Дата документу 13.09.2019 Справа № 335/235/18
ЗАПОРІЗЬКІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Єдиний унікальний № 335/235/18
Провадження № 22-ц/807/3008/19 Головуючий у 1 інстанції: Воробйов А.В.
У Х В А Л А

13 вересня 2019 року м. Запоріжжя

Запорізький апеляційний суд у складі судді - доповідача Кочеткової І.В. при вирішенні питання про відкриття апеляційного провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 07 серпня 2019 року по справі за заявою ОСОБА_1 , зацікавлені особи : Товариство з обмеженою відповідальністю «Запорізьке міжміське бюро технічної інвентерезації», Департамент реєстраційних послуг Запорізької міської ради про встановлення факту недійсності реєстрації права власності на нерухомість, -

В С Т А Н О В И В:

Рішенням Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 07 серпня 2019 року відмовлено в задоволенні заяви ОСОБА_1 , зацікавлені особи: Товариство з обмеженою відповідальністю „Запорізьке міжміське бюро технічної інвентаризації", Департамент реєстраційний послуг Запорізької міської ради про встановлення факту недійсності реєстрації права власності на нерухомість.

Не погоджуючись із зазначеним рішенням суду, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу.

Ухвалою судді Запорізького апеляційного суду від 04 вересня 2019 року в задоволенні клопотання ОСОБА_1 про звільнення від сплати судового збору за подання апеляційної скарги на рішення Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 07.08.2019 року - відмовлено.

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 07 серпня 2019 року - залишено без руху.

Надано ОСОБА_1 строк десять днів з дня вручення копії цієї ухвали для направлення до Запорізького апеляційного оригіналу квитанції про сплату на належний розрахунковий рахунок судового збору в розмірі 528,60 грн.

До Запорізького апеляційного суду надійшли клопотання ОСОБА_1 про звільнення від сплати судового збору на підставі того, що предметом захисту є житлові права.

Вказане клопотання не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Правові засади справляння судового збору, платників, об`єкти та розміри ставок судового збору, порядок сплати, звільнення від сплати та повернення судового збору визначаються Законом України «Про судовий збір».

У відповідності до норми п. 3 ч. 1 ст. 8 Закону України «Про судовий збір», суд може відстрочити або розстрочити сплату судового збору за умови, що предметом спору є захист соціальних, трудових, сімейних, житлових прав, відшкодування шкоди здоров`ю.

За приписами ст. 9 Житлового кодексу УРСР житлові права - одержання у безстрокове користування у встановленому порядку жилого приміщення в будинках державного чи громадського житлового фонду, приватизація квартир (будинків) державного житлового фонду, житлових приміщень у гуртожитках, які перебувають у власності територіальних громад, або придбання їх у житлових кооперативах, на біржових торгах, шляхом індивідуального житлового будівництва чи одержання у власність на інших підставах, передбачених законом.

Разом з тим, як вбачається зі змісту позову, ОСОБА_1 звернувся до суду з вимогою про встановлення факту недійсності реєстрації його права власності на нерухоме майно.

З заяви також вбачається, що ОСОБА_1 має місце проживання за адресою: АДРЕСА_1 , що свідчить про те, що він має право користування житлом, в якому проживає.

За наведених обставин відсутні підстави для задоволення клопотання ОСОБА_1 про звільнення від сплати судового збору.

Під час вирішення клопотання ОСОБА_1 про звільнення його від сплати судового збору за подачу апеляційної скарги за рахунок зобов`язання Ощадбанку перерахувати до державного казначейства кошти з рахунку ОСОБА_1 у розмірі судового збору в сумі 528,60 грн., суд дійшов висновку, що вказане клопотання не може бути задоволено, оскільки відповідно до вимог чинного законодавства суд апеляційної інстанції не наділений повноваженнями відраховувати суму судового збору за рахунок банківських вкладів.

Правові засади справляння судового збору, платників, об`єктів та розміри ставок судового збору, порядок сплати, звільнення від сплати та повернення судового збору визначаються Законом України «Про судовий збір».

Клопотання ОСОБА_1 щодо звільнення від сплати судового збору та звернення до Конституційного суду з поданням визнати неконституційним вимогу закону до громадян платити судовий збір за подання апеляційної скарги не є спроможним.

Відповідно до частини першої статті 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Захист цивільних прав - це застосування цивільно-правових засобів з метою забезпечення цивільних прав.

У статті 129 Конституції України закріплені основні засади судочинства, які є конституційними гарантіями права на судовий захист.

Згідно із пунктом 8 частини третьої статті 129 Конституції України основними засади судочинства є забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.

Конституційний Суд України у Рішенні від 11 грудня 2007 року № 11-рп/2007 у справі за конституційним зверненням громадянина ОСОБА_2 щодо офіційного тлумачення положень пункту 8 частини третьої статті 129 Конституції України, частини другої статті 383 КПК України зазначив, що реалізацією права особи на судовий захист є можливість оскарження судових рішень у судах апеляційної та касаційної інстанцій. Перегляд судових рішень в апеляційному та касаційному порядку гарантує відновлення порушених прав і охоронюваних законом інтересів людини і громадянина (абзац третій підпункту 3.1 пункту 3 мотивувальної частини).

Конституційні гарантії захисту прав особи в апеляційній та касаційній інстанціях конкретизовано в главах 1, 2 розділу V ЦПК України, де врегульовано порядок і підстави для апеляційного та касаційного оскарження рішень і ухвал суду в цивільному судочинстві.

Право на ефективний судовий захист закріплено також у статті 2 Міжнародного пакту про громадянські та політичні права 1966 року та в статті 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікованої Законом України від 17 липня 1997 року № 475/97-ВР "Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 до Конвенції" (далі - Конвенція).

За змістом пункту 1 статті 6 Конвенції кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Згідно з практикою Європейського суду з прав людини у статті 6 Конвенції, якою передбачено право на справедливий суд, не встановлено вимоги до держав засновувати апеляційні або касаційні суди. Там, де такі суди існують, гарантії, що містяться у вказаній статті, повинні відповідати також і забезпеченню ефективного доступу до цих судів (пункт 25 рішення у справі "Делькур проти Бельгії" (Delcourt v. Belgium) від 17 січня 1970 року та пункт 65 рішення у справі "Гофман проти Німеччини" (Hoffmann v. Germany) від 11 жовтня 2001 року).

Європейський суд з прав людини, розглядаючи справи щодо порушення права на справедливий судовий розгляд, тлумачить вказану статтю як таку, що не лише містить детальний опис гарантій, надаваних сторонам у цивільних справах, а й захищає у першу чергу те, що дає можливість практично користуватися такими гарантіями, - доступ до суду.

Отже, право на справедливий судовий розгляд, закріплене в пункті 1 статті 6 Конвенції, необхідно розглядати як право на доступ до правосуддя.

Тобто, Україна, як учасниця Конвенції повинна створювати умови щодо забезпечення доступності правосуддя як загальновизнаного міжнародного стандарту справедливого судочинства.

Процесуальний порядок провадження у цивільних справах визначається ЦПК України та іншими законами України, якими встановлюється зміст, форма, умови виконання процесуальних дій, сукупність цивільних процесуальних прав і обов`язків суб`єктів цивільно-процесуальних правовідносин та гарантій їх реалізації.

Інтереси справедливого здійснення правосуддя можуть виправдовувати накладення фінансових обмежень на доступ особи до суду. Положення пункту 1 статті 6 Конвенції про виконання зобов`язання забезпечити ефективне право доступу до суду не означає просто відсутність втручання, але й може вимагати вчинення позитивних дій у різноманітних формах з боку держави; не означає воно й беззастережного права на отримання безкоштовної правової допомоги з боку держави у цивільних спорах і так само це положення не означає надання права на безкоштовні провадження у цивільних справах (KREUZ v. POLAND, № 28249/95, § 59, ЄСПЛ, від 19 червня 2001 року).

Дана цивільна справа надійшла до Запорізького апеляційного суду 04 вересня 2019 року, того ж дня апеляційна скарга залишена без руху з підстав несплати судового збору судом апеляційної інстанції (ухвалою від 04 вересня 2019 року) надавався строк для сплати судового збору, проте недоліки апеляційної скарги ОСОБА_1 не усунуті.

Вказаним підставам вже була надана оцінка в ухвалі судді Запорізького апеляційного суду від 04 вересня 2019 року та встановлено відсутність підстав для звільнення від сплати судового збору на підставі п. 3 ч. 1 ст. 8 Закону України «Про судовий збір».

Сума сплати судового збору за подачу даної апеляційної скарги становить 528,60 грн.

Реквізитами банківської установи, уповноваженої приймати судовий збір за подачу апеляційних скарг є: банк отримувача: Казначейство України (ЕАП); код банку (МФО): 899998; отримувач: УК у м. Запоріжжі/Вознесенівс./22030101; код ЕДРПОУ отримувача: 38025409; номер рахунку отримувача: 0011, призначення платежу: судовий збір, п.п. 9 п.1 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір».

Згідно з ч. 2 ст. 357 ЦПК України до апеляційної скарги, яка оформлена з порушенням вимог, встановлених ст. 356 цього Кодексу, застосовуються положення ст.185 цього Кодексу.

Відповідно до ч.ч. 1-3 ст. 185 ЦПК України суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 175 і 177 цього Кодексу, протягом п`яти днів з дня надходження до суду позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху. В ухвалі про залишення позовної заяви без руху зазначаються недоліки позовної заяви, спосіб і строк їх усунення, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху. Якщо ухвала про залишення позовної заяви без руху постановляється з підстави несплати судового збору у встановленому законом розмірі, суд в такій ухвалі повинен зазначити точну суму судового збору, яку необхідно сплатити (доплатити). Якщо позивач відповідно до ухвали суду у встановлений строк виконає вимоги, визначені статтями 175 і 177 цього Кодексу, сплатить суму судового збору, позовна заява вважається поданою в день первісного її подання до суду. Якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви у строк, встановлений судом, заява вважається неподаною і повертається позивачеві.

Зважаючи на зазначений недолік апеляційної скарги, на підставі ст. ст. 185, 357 ЦПК України її необхідно залишити без руху та надати строк для усунення вищезазначеного недоліку.

Керуючись ст.ст. 185, 357 ЦПК України, суддя, -

У Х В А Л И В:

В задоволенні к клопотання ОСОБА_1 про звільнення від сплати судового збору на підставі того, що предметом спору є житлові права - відмовити.

В задоволенні клопотання ОСОБА_1 про забезпечення сплати судового збору за звернення до апеляційного суду щодо зобов`язання Ощадбанку перерахувати до державного казначейства кошти з його рахунку - відмовити.

В задоволенні клопотання ОСОБА_1 про звільнення від сплати судового збору за подання апеляційної скарги на рішення Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 07 серпня 2019 року - відмовити.

Надати ОСОБА_1 додатковий строк десять днів з дня вручення копії цієї ухвали для направлення до Запорізького апеляційного оригіналу квитанції про сплату на належний розрахунковий рахунок судового збору в розмірі 528,60 грн.

Роз`яснити, що у випадку невиконання зазначених вимог у встановлений строк будуть застосовані наслідки, передбачені ч.3 ст. 185, ст.357 ЦПК України.

Суддя: І.В. Кочеткова