Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

(ЗАОЧНЕ)

25 лютого 2019 року Білоцерківський міськрайонний суд Київської області у складі:

головуючого судді - Кошель Л. М. ,

при секретарі - Вангородська О. С.,

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за договором позики,-

В С Т А Н О В И В :

До суду звернувся позивач ОСОБА_1 з позовом до відповідачки ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за договором позики посилаючись на те, що 25 квітня 2016 року між ними було укладено договір позики, згідно з яким ОСОБА_2 отримала від ОСОБА_1 в борг грошові кошти в сумі 60 000 грн. та 4 800 доларів США, що підтверджується розпискою. Відповідачка зобов'язувалася повернути позичені кошти до 31 грудня 2016 року, однак у зазначений строк борг не повернула. Позивач просив суд стягнути із ОСОБА_2 на його користь заборгованість в сумі 60 000 грн. та 134 880 грн., що станом на 23.07.2018 р. еквівалентно 4 900 доларів США.

Позивач до суду не з'явився, направив заяву, в якій просить проводити розгляд справи без його участі, щодо заочного розгляду справи не заперечує.

Відповідачка в судове засідання не з'явилась, про час, день та місце розгляду справи була належним чином повідомлена, причини неявки суду не сповістила, відзиву на позов не подала.

Згідно ст.ст. 280-282 ЦПК України суд вважає за можливе провести заочний розгляд справи.

Статтею 12 ЦПК України передбачено, що учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов'язків, передбачених законом та кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Згідно вимог ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Дослідивши обставини справи та перевіривши наявні докази суд дійшов наступних висновків.

Встановлено, що 25 квітня 2016 року між позивачем та відповідачкою було укладено договір позики, згідно з яким ОСОБА_2 отримала від ОСОБА_1 кошти в сумі 60 000 грн. та 4 800 доларів США, зобов'язавшись повернути борг до 31 грудня 2016 року. Наведене підтверджується доданою до матеріалів справи розпискою. У вказаний строк відповідачка борг не повернула, на прохання позивача про добровільне повернення боргу не реагує.

Відповідно до ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики). Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Згідно ст. 1047 ЦК України договір позики укладається у письмовій формі якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей.

На підставі ст. 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти) у такій самій сумі, що були передані йому позикодавцем у строк та в порядку, що встановлені договором.

Відповідно до ст. 192 ЦК України законним платіжним засобом, обов'язковим до приймання за номінальною вартістю на всій території України, є грошова одиниця України - гривня. Іноземна валюта може використовуватися в Україні у випадках і в порядку, встановлених законом.

Таким чином, отримавши грошові кошти у розмірі - 4 800 доларів США, ОСОБА_2 зобов'язана повернути позику визначену в національній валюті, гривні, що еквівалентно 4 800 доларів США по курсу НБУ на день ухвалення рішення.

Так, курс гривні до долара США станом на дату ухвалення рішення, складає 27,0173 грн. за 1 долар США, тому до стягнення з відповідачки підлягає сума в розмірі 129 683,04 грн. (27,0173 * 4 800,00) та 60 000 грн., всього 189 683,04 грн.

Отже, виходячи з такого розрахунку, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню.

Відповідно до ст.. 141 ЦПК України, з відповідачки на користь позивача підлягають стягненню судові витрати у розмірі 1 948,80 грн.

На підставі викладеного і керуючись ст.ст. 192, 1046, 1047, 1049 ЦК України, ст.ст. 12, 13, 76, 77, 133, 141, 259-268, 280-282 ЦПК України, суд -

У Х В А Л И В :

Позов задовольнити частково.

Стягнути із ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, паспорт НОМЕР_1, код підрозділу, що видав 3210, зареєстрованої по АДРЕСА_1, на користь ОСОБА_1, РНОКПП НОМЕР_2, проживаючого по АДРЕСА_2, борг за договором позики від 25 квітня 2016 року в розмірі 189 683 ,04 грн.

Стягнути із ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, паспорт НОМЕР_1, код підрозділу, що видав 3210, зареєстрованої по АДРЕСА_1, на користь ОСОБА_1, РНОКПП НОМЕР_2, проживаючого по АДРЕСА_2, суму судового збору в розмірі 1 948,80 грн.

В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Заочне рішення може бути оскаржене позивачем.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційна скарга подається до Київського апеляційного суду через Білоцерківський міськрайонний суд Київської області протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, яка може бути подана протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Повне рішення суду складене 25 лютого 2019 року.

СуддяЛ. М. Кошель