УХВАЛА

13 березня 2019 року

м. Київ

справа № 759/12891/17

провадження № 61-4390ск19

Верховний Суд у складі судді Касаційного цивільного суду Червинської М. Є. розглянув касаційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Святошинського районного суду м. Києва від 10 вересня 2018 року та постанову Київського апеляційного суду від 31 січня 2019 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення аліментів на неповнолітніх дітей та дружину до досягнення дитиною трирічного віку,

ВСТАНОВИВ :

У серпні 2018 року ОСОБА_2 звернулась до суду з указаним позовом до ОСОБА_1, у якому просила:

- стягнути з відповідача аліменти на дітей доньку ОСОБА_3 та доньку ОСОБА_4 у розмірі 1/3 частини від усіх доходів його заробітку, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 11 серпня 2017 року і до досягнення дітьми повноліття;

- стягнути з відповідача кошти на її утримання у розмірі 1/4 частини від усіх видів його заробітку до досягнення ОСОБА_4 трирічного віку.

Рішенням Святошинського районного суду м. Києва від 10 вересня 2018 року позов задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 В аліменти на дітей ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, та ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, у розмірі 1/3 частини від усіх видів (доходів) заробітку щомісячно, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 30 серпня 2018 року і до досягнення дітьми повноліття.

Вирішено питання про розподіл судових витрат.

Допущено негайне виконання рішення суду у частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць.

В задоволенні іншої частини позовних вимог відмовлено.

Постановою Київського апеляційного суду від 31 січня 2019 року апеляційну скаргу ОСОБА_5 задоволено частково, рішення Святошинського районного суду м. Києва від 10 вересня 2018 року в частині визначення розміру аліментів на дітей та часу, з якого присуджуються аліменти, змінено.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 В аліменти на дітей ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, та ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, у розмірі 1/4 частки з усіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 28 серпня 2017 року і до досягнення дітьми повноліття.

Вирішено питання про розподіл судових витрат.

У березні 2019 року до суду касаційної інстанцій надійшла касаційна скарга ОСОБА_1 на рішення Святошинського районного суду м. Києва від 10 вересня 2018 року та постанову Київського апеляційного суду від 31 січня 2019 року.

Частиною третьою статті 3 ЦПК України передбачено, що провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України встановлено, не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у малозначних справах, крім випадків, якщо: касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики; особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи; справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу; суд першої інстанції відніс справу до категорії малозначних помилково.

Пунктом першим частини шостої статті 19 ЦПК Українипередбачено, що для цілей цього Кодексу малозначними справами є, зокрема, справи, у яких ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Пунктом 3 частини першої статті 176 ЦПК України встановлено, що ціна позову визначається у позовах про стягнення аліментів - сукупністю всіх виплат, але не більше ніж за шість місяців.

Предметом позову ОСОБА_2 до ОСОБА_1 є стягнення аліментів на неповнолітніх дітей у розмірі 1/3 частини від усіх доходів заробітку ОСОБА_1, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку та стягнення аліментів дружину у розмірі 1/4 частини від усіх видів заробітку ОСОБА_1, у зв'язку з чим ціна позову у справі № 759/12891/17 не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, а тому справа є малозначною згідно з наведеними приписами ЦПК України.

У поданій касаційній скарзі ОСОБА_1 посилається на наявність обставин, передбачених підпунктом 2 пункту 2 частини третьої статті 389 ЦПК України, оскільки особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи про визначення місця проживання дітей.

Враховуючи, що предметом спору цієї справи є аліменти, які стягуються саме на утримання дитини (стаття 181 СК України), підстав для висновку, що вирішення спору про спосіб виконання батьками обов'язку утримувати дитину позбавить його можливості спростувати обставини, встановлені цим рішенням, при вирішенні іншого позову про місце проживання дитини, не має.

Пунктом 1 частини другої статті 394 ЦПК України встановлено, що суддя-доповідач відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.

Правила, запроваджені законодавцем щодо обмеження права на касаційне оскарження, містяться у статті 129 Конституції України, відповідно до якої основними засадами судочинства є, зокрема, забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.

Відповідно до прецедентної практики Європейського суду з прав людини, яка є джерелом права (стаття 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини»), умови прийнятності касаційної скарги, відповідно до норм законодавства, можуть бути суворішими, ніж для звичайної заяви. Зважаючи на особливий статус суду касаційної інстанції, процесуальні процедури у суді касаційної інстанції можуть бути більш формальними, особливо, якщо провадження здійснюється судом після їх розгляду судом першої інстанції, а потім судом апеляційної інстанції (рішення у справах: «Levages Prestations Services v. France» від 23 жовтня 1996 року; «Brualla Gomez de la Torre v. Spain» від 19 грудня 1997 року).

З огляду на викладене, у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Святошинського районного суду м. Києва від 10 вересня 2018 року та постанову Київського апеляційного суду від 31 січня 2019 року слід відмовити з підстав, встановлених пунктом 1 частини другої статті 394 ЦПК України.

Керуючись пунктом 1 частини другої статті 394 ЦПК України,

УХВАЛИВ :

У відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Святошинського районного суду м. Києва від 10 вересня 2018 року та постанову Київського апеляційного суду від 31 січня 2019 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення аліментів на неповнолітніх дітей та дружину до досягнення дитиною трирічного віку відмовити.

Суддя М. Є. Червинська