КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10 жовтня 2019 року Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати у цивільних справах - головуючого Сержанюка А.С., суддів Гуля В.В., Лівінського С.В., із участю секретаря Топольського В.О., розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Києві матеріали цивільної справи за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на заочне рішення Солом`янського районного суду м. Києва від 05 жовтня 2017 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про відшкодування шкоди,

В С Т А Н О В И В :

19 липня 2017 року ОСОБА_2 звернулася до суду із названим позовом, де просила стягнути з ОСОБА_1 на своюкористь матеріальний збиток в розмірі 122 324,54 грн., витрати на проведення автотоварознавчої експертизи - 3 000 грн., витрати на правову допомогу - 2 600 грн.

Свої вимоги обґрунтовує тим, що 25 листопада 2016 року о 18 годині 45 хвилин на вул. Великій Кільцевій ( біля вулиці Київської, 31 ) в м. Києві сталася дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля «Тойота Яріс», державний номер НОМЕР_1 , під керуванням відповідача ОСОБА_1 та автомобіля позивача «Пежо 308», державний номер НОМЕР_2 .

Зазначила, що від удару автомобіля «Тойота Яріс», автомобіль позивача «Пежо 308» в подальшому зіштовхнувся з автомобілем «БМВ 318», державний номер НОМЕР_3 , яким керувала ОСОБА_3 , що призвело до ушкоджень всіх транспортних засобів.

10 квітня 2017 року постановою Солом`янського районного суду м. Києва ОСОБА_1 було визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП.

Відповідно до звіту №1/12-ТЗ від 06 грудня 2016 року вартість матеріального збитку, завданого власнику транспортного засобу «Пежо 308», державний номер НОМЕР_2 складає 222 324,54 грн.

Витрати на проведення експертизи склали 3 000 грн.

Окрім цього, посилається на те, що 04 січня 2017 року позивачем було надіслано до Акціонерного товариства «Страхова компанія «АХА Страхування» заяву на виплату страхового відшкодування, та у відповідності до відповіді від 24 січня 2017 року було прийнято рішення про здійснення їй виплати суми страхового відшкодування у розмірі 100 000 грн.

Заочним рішенням Солом`янського районного суду м. Києва від 05 жовтня 2017 року позовні вимоги ОСОБА_2 задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 матеріальну шкоду в розмірі 122 324,54 грн., витрати на проведення автотоварознавчої експертизи - 3 000 грн., витрати на правову допомогу -2 600 грн. та судовий збір - 1 279,25 грн.

На обґрунтування ухваленого рішення місцевий суд зазначив, що суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог, оскільки вина ОСОБА_1 у вчиненні дорожньо-транспортної пригоди, яка сталася 25 листопада 2016 року,є встановленою, а розмір матеріальної шкоди, завданої в результаті пошкодження автомобіля позивача, є доведеним.

Таким чином, понесені позивачем витрати на проведення автотоварознавчої експертизи, витрати на правову допомогу є доведеними наявними в матеріалах справи доказами, а тому суд приходить до висновку про їх стягнення з відповідача.

Не погоджуючись із ухваленим рішенням, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, посилаючись на його незаконність та необґрунтованість, неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків суду обставинам справи, а також неправильне застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права при його ухваленні.

Просить заочне рішення Солом`янського районного суду м. Києва від 05 жовтня 2017 року скасувати та ухвалити нове судове рішення яким відмовити в задоволенні позовних вимог.

Суд, закінчивши з`ясування обставин справи і перевірку їх доказами, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі, у межах доводів та вимог апеляційної скарги, вислухавши учасників процесу в судових дебатах, вважає за необхідне апеляційну скаргу залишити без задоволення, керуючись наступним.

Відповідно до ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.

При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Якщо одна із сторін визнала пред`явлену до неї позовну вимогу під час судового розгляду повністю або частково, рішення щодо цієї сторони ухвалюється судом згідно з таким визнанням, якщо це не суперечить вимогам статті 206 цього Кодексу.

Як встановлено судом, що підтверджується і матеріалами справи, ОСОБА_2 на праві власності належав автомобіль «Пежо 308», державний номер НОМЕР_2 ( а.с. 10 т. 1 ).

25 листопада 2016 року о 18 годині 45 хвилин по вул. Великій Кільцевій ( біля вулиці Київської, 31 ) в місті Києві водій ОСОБА_1 , керуючи автомобілем марки «Тойота Яріс», державний номер НОМЕР_1 , порушив п.п. 2.3 б, 12.1, 13.1 ПДР України, а саме: під час руху не врахував дорожньої обстановки, не вибрав безпечної швидкості руху та не дотримався безпечної дистанції, внаслідок чого здійснив зіткнення з автомобілем марки «Пежо 308», державний номер НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_2 , який, в подальшому, зіштовхнувся з автомобілем марки «БМВ 318», державний номер НОМЕР_3 , під керуванням водія ОСОБА_3 , що призвело до механічних пошкоджень усіх транспортних засобів та тілесних ушкоджень водія автомобіля марки «Тойота Яріс» - ОСОБА_1 ( а.с. 11 т. 1 ).

Постановою Солом`янського районного суду м. Києва від 10 квітня 2017 року ОСОБА_1 було визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КпАП України ( там же ).

01 грудня 2016 року ОСОБА_2 уклала договір з Товариством з обмеженою відповідальністю «Пасат Консалтинг Груп» №1/12-ТЗ про проведення автотоварознавчого дослідження ( оцінки ) транспортного засобу ( а.с. 12 т. 1 ).

Відповідно до квитанції до прибуткового касового ордера №1/12-ТЗ від 01 грудня 2016 року, позивач сплатила за проведення зазначеної автотоварознавчої експертизи 3 000 грн. ( а.с. 43 т. 1 ).

Відповідно до звіту №1/12-ТЗ від 06 грудня 2016 року встановлено, що станом на момент дорожньо-транспортної пригоди - 25 листопада 2016 року, вартість матеріального збитку, завданого власнику КТЗ, в результаті пошкодження транспортного засобу «Пежо 308», реєстраційний номер НОМЕР_2 , становить 222 324,54 грн. ( а.с. 13-16 т. 1 ).

Відповідно до звіту №1493 від 12 грудня 2016 року, що зроблений на замовлення Акціонерного товариства «Страхова компанія «АХА Страхування» встановлено, що станом на момент дорожньо-транспортної пригоди - 25 листопада 2016 року, вартість матеріального збитку, завданого власнику КТЗ, в результаті пошкодження транспортного засобу «Пежо 308», реєстраційний номер НОМЕР_2 , становить 186 316,01 грн. ( а.с. 162-167 т. 1 ).

04 січня 2017 року ОСОБА_2 звернулась до Акціонерного товариства «Страхова компанія «АХА Страхування» з заявою щодо виплати та/або доплати страхового відшкодування по договору ( поліс ) АК 4758115, що укладений між Акціонерним товариством «Страхова компанія «АХА Страхування» та ОСОБА_1 ( а.с. 44 т. 1 ).

Акціонерним товариством «Страхова компанія «АХА Страхування» на підставі звіту №1493 від 12 грудня 2016 року проведено розрахунок розміру страхового відшкодування та визначено його розмір в 100 000 грн., яке виплатило позивачу 25 січня 2017 року ( а.с. 45, 46 т. 1, а.с. 47 т. 2 ).

19 липня 2017 року ОСОБА_2 звернулася до суду з позовом щодо стягнення решти завданої шкоди в результаті дорожньо-транспортної пригоди ( а.с. 1-4 т. 1 ).

Разом з тим, нею були понесені витрати на правничу допомогу в розмірі 2 600 грн., що підтверджується договором про надання правової допомоги №56/17 від 20 квітня 2017 року, рахунком-фактурою №8/06 від 08 червня 2017 року, копією квитанції від 08 червня 2017 року, актом приймання-передачі послуг ( а.с. 48, 49, 50, 51 т. 1 ).

Заочним рішенням Солом`янського районного суду м. Києва від 05 жовтня 2017 року позовні вимоги ОСОБА_2 задоволено з посиланням на доведеність та обґрунтованість позову ( а.с. 73-75 т. 1 ).

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 матеріальну шкоду в розмірі 122 324,54 грн., витрати на проведення автотоварознавчої експертизи - 3 000 грн., витрати на правову допомогу -2 600 грн. та судовий збір - 1 279,25 грн. ( там же ).

Під час апеляційного перегляду оскаржуваного рішення, з метою встановлення дійсної вартості завданого позивачу збитку, ухвалою Апеляційного суду міста Києва від 15 березня 2018 року було призначено по справі судову автотоварознавчу експертизу з посиланням на те, що в матеріалах справи наявні два різні звіти щодо розміру завданого збитку ( а.с. 224-225 т. 1 ).

Відповідно до висновку експерта №2604 від 22 серпня 2018 року,вартість матеріального збитку, з технічної точки зору, заподіяного власнику автомобіля марки «Пежо 308», станом на момент дорожньо-транспортної пригоди - 25 листопада 2016 року, виходячи з даних, представлених в матеріалах справи, становить 230 870,84 грн. ( а.с. 227-240 т. 1 ).

При цьому, будь-яких належних, допустимих, достовірних та достатніх доказів у відповідності до ст.ст. 77-80 ЦПК України на спростування визначеного висновком експерта №2604 від 22 серпня 2018 року розміру матеріального збитку матеріали справи не містять і таких не надано апелянтом до суду другої інстанції.

Таким чином, на переконання апеляційного суду, місцевий суд вірно визначив, що вина ОСОБА_1 у вчиненні дорожньо-транспортної пригоди, яка сталася 25 листопада 2016 року, є встановленою, а розмір матеріальної шкоди, завданої в результаті пошкодження автомобіля позивача, є доведеним.

Відтак, з точки зору другої інстанції, ОСОБА_1 відповідно до ст. 1194 ЦК України та ст. 13 ЦПК України має відповідати за спричинену матеріальну шкоду в розмірі 122 324,54 ( 230 870,84 - 100 000 ) грн., оскільки, виплаченої страхової виплати ( страхового відшкодування ) недостатньо для повного відшкодування завданої ним шкоди.

Зазначене повністю узгоджується з висновками Великої Палати Верховного Суду, викладених в постанові від 04 липня 2018 року в справі №755/18006/15-ц.

За таких обставин, суд першої інстанції правильно встановив обставини справи, визначив відповідно до них правовідносини і, з додержанням норм матеріального і процесуального права, зокрема, ст.ст. 16, 23, 1166, 1188, 1192, 1194 ЦК України, ст.ст. 10, 11, 57-60, 88, 213-215 ЦПК України, в редакції, що діяла на момент ухвалення оскаржуваного рішення, ухвалив законне і обґрунтоване рішення про задоволення заявлених позовних вимог.

А тому, доводи апелянта про незаконність та необґрунтованість оскаржуваного судового рішення, неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків суду обставинам справи, а також неправильне застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права при його ухваленні, зокрема, ст. 1193 ЦК України, ст. 61 ЦПК України, в редакції, що діяла на момент ухвалення судового рішення, не знайшли свого підтвердження при розгляді справи, оскільки спростовуються зазначеними доказами по справі, які суд другої інстанції відносить до числа належних, допустимих, достовірних та достатніх відповідно до положень ст.ст. 77-80 ЦПК України.

Щодо доводів апелянта про те, що з метою з`ясування грошового розміру можливої завданої позивачу шкоду слід було призначити відповідну судову експертизу, з точки зору суду другої інстанції, не є підставою для скасування оскаржуваного рішення, оскільки така експертиза була призначена апеляційним судом та вона не спростовує позовні вимоги в заявленому розмірі, а навпаки - підтверджує встановлений місцевим судом розмір матеріальної шкоди, заподіяної позивачу.

При цьому, допитаний в судовому засіданні експерт ОСОБА_4 повністю підтвердив висновки проведеної ним експертизи №2604 від 22 серпня 2018 року ( а.с. 227-240 т. 1 ), які апеляційний суд відносить до числа достовірних з огляду на викладене.

Інші доводи апелянта, зокрема, про те, що в результаті дорожньо-транспортної пригоди сталося зіткнення одразу трьох автомобілів, при цьому, однією з причин зіткнення автомобіля позивача з попереднім автомобілем могла бути вина самого позивача, а саме: недотримання нею безпечної дистанції між автомобілями, у разі необережності потерпілого, розмір відшкодування зменшується, також розмір відшкодування шкоди фізичною особою може бути зменшений, враховуючи її матеріальне становище, на переконання апеляційного суду та в силу викладеного, не є правовою підставою для зміни чи скасування рішення місцевого судута огляду на те, що позивач не була визнана винною у скоєнні будь-якого правопорушення при названому ДТП.

Окрім цього, посилання в судовому засіданні ОСОБА_1 на те, що автомобіль було відчужено на користь третіх осіб, з точки зору другої інстанції, не має правового значення до вирішення заявлених вимог, оскільки, позивач скористався своїм правом на розпорядження власним майном відповідно доположень ст.ст. 316, 317 ЦК України.

При цьому, відповідач не звертався до суду із зустрічними вимогами та не позбавлений можливості, на переконання апеляційного суду, звернутись з відповідними вимогами до місцевого суду, якщо вважає, що його права та інтереси цим порушені.

При цьому, відзив ОСОБА_2 ( а.с. 153-154 т. 1 ) на апеляційну скаргу, з точки зору суду другої інстанції, слід залишити без розгляду відповідно до положень ст. 126 ЦПК України, оскільки, він ( відзив ) поданий з порушенням строку для його подачі, визначеного ухвалою Апеляційного суду м. Києва від 29 січня 2018 року, за відсутності заяви позивача про його ( строк ) продовження згідно ст. 127 ЦПК України.

Відтак, викладені у апеляції доводи суд другої інстанції відносить до числа формальних, відповідно, рішення ухвалене з додержанням норм матеріального і процесуального права та не може бути скасоване у відповідності до положень ст. 375 ЦПК України.

Окрім цього, у відповідності до вимог ч. 2 ст. 376 ЦПК України, порушення норм процесуального права може бути підставою для скасування або зміни рішення, якщо це порушення призвело до неправильного вирішення справи, чого судом не виявлено.

Враховуючи наведене та керуючись ст.ст. 5, 10-13, 76-81, 263, 367, 374, 381-384 ЦПК України, апеляційний суд,

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а заочне рішення Солом`янського районного суду м. Києва від 05 жовтня 2017 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про відшкодування шкоди - без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня проголошення судового рішення.

Головуючий А.С. Сержанюк

Судді: В.В. Гуль

С.В. Лівінський