Ухвала

07 березня 2019 року

м. Київ

справа № 200/1869/16-ц

провадження № 61-4227ск19

Верховний Суд у складі судді Касаційного цивільного суду Крата В. І. розглянув касаційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Дніпропетровського апеляційного суду від 15 січня 2019 року у справі за позовом ОСОБА_1 до комунального підприємства «Дніпроводоканал» Дніпропетровської міської ради про зобов'язання вчинити певні дії, стягнення збитків, моральної шкоди,

ВСТАНОВИВ:

Відповідно до частини третьої статті 6 Закону України «Про доступ до судових рішень» суд при здійсненні судочинства може використовувати лише текст судового рішення, який опубліковано офіційно або внесено до Реєстру.

ОСОБА_2 державного реєстру судових рішень свідчить, що у лютому 2016 року ОСОБА_1 звернувся з позовом до комунального підприємства «Дніпроводоканал» Дніпропетровської міської ради (далі - КП «Дніпроводоканал»), у якому просив: визнати дії КП «Дніпроводоканал» щодо зняття лічильника з обліку, його розпломбування, нарахування суми заборгованості за нормами споживання без врахування показань засобу обліку та відключення його будинку від мереж водопостачання неправомірними; зобов'язати відповідача здійснити анулювання нарахованих з 01 грудня 2012 року до 21 серпня 2014 року сум для оплати позивачем послуг водопостачання та водовідведення з урахуванням нормативів (норм) та без урахувань показань лічильника та зробити перерахунок плати за послуги з водопостачання в будинку, що розташований за адресою: АДРЕСА_1, згідно з показниками засобів обліку води; зобов'язати КП «Дніпроводоканал» відновити водопостачання вказаного будинку та відновити із 01 грудня 2012 року до 21 серпня 2014 року облік спожитих послуг за показаннями засобів обліку води; стягнути з КП «Дніпроводоканал» понесені збитки у розмірі 10 650,00 грн; стягнути з КП «Дніпроводоканал» відшкодування спричиненої моральної шкоди у розмірі 5 000,00 грн та судові витрати.

Позовна заява мотивована тим, що в його будинку за адресою: АДРЕСА_1 був встановлений засіб обліку холодної води, відповідно до показань якого ОСОБА_1 здійснював оплату за спожиту воду. КП «Дніпроводоканал» тривалий час ухилялося від здійснення повірки даного приладу обліку води, у зв'язку з чим ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом щодо зобов'язання здійснити повірку лічильника, який задоволено рішенням від 28 листопада 2014 року у справі №200/8685/14-ц, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Дніпропетровської області від 09 квітня 2015 року. Однак КП «Дніпроводоканал» із мотивів закінчення строків повірки на свій розсуд зняв лічильник з обліку, розпломбував за Актом розпломбування від 29 травня 2014 року, порушивши при цьому п. 13.3 Правил користування системами комунального водопостачання та водовідведення в містах і селищах України, та з 01 грудня 2012 року по 21 серпня 2014 року безпідставно почав нараховувати оплату згідно з нормами водопостачання без урахування показань лічильника. Таким чином, відповідач неправомірно нарахував суму заборгованості до 3 812,05 грн. На момент відключення його будинку від водопостачання на лічильнику зафіксовано показання 1309 кубічних метрів води, які було оплачено ще 08 червня 2013 року. ОСОБА_1 за власні кошти облаштував свій будинок питним джерелом - установив свердловину, облаштовану насосною станцією, у зв'язку з чим поніс збитки. Посилаючись на викладене, просив позов задовольнити.

Рішенням Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 05 грудня 2016 року позовні вимоги ОСОБА_1 задоволено частково. Визнано неправомірними дії КП «Дніпроводоканал» щодо зняття лічильника з обліку, його розпломбування, нарахування суми заборгованості за нормами споживання без врахування показань засобу обліку та відключення будинку ОСОБА_1 від мереж водопостачання. Зобов'язано КП «Дніпроводоканал» здійснити анулювання нарахованих з 01 грудня 2012 року по 21 серпня 2014 року сум для оплати ОСОБА_1 послуг водопостачання та водовідведення з урахуванням нормативів (норм) та без урахувань показань лічильника та зробити перерахунок плати за послуги з водопостачання в його будинку за адресою: АДРЕСА_1 згідно з показниками засобів обліку води. Зобов'язано КП «Дніпроводоканал» відновити водопостачання будинку ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_1 та відновити з 01 грудня 2012 року по 21 серпня 2014 року облік спожитих послуг за показаннями засобів обліку води. Стягнуто з КП «Дніпроводоканал» на користь ОСОБА_1 понесені збитки у розмірі 10 650,00 грн і моральну шкоду у розмірі 2000,00 грн та понесені витрати по справі в розмірі 551,21 грн, а всього - 13 201,21 грн.

Постановою Дніпропетровського апеляційного суду від 15 січня 2019 року рішення Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 05 грудня 2016 року скасовано в частині стягнення з КП «Дніпроводоканал» на користь ОСОБА_1 понесених збитків у розмірі 10 650,00 грн, моральної шкоди у розмірі 2 000,00 грн та визначення загальної суми, що підлягає стягненню в розмірі 13 201,21 грн. У задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до КП «Дніпроводоканал» про стягнення збитків, моральної шкоди відмовлено. В іншій частині рішення суду залишено без змін.

ОСОБА_1 засобами поштового зв'язку подав 25 лютого 2019 року до Верховного Суду касаційну скаргу на постанову Дніпропетровського апеляційного суду від 15 січня 2019 року. Посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить скасувати постанову суду апеляційної інстанції та залишити в силі рішення суду першої інстанції.

Касаційна скарга мотивована тим, що суд апеляційної інстанції не звернув увагу та не надав належної правової оцінку факту відключення домоволодіння від водопостачання, що не передбачено законодавством та договором. КП «Дніпроводоканал» перевищило надані йому повноваження щодо обмеження водовідведення, чим порушило право ОСОБА_1 на питну воду та завдало майнової та моральної шкоди. Висновок апеляційного суду щодо відмови у компенсації моральної шкоди, оскільки на спірні правовідносини не поширюються норми статті 1167 ЦК України, є помилковим та необґрунтованими.

У відкритті касаційного провадження слід відмовити з таких мотивів.

Європейський суд з прав людини зауважує, що спосіб, у який стаття 6 Конвенції застосовується до апеляційних та касаційних судів, має залежати від особливостей процесуального характеру, а також до уваги мають бути взяті норми внутрішнього законодавства та роль касаційних судів у них. Вимоги до прийнятності апеляції з питань права мають бути більш жорсткими, ніж для звичайної апеляційної скарги. З урахуванням особливого характеру ролі Верховного Суду як касаційного суду, процедура, яка застосовується у Верховному Суді, може бути більш формальною (LEVAGES PRESTATIONS SERVICES v. FRANCE, № 21920/93, § 45, ЄСПЛ, від 23 жовтня 1996 року; BRUALLA GOMEZ DE LA TORRE v. SPAIN, № 26737/95, § 37, 38, ЄСПЛ, від 19 грудня 1997 року).

У частині третій статті 3 ЦПК України передбачено, що провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Однією з основних засад судочинства є забезпечення права на касаційне оскарження судового рішення у випадках, встановлених законом (пункт 8 частини другої статті 129 Конституції України, пункт 9 частини третьої статті 2 ЦПК України).

Згідно з пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у малозначних справах, крім випадків, якщо: касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики; особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи; справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу; суд першої інстанції відніс справу до категорії малозначних помилково.

Відповідно до пункту 2 частини шостої статті 19 ЦПК України для цілей цього Кодексу малозначними справами є справи незначної складності, визнані судом малозначними, крім справ, які підлягають розгляду лише за правилами загального позовного провадження, та справ, ціна позову в яких перевищує п'ятсот розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Предметом касаційного оскарження є судове рішення, ухвалене у справі про визнання дій неправомірними (щодо зняття лічильника з обліку, його розпломбування, нарахування суми заборгованості за нормами споживання без врахування показань засобу обліку та відключення будинку від мереж водопостачання), зобов'язання вчинити певні дії (анулювання нарахованих сум, перерахунок сум, відновлення обліку за показаннями засобів обліку води), стягнення збитків у розмірі 10 650,00 грн, моральної шкоди у розмірі 5 000,00 грн.

Отже, справа № 200/1869/16-ц не є справою з ціною позову, що перевищує п'ятсот розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб. Справа № 200/1869/16-ц є незначної складності та не належить до виключень, передбачених пунктом 2 частини шостої статті 19 ЦПК України.

Європейський суд з прав людини зауважує, що національні суди мають вибирати способи такого тлумачення, які зазвичай можуть включати акти законодавства, відповідну практику, наукові дослідження тощо (VOLOVIK v. UKRAINE, № 15123/03, § 45, ЄСПЛ, 06 грудня 2007 року).

Тлумачення статті 19 ЦПК України свідчить, що малозначна справа є такою в силу своїх властивостей, незалежно від того чи визнавав її такою суд першої чи апеляційної інстанції. Оскільки частина шоста статті 19 ЦПК України розміщена в розділі 1 Загальних положень ЦПК України, то вона поширюються й на стадію касаційного провадження.

З урахуванням предмету позову, характеру правовідносин, складності справи, а також значення справи для сторін і суспільства, Верховний Суд вважає за можливе визнати цю справу малозначною.

ОСОБА_1 вказує, що справа має для нього виняткове значення, оскільки дії КП «Дніпроводоканал» призвели до залишення його та родини без питної води, що поставило під загрозу здоров'я та життя. Крім того, ОСОБА_1 вказує, що він позбавлений можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи.

Аналіз оскарженої постанови Дніпропетровського апеляційного суду від 15 січня 2019 року свідчить, що рішення суду першої інстанції скасовано лише в частині стягнення збитків та компенсації моральної шкоди. ОСОБА_1 не вказує, які саме обставини він позбавлений можливості спростувати при розгляді іншої справи. Посилання у касаційній скарзі на порушення норм матеріального та процесуального права фактично підтверджує незгоду особи, яка подала касаційну скаргу, з оскарженим судовим рішенням. І, відповідно, не свідчить, що справа має виняткове значення для ОСОБА_1 та він позбавлений можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи.

Посилання на інші випадки, передбачені пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України, за наявності яких судове рішення у малозначній справі підлягає касаційному оскарженню, касаційна скарга та додані до неї матеріали не містять.

Відповідно до вимог пункту 1 частини другої статті 394 ЦПК України суддя-доповідач відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.

Таким чином, оскаржене рішення ухвалене у малозначній справі. Тому у відкритті касаційного провадження слід відмовити, оскільки касаційна скарга ОСОБА_1 подана на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.

Керуючись статтями 19, 260, 389, 394 ЦПК України,

УХВАЛИВ:

Відмовити ОСОБА_1 у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою на постанову Дніпропетровського апеляційного суду від 15 січня 2019 року у справі за позовом ОСОБА_1 до комунального підприємства «Дніпроводоканал» Дніпропетровської міської ради про зобов'язання вчинити певні дії, стягнення збитків, моральної шкоди.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

Суддя В. І. Крат