ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/1890/19 Справа № 174/588/17 Суддя у 1-й інстанції - Борцова А. А. Суддя у 2-й інстанції - Деркач Н. М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 березня 2019 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Дніпровського апеляційного суду у складі: головуючого - Деркач Н.М.

суддів - Куценко Т.Р., Ткаченко І.Ю.

при секретарі - Лященко С.Г.

розглянула в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи апеляційну скаргу АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА ОСОБА_1 «ПРИВАТБАНК» на рішення Вільногірського міського суду Дніпропетровської області від 14 листопада 2018 року по справі за позовом АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА ОСОБА_1 «ПРИВАТБАНК» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості, -

В С Т А Н О В И Л А:

У вересні 2017 року АТ КБ ПриватБанк звернулось до суду з позовом до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості.

В обґрунтування своїх вимог посилалось на те, що відповідно до укладеного договору № б/н від 02.08.2006 р. ОСОБА_2 отримав кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36,00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг», «Правилами користування платіжною картою» та «Тарифами Банку», які викладені на банківському сайті http://privatbank.ua/terms/pages/70/, складає між ним і банком договір, про що свідчить його підпис в заяві. Відповідно до п. 6.5, 8.6 Умов та правил надання банківських послуг, позичальник зобовязався погашати заборгованість за кредитом, відсотками за його користування, за перевитрати платіжного ліміту, а також оплачувати комісії на умовах, передбачених договором, та штрафи при порушенні строків платежів по кожному з грошових зобовязань. В звязку з порушенням зобовязань за кредитним договором, відповідач станом на 31.07.2017 року має заборгованість 59408,96 грн., яка складається з наступного: 2991,58 грн. - заборгованість за кредитом; 49216,32 грн. - заборгованість по відсоткам за користування кредитом; 3895,87 грн. - заборгованість з пені; 500,00 грн. - штраф (фіксована частина); 2805,19 грн. - штраф (процентна складова).

Враховуючи викладене, просив стягнути з ОСОБА_2 на його користь вказану заборгованість за кредитним договором та понесені ними судові витрати.

Рішенням Вільногірського міського суду Дніпропетровської області від 14 листопада 2018 року у задоволенні позовних вимог АТ КБ ПриватБанк відмовлено.

Не погодившись з рішенням суду, АТ КБ ПриватБанк звернулось до суду з апеляційною скаргою, в якій просить рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове, яким задовольнити їх позовні вимоги, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права.

Згідно з частиною 3 статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Згідно з положенням частини 2 статті 374 ЦПК України підставами апеляційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до вимог частини 1 статті 367 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку суд переглядає справу за наявними і ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Згідно з ч.1 ст. 368 ЦПК України, справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими цією главою.

Відповідно до ч.1 ст. 369 ЦПК України, апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Оскільки апеляційним судом у складі колегії суддів не приймалось рішення про виклик учасників справи для надання пояснень у справі, то справа розглядатиметься в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи, а копія судового рішення у такому разі надсилається у порядку, передбаченому ч. 5 ст. 272 ЦПК України.

З огляду на те, що згідно з частиною першою статті 8 ЦПК України ніхто не може бути позбавлений права на інформацію про дату, час і місце розгляду своєї справи, така інформація оприлюднюється на офіційному веб-порталі судової влади України.

Розглянувши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та заявлених вимог, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що сторони у справі уклали кредитний договір № б/н від 02.08.2006 року, згідно з яким відповідач отримав у позивача кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку в сумі 800,00 грн. (а.с. 4-23), зі строком дії, що відповідає строку дії картки, що відповідачем не заперечується.

Кредитодавець свої зобов'язання виконав повністю та надав позичальнику обумовлену договором суму грошових коштів, однак відповідач належним чином не виконував покладених на нього обов'язків щодо повернення кредиту, у зв'язку з чим утворилась заборгованість.

В підтвердження суми заборгованості по кредиту позивачем наданий розрахунок заборгованості за договором № б/н від 02.08.2006 року, згідно якого, ОСОБА_2 станом на 31.07.2017 року має заборгованість у розмірі 59408,96 грн., яка складається з наступного: 2991,58 грн. заборгованість за кредитом; 49216,32 грн. відсотки за користування кредитом; 3895,87 грн. пеня; 500,00 грн. - штраф (фіксована частина); 2805,19 грн. - штраф (процентна складова) (а.с.32-35).

В матеріалах справи міститься відзив ОСОБА_2 на позовну заяву, в якому відповідач просить суд застосувати строк позовної давності, вважав, що такий строк закінчився через три роки з дня укладення договору(а.с. 205, т.1).

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог банку, суд першої інстанції правильно виходив з того, що підстави для задоволення позовних вимог відсутні, оскільки сплинув строк позовної давності, так як останній платіж за кредитом було здійснено відповідачем 01.02.2012 року, а з позовом до суду банк звернувся лише 07.09.2017 року, тобто після спливу трирічного строку позовної давності.

Доводи апеляційної скарги банку про те, що у липні 2013 року кредитна картка була перевипущена та відповідач отримав нову картку зі строком дії до травня 2017 року, а тому не було підстав для застосування строку позовної давності, не можуть бути прийняті до уваги, оскільки належних та допустимих доказів вказаному скаржником суду не надано.

Не можуть бути доказами по справі на підтвердження факту пролонгації укладеного між сторонами 02.08.2006 р. договору, довідка про отримання відповідачем двох карток (а.с. 124) та фотозображення ОСОБА_2 з карткою (а.с. 218), оскільки фотозображення не містить будь-якої доказової інформації по справі, так як з нього не зрозуміло яку саме картку та коли отримував відповідач, факт отримання зазначених у довідці кредитних карток з вказаною метою відповідач заперечує, а вказана довідка видана одноособово представником позивача і зазначена в ній інформація не підтверджується будь-якими обєктивними даними, зокрема відповідними заявами, копіями угод тощо.

Відповідачем не заперечується факт отримання 02.08.2006 р. кредитної карти № 158227 та кредитних коштів у позивача у розмірі 800 грн. та користування ними, останній платіж за цією картою відповідачем, згідно наданої позивачем виписки по рахунку, було здійснено 01.02.2012 року, встановити термін дії карти неможливо, оскільки останній у заяві позичальника не зазначено, будь-яких доказів на підтвердження сплати відповідачем платежів саме за цим договором після вказаного строку, у тому числі після встановлення позивачем 14.10.2013 р. відповідачу кредитного ліміту по даній карті у розмірі 3000 грн. (а.с. 215-216), позивачем не надано.

За змістом ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Згідно ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності.

Інші доводи апеляційної скарги не спростовують висновків місцевого суду, зводяться до переоцінки доказів і незгоди із висновками суду щодо обставин справи.

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов'язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов'язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов'язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).

З урахуванням наведеного, колегія суддів приходить до висновку, що зясувавши в достатньо повному обємі права та обовязки сторін, обставини справи, перевіривши доводи та давши їм правову оцінку, суд першої інстанції ухвалив рішення, що відповідає вимогам закону. Висновки суду достатньо обґрунтовані і підтверджені наявними в матеріалах справи письмовими доказами.

Враховуючи викладене, апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а рішення суду першої інстанції залишенню без змін.

Судові витрати понесені сторонами в звязку з переглядом судового рішення розподілу не підлягають, оскільки апеляційна скарга залишена без задоволення.

Керуючись ст. ст. 259, 367, 374, 375 ЦПК України, ч.ч.3-6 ст.147 ЗУ «Про судоустрій і статус суддів», колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства комерційного банку "ПриватБанк" залишити без задоволення.

Рішення Вільногірського міського суду Дніпропетровської області від 14 листопада 2018 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Судді: Н.М. Деркач

ОСОБА_3

ОСОБА_4