЦІЯ_2 без поважних причин, власницею якого є позивачка ОСОБА_2, відсутні підстави вважати, що між сторонами існують будь-які домовленості стосовно збереження за відповідачкою права користування житлом, суд дійшов висновку про задоволення позову ОСОБА_2 та визнання відповідачки такою, що втратила право користування жилим приміщенням зазначеного будинку.
В силу ст.141 ЦПК України судові витрати у вигляді витрат по сплаті судового збору по справі слід віднести на відповідачку по справі.
На підставі 150 ЖК України, ст.ст. 317,319,391, 405 ЦК України, керуючись ст. ст. 4,19,259,263, 264, 265, 280-282 ЦПК України , -
Позов ОСОБА_2 (місце проживання: ІНФОРМАЦІЯ_1; РНОКПП НОМЕР_1) до ОСОБА_3 (зареєстроване місце проживання: ІНФОРМАЦІЯ_3, .Харківська, 41; РНОКПП НОМЕР_2 ) про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням задовольнити.
Визнати ОСОБА_3 особою, яка втратила право користування жилим приміщенням будинку, розташованого за адресою: Донецька область, м. Костянтинівка, вул.Харківська, 41.
Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 витрати, повязані зі сплатою судового збору в розмірі 704 (сімсот чотири) грн. 80 коп.
Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Донецького апеляційного суду через Костянтинівський міськрайонний суд шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Повний текст судового рішення виготовлений 11 березня 2019 року.

Суддя