Провадження № 22-ц/802/189/19 Категорія: 33 Доповідач: Здрилюк О. І.
ВОЛИНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28 лютого 2019 року місто Луцьк

Волинський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - судді Здрилюк О.І.,

суддів - Бовчалюк З.А., Данилюк В.А.,

з участю представника позивача - ОСОБА_1,

третьої особи - ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Луцьку цивільну справу за позовом ОСОБА_3, третя особа на стороні позивача, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору - ОСОБА_2, до Приватного акціонерного товариства «Українська пожежно-страхова компанія», третя особа на стороні відповідача, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору - ОСОБА_4, про стягнення страхового відшкодування, за апеляційною скаргою позивача ОСОБА_3, поданою від її імені представником ОСОБА_1 на рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області від 10 грудня 2018 року,

В С Т А Н О В И В :

У вересні 2018 року ОСОБА_3 звернулася до суду із зазначеним позовом, який мотивує тим, що 05 лютого 2018 року з вини третьої особи - ОСОБА_4 сталася дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля марки «BMW» 1998 року випуску, номерний знак НОМЕР_2 під його керуванням та належного їй автомобіля «Сітроен С-Елісе», державний номерний знак НОМЕР_1 під керуванням ОСОБА_2, у результаті якої автомобілі отримали механічні пошкодження.

Згідно висновку експертного авто-товарознавчого дослідження №24 від 01.04.2018 року вартість відновлювального ремонту автомобіля «Сітроен С-Елісе», державний номерний знак НОМЕР_1, з урахуванням коефіцієнту фізичного зносу складових, що підлягають заміні становить 138183,81 грн..

На момент настання страхової події цивільно-правова відповідальність винного була забезпечена у ПрАТ «Українська пожежно-страхова компанія» згідно полісу №АК/2786455 (код страховика 037) від 02.06.2017 року, яким передбачено ліміт відповідальності за шкоду майну третіх осіб у розмірі 100000 грн., франшиза - 0 грн..

Страхова компанія безпідставно відмовила їй у виплаті страхового відшкодування, а тому просила стягнути з Приватного акціонерного товариства «Українська пожежно-страхова компанія» на її користь страхове відшкодування у розмірі 100000 грн., а також понесені судові витрати по сплаті судового збору та на професійну правничу допомогу.

Рішенням Луцького міськрайонного суду Волинської області від 10 грудня 2018 року в позові відмовлено.

В апеляційній скарзі представник ОСОБА_1 від імені позивача ОСОБА_3, посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить скасувати це рішення та ухвалити нове - про задоволення позову.

Відзив на апеляційну скаргу учасники справи не подавали.

У судовому засіданні представник позивача ОСОБА_1 та третя особа ОСОБА_2 (кожен зокрема) апеляційну скаргу підтримали із наведених у ній підстав та просять її задовольнити.

Будучи належним чином повідомлені про день та годину розгляду справи, інші учасники справи у судове засідання не з'явилися і їх неявка відповідно до вимог ч.2 ст.372 ЦПК України не перешкоджає розгляду справи.

Заслухавши учасників процесу, дослідивши матеріали справи, перевіривши доводи апеляційної скарги, законність та обґрунтованість рішення суду, апеляційний суд приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає до часткового задоволення, а рішення суду підлягає до скасування з таких підстав.

Відмовляючи у позові, суд першої інстанції виходив із того, що у страхової компанії не настав обов'язок щодо виплати позивачу страхового відшкодування за полісом №АК/2786455 від 02.06.2017 року, оскільки ОСОБА_4 у даному випадку не є особою, відповідальність якої застрахована в розумінні п.1.4 ст.1 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів». А додана до позовної заяви копія свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу не є належним та допустимим доказом.

Проте, до таких висновків суд дійшов помилково, без повного з'ясування усіх обставин справи, з неправильним застосуванням норм матеріального права та порушенням норм процесуального права.

Судом встановлено, що 09 лютого 2018 року по вул.Рівненській у м.Луцьку ОСОБА_4, керуючи автомобілем марки «BMW» 1998 року випуску, номерний знак НОМЕР_2, не обравши безпечної швидкості, не впорався з керуванням, унаслідок чого здійснив зіткнення з належним позивачу ОСОБА_3 автомобілем «Сітроен С-Елісе», державний номерний знак НОМЕР_1 під керуванням ОСОБА_2, у результаті чого автомобілі отримали механічні пошкодження.

Вина ОСОБА_4 встановлена постановою Луцького міськрайонного суду Волинської області від 21 березня 2018 року, якою його визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП України та накладено адміністративне стягнення (а.с.9).

Із полісу №АК/2786455 вбачається, що 02.06.2017 року між ПрАТ «Українська пожежно-страхова компанія» та ОСОБА_4 укладено договір обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів на строк дії - по 02.06.2018 року, яким визначена страхова сума (ліміт відповідальності) на одного потерпілого за шкоду, завдану майну - 100000 грн., без франшизи; страхувальник - ОСОБА_4; забезпеченний транспортний засіб - автомобіль «BMW» 1998 року випуску, номерний знак НОМЕР_2, номер кузова, шасі, рами - НОМЕР_3 (а.с.53).

Відповідно до ст.999 ЦК України законом може бути встановлений обов'язок фізичної або юридичної особи бути страхувальником життя, здоров'я, майна або відповідальності перед іншими особами за свій рахунок чи за рахунок заінтересованої особи (обов'язкове страхування). До відносин, що випливають із обов'язкового страхування, застосовуються положення цього Кодексу, якщо інше не встановлено актами цивільного законодавства.

Страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів на підставі п.9 ч.1 ст.7 Закону України «Про страхування» відноситься до видів обов'язкового страхування.

Згідно преамбули Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» - цей Закон регулює відносини у сфері обов'язкового страхування

цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних

засобів і спрямований на забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров'ю та майну потерпілих при експлуатації наземних транспортних засобів на території України.

Відповідно до 22.1. ст.22 цього Закону, у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров'ю, майну третьої особи.

Порядок відшкодування шкоди, пов'язаної з пошкодженням транспортного засобу визначено у ст.29 Закону.

Посилання у рішенні суду на те, що додана до позовної заяви копія свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу не є належним та допустимим доказом зроблено передчасно та з порушенням норм процесуального права.

Згідно з п.п.3, 4, 5 ч.5 ст.12 ЦПК України суд, зберігаючи об'єктивність і неупередженість, 3) роз'яснює у випадку необхідності учасникам судового процесу їхні процесуальні права та обов'язки, наслідки вчинення або невчинення процесуальних дій; 4) сприяє учасникам судового процесу в реалізації ними прав, передбачених цим Кодексом; 5) запобігає зловживанню учасниками судового процесу їхніми правами та вживає заходів для виконання ними їхніх обов'язків.

Прийшовши до висновку, що зміст свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу не зрозумілий, оскільки викладений на іноземній мові та не містить його перекладу, суд не роз'яснив, не сприяв та не вжив заходів для надання відповідачем перекладу незрозумілого документа.

Разом із тим, із наданого апеляційному суду перекладу реєстраційного посвідчення на автомобіль «BMW» 1998 року випуску, номерний знак НОМЕР_2, ідентифікаційний номер - НОМЕР_3 вбачається, що ОСОБА_4 являється власником цього транспортного засобу, який і застрахував свою цивільно-правову відповідальність у відповідача.

У п.1.4. ст.1 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» визначено, що особи, відповідальність яких застрахована, - це страхувальник та інші особи, які правомірно володіють забезпеченим транспортним засобом. Володіння забезпеченим транспортним засобом вважається правомірним, якщо інше не встановлено законом або рішенням суду.

Відповідно до ст.317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місцезнаходження майна.

З урахуванням наведених правових норм для вирішення питання про відшкодування страхової суми за укладеним договором страхування суд безпідставно застосував норми Митного кодексу України.

Оскільки 09.02.2018 року настав страховий випадок, то відповідач зобов'язаний відшкодувати позивачу заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди її майну шкоду у розмірі 100000 грн., тобто у межах страхової суми, зазначеної у страховому полісі №АК/2786455 від 02.06.2017 року, у зв'язку із чим позов у цій частині підлягає до задоволення.

Разом із тим, вимоги позивача про відшкодування понесених витрат на професійну правничу допомогу не підлягають до задоволення, оскільки у порушення вимог ст.137 ЦПК України позивачем не подано детального опису робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Оскільки висновки суду першої інстанції щодо відмови у позові про стягнення страхового відшкодування зроблені з неправильним застосуванням норм матеріального права і порушенням норм процесуального права, то згідно зі статтею 376 ЦПК України це є підставою для скасування рішення суду та ухвалення нового судового рішення.

У зв'язку із частковим задоволенням позову та апеляційної скарги відповідно до вимог ст.141 ЦПК України понесені позивачем витрати по сплаті судового збору підлягають відшкодуванню відповідачем.

Керуючись ст.ст.367, 374, 376, 381-384 ЦПК України, суд

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу позивача ОСОБА_3, подану від її імені представником ОСОБА_1 задовольнити частково.

Рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області від 10 грудня 2018 року в даній справі скасувати та ухвалити нове судове рішення.

Позов задовольнити частково.

Стягнути з Приватного акціонерного товариства «Українська пожежно-страхова компанія» на користь ОСОБА_3 100000 грн. (сто тисяч грн.) - страхового відшкодування та 1000 грн. (одну тисячу грн.) - витрат по оплаті судового збору за подання позовної заяви.

У решті позову - відмовити.

Стягнути з Приватного акціонерного товариства «Українська пожежно-страхова компанія» на користь ОСОБА_3 1500 грн. (одну тисячу п'ятсот грн.) - витрат по оплаті судового збору за подання апеляційної скарги.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий - суддя:

Судді: