ДАРНИЦЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М.КИЄВА
провадження № 2/753/6365/19
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(заочне)

"08" жовтня 2019 р. Дарницький районний суд м. Києва в складі

головуючого судді - Комаревцевої Л.В.

за участю секретаря - Гаврилюк О.В.

без участі сторін

розглянувши в загальному позовному провадженні у відкритому судовому засіданні у м. Києві справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ майна подружжя,

ВСТАНОВИВ :

У червні 2019 року до суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ майна подружжя.

В обґрунтування позовних вимог посилається на те, що вона з відповідачем перебували у зареєстрованому шлюбі у період з 18.07.1997 по 03.08.2017. За час шлюбу у них народилась донька - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та син - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . У період шлюбу сторонами придбано нерухоме майно, а саме: квартира АДРЕСА_1 , площею 73,4 кв.м., на підставі свідоцтва про право власності серії НОМЕР_1 від 30.03.2012, зареєстровано за ОСОБА_2 .

Оскільки нерухоме майно придбане у шлюбі, позивач просила позов задовольнити та вирішити питання відносно судових витрат.

Ухвалою судді Дарницького районного суду м. Києва від 17.07.2019 справа призначена до розгляду у порядку позовного провадження у підготовче судове засідання з викликом сторін.

Ухвалою судді Дарницького районного суду м. Києва від 04.09.2019 по справі закрито підготовче судове засідання та призначено справу до розгляду по суті.

Позивач та її представник в судове засідання не з`явилися, про місце, день та час розгляду справи були повідомлені належним чином, причини неявки суду не повідомили. Представник позивача направив на адресу суду заяву про заочний розгляд справи та зазначив, що підтримує позовні вимоги та просив їх задовольнити в повному обсязі.

Відповідач в судове засідання не з`явився, про день, місце та час розгляду справи повідомлявся належним чином, причини неявки суду не повідомив.

Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до наступних висновків.

Судом встановлено, що сторони перебували в зареєстрованому у шлюбі, який рішенням Дніпровського районного суду м. Києва від 03.08.2017 року було розірвано (а.с. 8, 9-10).

За час спільного проживання подружжям однією сім`єю сторонами придбано квартиру АДРЕСА_1 . Право власності на вищевказану квартиру підтверджується свідоцтвом про право власності серії НОМЕР_1 від 30.03.2012, власником якої є відповідач - ОСОБА_2 (а.с. 13).

Державна реєстрація здійснена Київським міським бюро технічної інвентаризації 11.07.2012 року (а.с.14).

Відповідно до вимог ч. 3 ст. 368 ЦК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором або законом.

Частиною 2 ст. 372 ЦК України встановлено, що у разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом.

Статтею 60 СК України встановлено, що майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя.

Частиною 1 ст. 61 СК України встановлено, що об`єктом права спільної сумісної власності подружжя може бути будь-яке майно, за винятком виключеного з цивільного обороту.

Статтею 163 СК України встановлено, що дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними.

Частиною 1 ст. 69 СК України встановлено, що дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу.

Суб`єктивне право на поділ майна, що перебуває на праві спільної сумісної власності подружжя, належить кожному з них незалежно від того, в який момент здійснюється поділ: під час шлюбу або після його розірвання. Поділ може бути здійснений як за домовленістю подружжя, так і за судовим рішенням. В основу поділу покладається презумпція рівності часток подружжя, яка може бути спростована домовленістю подружжя або судовим рішенням.

Частинами 1, 2 ст. 70 СК України встановлено, що у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. При вирішенні спору про поділ майна суд може відступити від засади рівності часток подружжя за обставин, що мають істотне значення, зокрема якщо один із них не дбав про матеріальне забезпечення сім`ї, приховав, знищив чи пошкодив спільне майно, витрачав його на шкоду інтересам сім`ї.

Принцип рівності часток застосовується незалежно від того, чи здійснюється поділ у судовому або у позасудовому порядку.

Статтею 71 СК України встановлено, що майно, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі. Якщо дружина та чоловік не домовилися про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом. При цьому суд бере до уваги інтереси дружини, чоловіка, дітей та інші обставини, що мають істотне значення. Неподільні речі присуджуються одному з подружжя, якщо інше не визначено домовленістю між ними. Речі для професійних занять присуджуються тому з подружжя, хто використовував їх у своїй професійній діяльності. Вартість цих речей враховується при присудженні іншого майна другому з подружжя. Присудження одному з подружжя грошової компенсації замість його частки у праві спільної сумісної власності на майно, зокрема на житловий будинок, квартиру, земельну ділянку, допускається лише за його згодою, крім випадків, передбачених Цивільним кодексом України. Присудження одному з подружжя грошової компенсації можливе за умови попереднього внесення другим із подружжя відповідної грошової суми на депозитний рахунок суду.

Сутність поділу полягає в тому, що кожному з подружжя присуджуються в особисту власність конкретні речі, а також здійснюється розподіл майнових прав та обов`язків. При здійсненні поділу в судовому порядку суд має виходити з презумпції рівності часток. При винесенні рішення суд має керуватися "обставинами, що мають істотне значення", якими можуть бути, насамперед, ступінь трудової та (або) фінансової участі кожного з подружжя в утриманні спільного майна, зроблених поліпшеннях, доцільність та обґрунтованість укладених правочинів, спрямованих на розпорядження спільним майном, наявність або відсутність вчинення одним з подружжя дій, що порушують права другого з подружжя, суперечать інтересам сім`ї, матеріальне становище співвласників тощо.

Поділ спільного сумісного майна подружжя здійснюється з визначення кола об`єктів спільної сумісної власності подружжя і встановлення їхньої вартості. Вартість майна, що підлягає поділу, визначається за погодженням між подружжям, а при недосягненні згоди - виходячи з дійсної його вартості на час розгляду справи (абзац перший пункту 22 "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя; нормативно-правовий акт № 11 від 21.12.2007 постанови Пленуму Верховного Суду України "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя" від 21 грудня 2007 року № 11).

Зі змісту п. п. 23, 24 постанови Пленуму Верховного Суду України від 21.12.2007 року №11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» вбачається, що вирішуючи спори між подружжям про майно, необхідно встановлювати обсяг спільно нажитого майна, наявного на час припинення спільного ведення господарства, з`ясовувати джерело і час його придбання. Спільною сумісною власністю подружжя, що підлягає поділу можуть бути будь-які види майна, незалежно від того, на ім`я кого з подружжя вони були придбані чи внесені грошовими коштами, якщо інше не встановлено шлюбним договором чи законом. До складу майна, що підлягає поділу включається загальне майно подружжя, наявне у нього на час розгляду справи, та те, що знаходиться у третіх осіб. При поділі майна враховуються також борги подружжя та правовідносини за зобов`язаннями, що виникли в інтересах сім`ї.

Таким чином, враховуючи, що спірна квартира набута сторонами за час шлюбу, то така є об`єктом спільної сумісної власності подружжя сторін, у зв`язку з чим суд приходить висновку про її поділ між сторонами, виходячи з правил рівності часток подружжя в спільному майні, визнавши за позивачем та відповідачем право власності по 1/2 частині кожному, квартири АДРЕСА_1 .

Відповідно до ст. 77 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.

Відповідач в судове засідання не з`явився, суду не надано відзиву або будь яких письмових доказів, що підтверджують заперечення проти позову, тому суд позбавлений можливості врахувати інші докази та приймає до уваги лише ті докази, які містяться в матеріалах справи.

Враховуючи вищенаведене, суд вважає позов підставним та такий слід задовольнити.

Згідно п. 1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача.

На підставі ч. 1, 3 ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Згідно з п. 9 ч. 3 ст. 175 ЦПК України, попередній (орієнтований) розрахунок судових витрат, які позивач поніс за подання відповідної позовної заяви складається з судового збору за вимогу немайнового характеру (704, 80 грн.) та судового збору за вимогу майнового характеру (8 810,00 грн.), що підтверджується квитанціями про сплату судового збору (а.с. 1).

Відповідно до ст.ст. 133, 141 ЦПК України з відповідача підлягає стягненню судовий збір на користь позивача в сумі 704, 80 грн. та у сумі 8 810,00 грн.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст 12, 13, 76-80, 82, 133, 141,158, 206, 259, 264, 265, 268 ЦПК України, ст.ст. 368, 372 ЦК України, ст.ст. 60, 61, 69, 70, 71, 163 СК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ майна подружжя - задовольнити.

Визнати спільною сумісною власністю подружжя ОСОБА_1 та ОСОБА_2 - квартиру АДРЕСА_1 .

Визнати за ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_2 ) право власності на 1/2 частину квартири АДРЕСА_1 .

Визнати за ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_3 ) право власності на 1/2 частину квартири АДРЕСА_1 .

Стягнути з ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_3 ) на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_2 ) понесені нею судові витрати зі сплати судового збору в загальній сумі 9 514 (дев?ять тисяч пятсот чотирнадцять гривень) 80 коп.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду. Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

Заочне рішення може бути оскаржено до Київського апеляційного суду через Дарницький районний суд м. Києва шляхом подання скарги протягом тридцяти днів з дня його складення.

Повний текст судового рішення складено 08 жовтня 2019 року.

Суддя Л.В. Комаревцева