Справа № 484/346/19
Провадження № 2-о/484/27/19
Рішення

Іменем України

22.02.2019 року Первомайський міськрайонний суд Миколаївської області

складі: головуючого - судді Максютенко О.А.

секретаря судового засідання - Завірюха В.Ю.

за участю сторін : позивача ОСОБА_1, представника позивача - ОСОБА_2

представника зацікавленої особи - ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Первомайську справу за заявою ОСОБА_1 ; заінтересована особа - Управління державної міграційної служби України у Миколаївській області про встановлення факту, що має юридичне значення

встановив:

Заявник звернувся до суду із заявою про встановлення факту постійного проживання його на території України станом на 24 серпня 1991 року та проживання на території України станом на 13.11.1991 року, мотивуючи свої вимоги тим, що він народився 18.04.1990 року в с. Лукашівка Первомайського району Миколаївської області, що підтверджується свідоцтвом про народження (повторного) серії НОМЕР_2, виданого 11.09.2009 року відділом реєстрації актів цивільного стану по Первомайському району Первомайського міськрайонного управління юстиції Миколаївської області, про що в Книзі реєстрації народжень 01.06.1990 року зроблено відповідний актовий запис № 09. Батьками заявника в свідоцтві зазначені: ОСОБА_4 - батько, ОСОБА_5 - матір.

01.09.1998 року заявник вступив до першого класу Лукашівської середньої загальноосвітньої школи І-ІІІ ступенів, де провчився до 25.05.1999 року. 06.08.1999 року в зв'язку з позбавленням батьків заявника батьківських прав, його було направлено для подальшого навчання до Миколаївської спецшколи, де він навчався до 2002 року, а потім 17.01.2002 року до Київської спецшколи, в якій навчався до 20.04.2005 року. 29.04.2005 року заявника було зараховано до восьмого класу Лукашівської загальноосвітньої школи І-ІІІ ступенів, де у 2006 році він закінчив дев'ятий клас та отримав свідоцтво про базову загальну середню освіту. Після закінчення школи в період з 2006 по 2018 роки заявник працював в м. Миколаєві в найманій бригаді по вирощуванню овочів. Його робота мала сезонний характер, тобто з весни до осені включно, а на зиму він повертався до батьків в с. Лукашівка Первомайського району Миколаївської області, де проживав разом з ними.

Заявник з моменту народження та до теперішнього часу постійно проживав на території України.

В 2009 році заявник звертався до Первомайського РВ УМВС України в Миколаївській області з приводу отримання паспорта громадянина України, але за деяких обставин збір необхідних документів не закінчив та паспорт не отримав.

В вересні 2018 року ОСОБА_1 знову звернувся до Первомайського РВ УДМС України в Миколаївській області з приводу отримання паспорту громадянина України.

02.11.2018 року Первомайський РВ УДМС України в Миколаївській області листом № 48/5508 повідомив заявнику, що його особу встановлено, але не встановлено належність до громадянства України, в зв'язку з чим йому рекомендовано звернутись до суду для врегулювання даного питання.

Враховуючи викладені обставини, з метою встановлення факту постійного проживання на території України для отримання паспорта громадянина України та приймаючи до уваги положення ч.1 п. 5 ч.2 ст. 293, ч.2 ст. 315 ЦПК України заявник звернувся до суду з вказаною заявою.

В судовому засіданні заявник та його представник підтримали в повному обсязі вимоги, викладені в заяві, та просив їх задовольнити.

Представник Управління державної міграційної служби у Миколаївській області в судовому засіданні підтримав свої письмові пояснення, які долучені до матеріалів справи, та просив вирішити справу на розсуд суду.

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що вимоги ОСОБА_1 обґрунтовані і підлягають задоволенню.

Судом встановлено, що заявник народився 18.04.1990 року в с. Лукашівка Первомайського району Миколаївської області, що підтверджується копією свідоцтва про народження (повторно) серії НОМЕР_2 від 11.09.2009 року, актовий запис № 09 (а.с. 4).

Батьками заявника в свідоцтві про народження зазначені: ОСОБА_4 - батько, ОСОБА_5 - матір. Особи батьків підтверджено копіями паспортів серії НОМЕР_3 від 20.05.2002 року та серії НОМЕР_4 від 13.12.2000 року відповідно (а.с.9-12).

Як вбачається із довідки № 18, наданої 25.06.2018 року Лукашівським навчально-виховним комплексом «дошкільний навчальний заклад-загальноосвітній навчальний заклад І-ІІ ступенів», ОСОБА_1 навчався в Лукашівській середній загальноосвітній школі І-ІІІ ступенів в період з 01.09.1998 року (вступ до першого класу на підставі наказу від 28.08.1998 року № 103) по 25.05.199 рік. 06.08.1999 року вибув у зв'язку з переходом до іншої школи на підставі наказу від 06.08.1999 року № 117. На підставі наказу № 76 від 29.04.2005 року зарахований до восьмого класу з 29.04.2005 року, де і закінчив у 2006 році дев'ятий клас, отримавши свідоцтво про закінчення базової середньої освіти, що підтверджується його копією серії НОМЕР_5 від 24.06.2006 року (а.с. 6, 8).

Згідно довідок Київської спеціальної школи ГУНО в м. Києва від 18.04.2005 року № 9-у ОСОБА_1, учень 8-го класу, дійсно знаходився на вихованні в Київській спецшколі в період з 17.12.2002 року по 20.04.2005 року і за рішенням комісії у справах неповнолітніх Подільської райдержадміністрації м. Києва від 18.04.2005 року виведений з її складу (а.с. 7).

Відповідно до довідок виконавчого комітету Лукашівської сільської ради Первомайського району Миколаївської області від 15.01.2019 року № 11 та від 16.01.2019 року № 14, заявник дійсно з 2005 року по 2019 рік постійно проживав разом з батьками за адресою в АДРЕСА_1 (а.с. 13).

Дублікатом картки фізичної-особи платника податків від 04.12.2009 року № 540841921 підтверджується одержання ОСОБА_1, 18.04.1990 року, ідентифікаційного номера НОМЕР_1 (а.с. 5).

У відповідності до п.5 ч.2 ст.293 ЦПК України, суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення.

Згідно зі ч. 2 ст. 315 ЦПК України в судовому порядку встановлюються факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

Належність та набуття громадянства України встановлюється на підставі Закону України «Про громадянство України» і може пов'язуватися із фактом постійного проживання на території України в певний час.

Пунктом 1 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» № 5 від 31.03.1995 року передбачено, що у порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо: згідно із законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов'язується з наступним вирішенням спору про право.

Наведений у ст. 315 ЦПК України перелік фактів, які встановлюються судом, не є вичерпним. За наявності зазначених умов суд може встановлювати й інші факти, що мають юридичне значення.

Питання встановлення, оформлення та перевірки належності до громадянства України, прийняття до громадянства України, оформлення набуття громадянства України, припинення громадянства України, скасування рішень про оформлення набуття громадянства України, а також процедури подання цих документів та провадження за ними врегульовано Законом України «Про громадянство України», Указом Президента України від 27 березня 2001 року № 215/2001 «Питання організації виконання Закону України «Про громадянство України», яким затверджено Порядок провадження за заявами і поданнями з питань громадянства України та виконання прийнятих рішень.

Відповідно до п.п.1,2 ч.1 ст.3 Закону України «Про громадянство України» - громадянами України є: усі громадяни колишнього СРСР, які на момент проголошення незалежності України (24 серпня 1991 року) постійно проживали на території України; особи незалежно від раси, кольору шкіри, політичних, релігійних та інших переконань, статі, етнічного та соціального походження, майнового стану, місця проживання, мовних чи інших ознак, які на момент набрання чинності Закону України «Про громадянство України» (13 листопада 1991 року) проживали в Україні і не були громадянами інших держав.

Згідно пп. а, б п. 7 Порядку провадження за заявами і поданнями з питань громадянства України та виконання прийнятих рішень, затвердженого Указом Президента України від 27 березня 2001 р. № 215/2001 - встановлення належності до громадянства України стосується громадян колишнього СРСР, які не одержали паспорт громадянина України та не мають у паспорті громадянина колишнього СРСР відмітки про прописку, що підтверджує факт їхнього постійного проживання на території України за станом на 24 серпня 1991 року або проживання в Україні за станом на 13 листопада 1991 року; осіб, які за станом на 24 серпня 1991 року або на 13 листопада 1991 року не досягли повноліття і батьки яких належать до категорій, зазначених у підпункті «а» цього пункту.

Згідно п. 10 Порядку - для встановлення відповідно до пунктів 1 та 2 частини першої статті 3 Закону належності до громадянства України особа, яка за станом на 24 серпня 1991 року або на 13 листопада 1991 року не досягла повноліття та проживала в Україні разом із батьками (одним із них) або іншим її законним представником, подає: а) заяву про встановлення належності до громадянства України; б) копію свідоцтва про народження; в) один із таких документів: довідку, що підтверджує факт постійного проживання особи в неповнолітньому віці на території України за станом на 24 серпня 1991 року або факт її проживання в неповнолітньому віці в Україні за станом на 13 листопада 1991 року; довідку, що підтверджує факт постійного проживання на території України за станом на 24 серпня 1991 року батьків (одного з них) особи або іншого її законного представника, з якими особа в неповнолітньому віці постійно проживала, або факт їх проживання в Україні за станом на 13 листопада 1991 року; документ, що підтверджує факт перебування особи в неповнолітньому віці на вихованні у державному дитячому закладі України за станом на 24 серпня 1991 року або на 13 листопада 1991 року; копії паспортів батьків (одного з них) особи або іншого її законного представника - громадян колишнього СРСР з відміткою про прописку, що підтверджує факт їх постійного проживання на території України станом на 24 серпня 1991 року або факт їх проживання в Україні за станом на 13 листопада 1991 року. У разі відсутності у батьків (одного з них) особи або іншого її законного представника паспорта громадянина колишнього СРСР подається довідка територіального органу Державної міграційної служби України про те, що за станом на 24 серпня 1991 року або на 13 листопада 1991 року ця особа перебувала в громадянстві колишнього СРСР і відповідно постійно проживала, проживала на території України (за наявності документів, що підтверджують зазначений факт); судове рішення про встановлення юридичного факту постійного проживання особи в неповнолітньому віці на території України станом на 24 серпня 1991 року або факту її проживання в неповнолітньому віці в Україні станом на 13 листопада 1991 року; судове рішення про встановлення юридичного факту постійного проживання на території України за станом на 24 серпня 1991 року батьків (одного з них) особи або іншого законного представника, з яким особа в неповнолітньому віці постійно проживала на території України, або факту їх проживання в Україні за станом на 13 листопада 1991 року.

У пункті 44 Порядку провадження за заявами і поданнями з питань громадянства України та виконання прийнятих рішень, затвердженого Указом Президента України від 27.03.2001 року № 215, встановлено, що у разі відсутності документів, що підтверджують факт постійного проживання особи до 24.08.1991 року на території, яка стала територією України, для оформлення набуття громадянства України подається відповідне рішення суду.

На підставі викладеного суд приходить до висновку, що наявними у справі доказами достовірно встановлено, що ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, в неповнолітньому віці проживав на території України станом на 24 серпня 1991 року та проживав в неповнолітньому віці в Україні станом на 13 листопада 1991 року, а тому суд вважає заяву обґрунтованою та задовольняє її.

На підставі наведеного та керуючись ст.ст. 5, 13, 76, 293, 315, 319, 352, 354 ЦПК України, суд, -

ухвалив:

заяву ОСОБА_1 (адреса: АДРЕСА_1, РНОКПП: НОМЕР_1); заінтересована особа: Управління державної міграційної служби України у Миколаївській області (адреса: вул. Декабристів, 5-а, м. Миколаїв, ) про встановлення факту , що має юридичне значення - задовольнити.

Встановити факт постійного проживання ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1 на території України станом на 24 серпня 1991 року та проживання на території України станом на 13 листопада 1991 року включно.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи, апеляційні скарги подаються учасниками справи через Первомайський міськрайонний суд Миколаївської області.

Суддя: