Справа № 300/956/17
П О С Т А Н О В А

Іменем України

12 березня 2019 року м. Ужгород

Закарпатський апеляційний суд в складі:

Головуючого - судді Фазикош Г. В.

суддів Джуги С. Д., Куштана Б. П.

з участю секретаря Балаж Н. С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ПАТ КБ «Приватбанк» на рішення Воловецького районного суду від 13 березня 2018 року, ухвалене суддею Вотьканич В. А., по справі за позовом ПАТ КБ «Приватбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості згідно кредитного договору, -

В С Т А Н О В И В :

В грудні 2017 року ПАТ КБ "Приватбанк" пред'явив позов до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості згідно кредитного договору.

Свої вимоги мотивував тим, що відповідно до укладеного договору № б/н від 13 вересня 2006 року ОСОБА_1 отримав кредит в розмірі 5000 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку із сплатою відсотків за користування кредитом в розмірі 36 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки.

Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана Заява разом з Умовами та правилами надання банківських послуг, Правилами користування платіжною карткою та Тарифами банку, які викладені на банківському сайті, складає між ним та банком договір, що підтверджується підписом у заяві.

Своїх зобов'язань щодо повернення кредиту та сплати відсотків за користування кредитними грошима відповідач належним чином не виконував, внаслідок чого станом на 30.09.2017 року у нього утворилася заборгованість по кредиту в розмірі 30 864, 88 грн. З них:

- 3298, 87 грн. борг по кредиту;

- 25 620, 06 грн. борг за відсотками;

- 2705, 79 грн. пеня та комісія;

- 500 грн. фіксована частина штрафу;

- 1445, 95 грн. процентна складова штрафу.

Відповідач продовжує ухилятися від виконання своїх зобов'язань, заборгованість за договором не погашає, а тому позивач просив стягнути цю заборгованість в розмірі 30864, 88 грн. у судовому порядку (а.с.2-3).

Рішенням Воловецького районного суду від 13 березня 2018 року в задоволенні позову ПАТ КБ «Приватбанк» відмовлено (а.с.55-56).

На це рішення ПАТ КБ «Приватбанк» подав апеляційну скаргу. Скаржник зазначає, що строк позовної давності ними не пропущено, оскільки цей строк переривався зняттям готівки та погашенням заборгованості. Отримані позичальником кредитні кошти банку не повернуті, що підтверджується розрахунком заборгованості. Висновок місцевого суду про пропуск строку позовної давності є помилковим. У зв'язку з цим скаржник просить скасувати рішення суду першої інстанції, а позов задовольнити.

В судовому засіданні в апеляційній інстанції відповідачка ОСОБА_1 пояснювала, що строк дії її картки давно закінчився, інших вона не одержувала, тому списання коштів з рахунку здійснюватись не могло і банк пропустив строки звернення до суду з позовом.

Представник позивача пояснила, що картка була видана відповідачці в рамках «зарплатного проекту», основний рахунок зберігався, за ним здійснювався рух коштів, що підтверджується відповідною випискою.

Дослідивши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню виходячи з таких підстав.

Відмовляючи в задоволенні позову суд першої інстанції виходив з того, що банк пропустив трьохрічний строк звернення до суду із позовом.

Такі висновки місцевого суду є помилковими, не відповідають фактичним обставинам справи, що є підставою, у відповідності до п. 3 ч. 1 ст. 376 ЦПК України, для скасування рішення суду першої інстанції та ухвалення нового рішення по суті позовних вимог.

Згідно статті 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

У відповідності до статті 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

За кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти (ч. 1 ст. 1054 ЦК України).

Договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору (ч.1 ст. 634 ЦК України).

З матеріалів справи слідує, що відповідно до укладеного договору № б/н від 13 вересня 2006 року ОСОБА_1 отримав кредит в розмірі 5000 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку із сплатою відсотків за користування кредитом в розмірі 36 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки.

Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана Заява разом з Умовами та правилами надання банківських послуг, Правилами користування платіжною карткою та Тарифами банку, які викладені на банківському сайті, складає між ним та банком договір, що підтверджується підписом у заяві.

Термін дії кредитної картки № 4149 6053 6469 9041 вересень 2015 року. Банк звернувся до суду із позовом в грудні 2017 року, тобто в межах строку позовної давності. Крім того, цей строк переривався зняттям готівки та погашенням заборгованості. Зокрема, останній платіж мав місце 29 січня 2015 року, це було автоматичне списання грошей з основної картки для погашення простроченої заборгованості по кредитній картці (сплата відсотків за кредитом).

Відповідно до п. 4.6 Умов та правил надання банківських послуг клієнт доручає банку здійснювати списання грошових коштів з рахунків клієнта, відкритих в валюті кредитного ліміту, в межах суми, підлягаючих сплаті банку за даним договором, при настанні строків платежу, а також списання грошових коштів у разі настання строків платежу за іншими договорами клієнта в розмірах, встановлених цими договорами (договірне списання), в межах платіжного ліміту картрахунку.

Відповідно до п 5.6 Правил користування платіжною карткою власник картки доручає банку списувати з будь-якого рахунку клієнта, відкритого в банку, зокрема з картрахунку, грошові кошти для здійснення платежу з метою повного або часткового погашення боргових зобов'язань, в тому числі мінімального обов'язкового платежу.

Отже, з вказаного слідує, що банк вправі був здійснювати автоматичне списання грошей з основної картки для погашення простроченої заборгованості по кредитній картці. Після такого списання 29 січня 2015 року, банк в межах строку позовної давності звернувся до суду із позовом, тобто в грудні 2017 року.

Своїх зобов'язань щодо повернення кредиту та сплати відсотків за користування кредитними грошима відповідач належним чином не виконував, внаслідок чого станом на 30.09.2017 року у нього утворилася заборгованість по кредиту в розмірі 30 864, 88 грн. З них:

- 3298, 87 грн. борг по кредиту;

- 25 620, 06 грн. борг за відсотками;

- 2705, 79 грн. пеня та комісія;

- 500 грн. фіксована частина штрафу;

- 1445, 95 грн. процентна складова штрафу.

До справи додано усі необхідні докази отримання відповідачем кредиту та наявності боргу перед позивачем. Зокрема, заяву-анкету про приєднання до Умов та правил надання банківських послуг, умови та правила надання банківських послуг, розрахунок заборгованості, виписку про рух коштів по картці НОМЕР_1.

За таких обставин позов є обґрунтований та підлягає задоволенню. Підстав для відмови у задоволенні позову через пропуск строку позовної давності немає.

Враховуючи викладене, керуючись п. 2 ч. 1 ст. 374, п. 3 ч. 1 ст. 376, ст.ст. 381-384 ЦПК України, апеляційний суд, -

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ПАТ КБ «Приватбанк» - задовольнити.

Рішення Воловецького районного суду від 13 березня 2018 року - скасувати.

Позов ПАТ КБ «Приватбанк» задовольнити. Стягнути з ОСОБА_1 на користь ПАТ КБ «Приватбанк» заборгованість за кредитним договором № б/н від 13.09.2006 року в розмірі 30 864, 88 грн., а також судові витрати в розмірі 4000 грн.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 14 березня 2019 року.

Головуючий:

Судді: