Справа №560/1768/18
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28 лютого 2019 року Дубровицький районний суд Рівненської області у складі:

головуючого - судді Сидоренко З.С.,

при секретарі судових засідань ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дубровиця в порядку спрощеного позовного провадження справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини,

в с т а н о в и в:

Позивач ОСОБА_2 звернулася в суд з позовом та просить стягувати з відповідача ОСОБА_3 на її користь аліменти на утримання неповнолітньої дитини: ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1 у розмірі 1500 грн., але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи з моменту подачі позовної заяви до суду і до повноліття дитини, з проведенням індексації відповідно до закону.

Свої вимоги мотивує тим, що вона перебуває з відповідачем у шлюбі. Від даного шлюбу вони мають дитину: ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, який проживає разом з нею та знаходяться на її утриманні. Відповідач проживає окремо, ніякої матеріальної допомоги дитині не надає. Вона несе всі витрати на харчування, одяг для їхнього сина, здійснює належний догляд за ним, однак коштів на все не вистачає. Відповідач відмовляється добровільно надавати кошти на утримання дитини, хоча він є працездатним і може надавати таку допомогу. До того ж, їхній син хворіє на синдром ліквородинамічних та тонусних порушень як наслідок гупоксично-ішемічного ураження ЦНС, гіперплазію тимусу, тому потребує значних коштів на лікування, яке проводиться кожні 3-4 місяці. На скільки їй відомо, відповідач ніде не працює, інших утриманців не має, аліменти нікому не платить, стягнень по виконавчим документам з нього не проводиться. Відповідач є працездатним, його стан здоровя дозволяє працювати, а тому вважає, що він може сплачувати аліменти. Таким чином, при сплаті відповідачем аліментів у зазначеній нею сумі, забезпечується їхня рівність при несенні обовязку утримання дитини.

До початку розгляду справи від позивача до суду надійшла заява про розгляд справи без її участі, позов підтримує в повному обсязі.

Відповідач в судове засідання не з'явився, хоча про день та час розгляду справи був повідомлений своєчасно та належним чином, про що свідчать рекомендовані повідомлення про вручення поштового відправлення. Причин неявки суду не повідомив.

Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши та всебічно проаналізувавши обставини справи в їх сукупності, оцінивши зібрані по справі докази виходячи зі свого внутрішнього переконання, яке ґрунтується на повному та всебічному дослідженні обставин справи, суд дійшов висновку що позов слід задоволити з наступних підстав.

Судом встановлено, що сторони перебувають у шлюбі з 21 грудня 2017 року. Шлюб зареєстровано Дубровицьким районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Рівненській області, про що складено відповідний актовий запис №139. Дана обставина стверджується копією свідоцтва про шлюб серії І-ГЮ №134686, виданого 21 грудня 2017 року (а.с.7).

З копії свідоцтва про народження серії І-ГЮ №286535, вбачається, що батьком малолітньої дитини ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, є відповідач ОСОБА_3 (а.с.7, 8).

ОСОБА_5 обстеження матеріально-побутових умов сім'ї від 13 листопада 2018 року вбачається, що дитина ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1 проживає разом з матірю та перебуває на її повному утриманні (а.с.9).

Як вбачається з виписки із медичної карти стаціонарного хворого №9601 ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с.10) у дитини наявний діагноз (основне захворювання та ускладнення): синдром ліквородинамічних та тонусних порушень як наслідок гупоксично-ішемічного ураження ЦНС, гіперплазія тимусу.

Частиною 2 ст.51 Конституції України та ст.180 СК України чітко визначено загальний обовязком батьків утримувати своїх дітей до їх повноліття.

Відповідно до ст.8 Закону України "Про охорону дитинства" кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного та соціального розвитку.

У Декларації прав людини проголошено, дитині законом та іншими заходами повинен бути забезпечений спеціальний захист та надані можливості та умови, які б дозволяли їй розвиватися фізично, розумово, морально, духовно та в соціальному відношенні здоровим та нормальним шляхом, що дитина повинна рости під піклуванням та відповідальністю своїх батьків та у будь-якому разі в атмосфері матеріальної забезпеченості, що суспільство та органи публічної влади повинні здійснювати особливе піклування про дитину, яка не має достатніх коштів для існування, що дитина за будь-яких обставин повинна бути серед тих, хто першим отримує захист та допомогу.

Стаття 3 Конвенції ООН про права дитини передбачає, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст.27 Конвенції ООН про права дитини держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Статтею 18 зазначеної вище Конвенції передбачено, що суд повинен докласти всіх можливих зусиль для того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини.

З огляду на викладене, суд приходить до висновку про те, що при вирішенні даного спору доцільно застосовувати положення ч.8 ст.7 СК України, відповідно до якої регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини.

Відповідно до ч.3 ст.181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

Частина 1 ст.182 СК України вказує на обставини, які мають враховуватися при визначені розміру аліментів.

Як зазначено у ч.2 ст.182 СК України, розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини При цьому мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Статтею 184 СК України встановлено, що суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Розмір аліментів, визначений судом або за домовленістю між батьками у твердій грошовій сумі, підлягає індексації відповідно до закону.

Отже, якщо розмір аліментів визначений у твердій грошовій сумі судом, він автоматично підлягає індексації.

У Законі України "Про індексацію грошових доходів населення" встановлено, що до переліку грошових доходів громадян, одержаних ними в гривнях на території України і які не мають разового характеру, які підлягають індексації, відноситься і розмір аліментів, визначений судом у твердій грошовій сумі. Також у законі визначається, що індексація розміру аліментів, визначеного судом у твердій грошовій сумі, проводиться за рахунок коштів платника аліментів. Індексація розміру аліментів, визначеного судом у твердій грошовій сумі, здійснюється підприємствами, установами, організаціями, фізичними особами, фізичними особами-підприємцями, які проводять відповідні відрахування аліментів із доходу платника аліментів.

При встановленні розміру аліментів у твердій грошовій сумі виплата аліментів на дитину проводиться щомісячно, що встановлено п.17 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 року №3 "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів".

Враховуючи те, що обов'язок по утриманню дитини покладається на обох батьків, суд приходить до переконання, що позов слід задоволити.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.430 ЦПК України, суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів - у межах суми платежу за один місяць.

ОСОБА_5 вимог ч.1 ст.191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову.

ОСОБА_5 п.3 ч.1 ст.5 Закону України "Про судовий збір", від сплати судового збору звільняються: позивачі у справах про стягнення аліментів, оплату додаткових витрат на дитину, стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів, індексацію аліментів чи зміну способу їх стягнення.

Відповідно до вимог ст.141 ЦПК України, судовий збір підлягає стягненню з відповідача в дохід держави.

Керуючись статтями 180-184, 191СК України, статтями 12, 81, 141, 247, 264, 265, 352, 354, 430 ЦПК України, суд -

У Х В А Л И В:

Позов ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини задоволити.

Стягувати з ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2, РНОКПП НОМЕР_1 на користь ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3, ІПН НОМЕР_2, на утримання неповнолітньої дитини: ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1 у розмірі 1500 грн., але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи з дня пред'явлення позовної заяви до суду, а саме з 04 грудня 2018 року і до повноліття дитини з проведенням індексації відповідно до закону.

Стягнути з ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2, РНОКПП НОМЕР_1 судовий збір у розмірі 768,40 грн. (сімсот шістдесят вісім гривень сорок копійок) на користь держави в особі Державної судової адміністрації України:

отримувач коштів: ГУК у м. Києві/м. Київ/22030106;

код за ;

банк отримувача: Казначейство України (ЕАП);

код банку отримувача (МФО): 899998;

рахунок отримувача: 6001;

код класифікації доходів бюджету: 22030106.

Рішення в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць підлягає до негайного виконання.

Рішення може бути оскаржено протягом тридцяти днів з дня його проголошення шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до Рівненського апеляційного суду.

У відповідності до підпункту 15.5) пункту 15 частини 1 Розділу ХШ Перехідних Положень Цивільного процесуального кодексу України в новій редакції, до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи, апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди.

Суддя: підпис.

З оригіналом згідно.

Голова Дубровицького

районного суду ОСОБА_6