УХВАЛА

10 жовтня 2019 року

м. Київ

справа № 161/208/18

провадження № 61-18164ск19

Верховний Суд у складі судді Касаційного цивільного суду Жданової В. С. розглянув касаційну скаргу ОСОБА_1 , подану представником - адвокатом Карпуком Андрієм Сергійовичем, на рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області від 21 березня 2018 року та постанову Волинського апеляційного суду від 30 серпня 2019 року в справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про відшкодування майнової та моральної шкоди, завданої внаслідок вчинення дорожньо-транспортної пригоди,

ВСТАНОВИВ :

У січні 2018 року ОСОБА_2 звернувся до суду з указаним позовом до ОСОБА_1 , у якому просив стягнути з останнього на свою користь у рахунок відшкодування майнової шкоди 139 033 грн 99 коп., у рахунок відшкодування моральної шкоди 15 тис. грн, витрати на лікування у сумі 2 710 грн 72 коп., витрати на проведення експертного автотоварознавчого дослідження в сумі 3 тис. грн.

Рішенням Луцького міськрайонного суду Волинської області від 21 березня 2018 року, залишеним без змін постановою Волинського апеляційного суду від 30 серпня 2019 року, позов ОСОБА_2 задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 у рахунок відшкодування майнової шкоди 139 033 грн 99 коп., у рахунок відшкодування моральної шкоди 10 тис. грн, витрати на лікування у сумі 2 680 грн 72 коп., витрати на проведення експертного автотоварознавчого дослідження в сумі 3 тис. грн.

Вирішено питання про розподіл судових витрат.

Суди, задовольняючи позов ОСОБА_2 , виходили з того, що шкода, заподіяна останньому, сталась з вини ОСОБА_1 , тому позовні вимоги щодо відшкодування майнової шкоди заявлені обґрунтовано.

Вирішуючи спір про відшкодування моральної шкоди, витрат на лікування та проведення експертизи, і визначаючи їх розмір, суди прийняли до уваги обставини справи, істотність вимушених у житті позивача змін, характер, тривалість і обсяг заподіяних йому моральних страждань та з урахуванням вимог розумності і справедливості частково задовольнили позов.

У жовтні 2019 року до суду касаційної інстанції надійшла касаційна скарга ОСОБА_1 , подана представником - адвокатом Карпуком А. С., на рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області від 21 березня 2018 року та постанову Волинського апеляційного суду від 30 серпня 2019 року, у якій заявник просить скасувати оскаржувані судові рішення та ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позову ОСОБА_2 відмовити.

Вивчивши касаційну скаргу та додані до неї матеріали, Верховний Суд дійшов висновку про відмову у відкритті касаційного провадження, оскільки вона подана на судові рішення у малозначній справі, що не підлягають касаційному оскарженню.

Правила, запроваджені законодавцем щодо обмеження права на касаційне оскарження, містяться у статті 129 Конституції України, відповідно до якої основними засадами судочинства є, зокрема, забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.

Частиною третьою статті 3 ЦПК України передбачено, що провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України встановлено, не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у малозначних справах, крім випадків, якщо: касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики; особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи; справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу; суд першої інстанції відніс справу до категорії малозначних помилково.

Пунктом першим частини шостої статті 19 ЦПК України передбачено, що для цілей цього Кодексу малозначними справами є, зокрема, справи, у яких ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Предметом позову ОСОБА_2 до ОСОБА_1 є відшкодування майнової та моральної шкоди, завданої внаслідок вчинення дорожньо-транспортної пригоди, тобто ціна позову у загальному розмірі становить 159 744 грн 71 коп, яка станом на 01 січня 2019 року не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (1 921 грн ? 100 = 192 100 грн), а тому справа № 161/208/18 є малозначною згідно з наведеними приписами ЦПК України.

У резолютивній частині постанови Волинського апеляційного суду від 30 серпня 2019 року зазначено, що вона оскарженню в касаційному порядку не підлягає, крім випадків, передбачених пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України.

Касаційний цивільний суд, перевіривши доводи касаційної скарги, вважає, що наведені заявником обставини, передбачені підпунктом 2 пункту 2 частини третьої статті 389 ЦПК України, не дають підстав як для висновку про те, що справа становить виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу, так і для висновку про те, що розгляд справи судом касаційної інстанції потрібен для формування єдиної судової практики правозастосування, у зв`язку з чим відсутні підстави для відкриття касаційного провадження.

Пунктом 1 частини другої статті 394 ЦПК України встановлено, що суддя-доповідач відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.

Відповідно до прецедентної практики Європейського суду з прав людини, яка є джерелом права (стаття 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини»), умови прийнятності касаційної скарги, відповідно до норм законодавства, можуть бути суворішими, ніж для звичайної заяви. Зважаючи на особливий статус суду касаційної інстанції, процесуальні процедури у суді касаційної інстанції можуть бути більш формальними, особливо, якщо провадження здійснюється судом після їх розгляду судом першої інстанції, а потім судом апеляційної інстанції (рішення у справах: «Levages Prestations Services v. France» від 23 жовтня 1996 року; «Brualla Gomez de la Torre v. Spain» від 19 грудня 1997 року).

З огляду на викладене, у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 , поданою представником - адвокатом Карпуком А. С., на рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області від 21 березня 2018 року та постанову Волинського апеляційного суду від 30 серпня 2019 року слід відмовити з підстав, встановлених пунктом 1 частини другої статті 394 ЦПК України.

Керуючись пунктом 1 частини другої статті 394 ЦПК України,

УХВАЛИВ :

У відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 , поданою представником - адвокатом Карпуком Андрієм Сергійовичем, на рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області від 21 березня 2018 року та постанову Волинського апеляційного суду від 30 серпня 2019 року в справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про відшкодування майнової та моральної шкоди, завданої внаслідок вчинення дорожньо-транспортної пригоди відмовити.

Суддя В. С. Жданова