Постанова

Іменем України

02 жовтня 2019 року

м. Київ

справа № 755/2523/16-ц

провадження № 61-208св18

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду:

головуючого - Луспеника Д. Д.,

суддів: Воробйової І. А., Гулька Б. І. (суддя-доповідач), Кривцової Г. В., Лідовця Р. А.,

учасники справи:

позивач - ОСОБА_1 , яка діє в інтересах ОСОБА_2 ;

представник позивача - адвокат Подкопаєва Ірина Анатоліївна;

відповідачі: ОСОБА_3 , Дніпровська районна в місті Києві державна адміністрація;

треті особи:орган опіки та піклування Дніпровської районної в місті Києві державної адміністрації, ОСОБА_5;

розглянув у порядку спрощеного позовного провадження касаційну скаргу представника ОСОБА_1 , яка діє в інтересах ОСОБА_2 , - адвоката Подкопаєвої Ірини Анатоліївни на ухвалу Апеляційного суду м. Києва у складі судді Качана В. Я. від 07 липня 2016 року,

ВСТАНОВИВ:

Відповідно до пункту 4 розділу XIII Перехідних положень ЦПК України

у редакції Закону України від 03 жовтня 2017 року № 2147-VIII «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» касаційні скарги (подання) на судові рішення у цивільних справах, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, передаються до Касаційного цивільного суду та розглядаються спочатку за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

1. Описова частина

Короткий зміст позовних вимог

У лютому 2016 року ОСОБА_1 , яка діє в інтересах ОСОБА_2 , звернулася до суду з позовом до ОСОБА_3 , Дніпровська районна в місті Києві державна адміністрація, треті особи: орган опіки та піклування Дніпровської районної в місті Києві державної адміністрації, ОСОБА_5 , про часткове визнання незаконним та скасування розпорядження, визнання свідоцтва про право власності на житло частково недійсним, визнання права власності на квартиру.

Позовна заява мотивована тим, що заочним рішенням Дніпровського районного суду м. Києва від 10 липня 2007 року задоволено позов

ОСОБА_3 та визнано його сина - ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , таким, що втратив право користування квартирою

АДРЕСА_1 , де останній проживав та був зареєстрований з часу свого народження. На підставі цього рішення

суду малолітній ОСОБА_2 був знятий з реєстрації місця проживання,

а його батько - ОСОБА_3 у подальшому приватизував цю квартиру одноособово. 11 листопада 2013 року вказане заочне рішення суду першої інстанції було скасовано та рішенням Дніпровського районного суду м. Києва від 13 березня 2014 року, що набрало законної сили, у задоволенні позову ОСОБА_3 про визнання осіб такими, що втратили право користування житловим приміщенням, відмовлено. На підставі цього рішення суду малолітній ОСОБА_2 був зареєстрований у вказаній квартирі, де числиться на реєстраційному обліку і по цей час.

Разом з тим, одноособова приватизація квартири ОСОБА_3 порушило права малолітнього ОСОБА_2 , оскільки він був позбавлений можливості взяти участь у приватизації цієї квартири всупереч вимог статей 31, 242 ЦК України, статей 64, 65 ЖК України, статті 8 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду», статті 18 Закону України «Про охорону дитинства», що і стало підставою для звернення до суду за захистом порушених прав.

Посилаючись на викладене, ОСОБА_1 , яка діє в інтересах неповнолітнього ОСОБА_2 , просила суд: визнати незаконним та скасувати розпорядження органу приватизації житла Дніпровської районної в місті Києві державної адміністрації від 30 жовтня 2007 року № 72-281

у частині передачі ОСОБА_3 у приватну власність 1/2 частини квартири АДРЕСА_1 ;визнати частково недійсним свідоцтво про право власності на житло в частині посвідчення права власності ОСОБА_3 на 1/2 частину вказаної квартири; визнати право власності ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на 1/2 частину цієї квартири .

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Рішенням Дніпровського районного суду м. Києва у складі судді

Бартащук Л. П. від 16 червня 2016 року у задоволенні позову ОСОБА_1 , яка діє в інтересах ОСОБА_2 , відмовлено.

Не погоджуючись із вказаним рішенням суду, представник ОСОБА_1 , яка діє в інтересах ОСОБА_2 , - адвокат Подкопаєва І. А. звернулася до апеляційного суду з апеляційною скаргою.

Короткий зміст судового рішення суду апеляційної інстанції

Ухвалою Апеляційного суду м. Києва від 07 липня 2016 року апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 , яка діє в інтересах ОСОБА_2 , - адвоката Подкопаєвої І. А. залишено без руху та надано строк для усунення її недоліків.

Залишаючи апеляційну скаргу без руху, суд апеляційної інстанції виходив із того, що заявник не сплатив за її подання судовий збір, а його посилання на те, що судовий збір не підлягає сплаті відповідно до пункту 14 частини другої статті 3 Закону України «Про судовий збір», згідно з якого судовий збір не справляється за подання заяви про захист неповнолітніх осіб у разі, якщо представництво їх інтересів у суді здійснює суб`єкт надання безоплатної вторинної правової допомоги, безпідставні, так як на час ухвалення оскаржуваного рішення суду першої інстанції від 16 червня 2016 року та на час подання апеляційної скарги 22 червня 2016 року на вказане рішення суду ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , досяг повноліття.

Короткий зміст вимог касаційної скарги

У касаційній скарзі, поданій у серпні 2016 року до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, представник ОСОБА_1 , яка діє в інтересах ОСОБА_2 , адвокат Подкопаєва І. А., посилаючись на порушення судом норм процесуального права, просить оскаржувану ухвалу апеляційного суду скасувати, справу направити на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Надходження касаційної скарги до суду касаційної інстанції

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 18 жовтня 2016 року відкрито касаційне провадження у вищевказаній справі та витребувано її матеріали зДніпровського районного суду м. Києва.

Відповідно до статті 388 ЦПК України судом касаційної інстанції у цивільних справах є Верховний Суд.

У січні 2018 року справа надійшла до Верховного Суду.

У червні 2019 року згідно з протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями справу передано судді-доповідачу.

Ухвалою Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 18 вересня 2019 року справу за позовом ОСОБА_1 , яка діє в інтересах ОСОБА_2 , до ОСОБА_3 , Дніпровська районна в місті Києві державна адміністрація, треті особи

орган опіки та піклування Дніпровської районної в місті Києві державної адміністрації, ОСОБА_5 , про визнання незаконним та скасування розпорядження в частині, визнання свідоцтва про право власності на житло частково недійсним, визнання права власності на квартиру призначено до судового розгляду.

Аргументи учасників справи

Доводи особи, яка подала касаційну скаргу

Касаційна скарга представника ОСОБА_1 , яка діє в інтересах

ОСОБА_2 , - адвоката Подкопаєвої І. А. мотивована тим, що оскаржувана ухвала апеляційного суду, якою залишено апеляційну скаргу без руху, є незаконною, оскільки суд безпідставно не застосував положення пункту 14 частини другої статті 3 Закону України «Про судовий збір», згідно з яких судовий збір не справляється за подання заяви про захист неповнолітніх осіб у разі, якщо представництво їх інтересів у суді здійснює суб`єкт надання безоплатної вторинної правової допомоги. Апеляційний суд не врахував, що справа, яка переглядається, стосується захисту порушених прав ОСОБА_2 як малолітнього, оскільки на час вчинення оспорюваних дій та видачі правовстановлюючих документів йому виповнилося лише 9 років.

Відзив на касаційну скаргу не надходив.

Фактичні обставини справи, встановлені судами

22 червня 2016 року представник Марченко М . В . , яка діє в інтересах ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , - адвокат Подкопаєва І. А. звернулася до апеляційного суду з апеляційною скаргою на рішення Дніпровського районного суду м. Києва від 16 червня 2016 року у справі

за позовом ОСОБА_1 , яка діє в інтересах ОСОБА_2 , до

ОСОБА_3 , Дніпровська районна в місті Києві державна адміністрація, треті особи: орган опіки та піклування Дніпровської районної в місті Києві державної адміністрації, ОСОБА_5 , про часткове визнання незаконним та скасування розпорядження, визнання свідоцтва про право власності на житло частково недійсним, визнання права власності на квартиру.

Ухвалою Апеляційного суду м. Києва від 07 липня 2016 року апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 , яка діє в інтересах ОСОБА_2 , адвоката Подкопаєвої І. А. залишено без руху та надано строк для усунення її недоліків, а саме сплатити за її подання судовий збір.

2. Мотивувальна частина

Позиція Верховного Суду

Згідно з положенням частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Касаційна скарга представника ОСОБА_1 , яка діє в інтересах

ОСОБА_2 , адвоката Подкопаєвої І. А. підлягає задоволенню.

Мотиви, з яких виходить Верховний Суд, та застосовані норми права

Відповідно до частини третьої статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Частиною першою статті 402 ЦПК України передбачено, що у суді касаційної інстанції скарга розглядається за правилами розгляду справи судом першої інстанції в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи з урахуванням статті 400 цього Кодексу.

Відповідно до частини першої статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Зазначеним вимогам закону судове рішення апеляційного суду не відповідає.

Апеляційна скарга за формою й змістом повинна відповідати вимогам статті 295 ЦПК України 2004 року.

Відповідно до частини другої статті 297 ЦПК України 2004 року до апеляційної скарги, яка не оформлена згідно з вимогами, встановленими статтею 295 цього Кодексу, а також у разі несплати суми судового збору застосовуються положення статті 121 цього Кодексу.

Постановляючи ухвалу про залишення апеляційної скарги без руху, апеляційний суд не звернув увагу на те, що позивачем пред`явлено позов про захист прав ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , якому

на час вчинення оспорюваних дій відповідачами та отримання ними правовстановлюючих документів виповнилося лише 9 років.

При цьому заявник в апеляційній скарзі посилався на положення пункту 14 частини другої статті 3 Закону України «Про судовий збір», згідно з яким судовий збір не справляється за подання заяви, апеляційної та касаційної скарги про захист прав малолітніх чи неповнолітніх осіб у разі, якщо представництво їх інтересів у суді відповідно до закону або міжнародного договору, згоду на обов`язковість якого надано Верховною Радою України, здійснюють Міністерство юстиції України, суб`єкти надання безоплатної вторинної правової допомоги та/або органи опіки та піклування або служби

у справах дітей.

Таким чином, позивач, який звільнений від сплати судового збору при пред`явленні позову, також звільняється від його сплати й при поданні апеляційної чи касаційної скарги.

Зазначене узгоджується з роз`ясненнями, наданими судам у постанові пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 17 жовтня 2014 року № 10 «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах». Зокрема, у пункті 6 цієї постанови зазначено, що згідно зі статтею 5 Закону України «Про судовий збір» визначено пільги щодо сплати судового збору, відповідно до якої від його сплати звільняються позивачі за подання окремих позовів, а також деякі категорії осіб, визначені законом, незалежно від виду позову.

При цьому позивачі, які звільнені від сплати судового збору при пред`явленні окремих позовів, і деякі категорії осіб незалежно від виду позову звільняються від сплати судового збору не лише при пред`явленні позову, а й при поданні апеляційних чи касаційних скарг, заяв про перегляд судових рішень у зв`язку з нововиявленими обставинами та Верховним Судом України.

Апеляційний суд на наведене вище уваги не звернув та безпідставно залишив апеляційну скаргупредставника ОСОБА_1 , яка діє в інтересах ОСОБА_2 , - адвоката Подкопаєвої І. А. без руху.

Судові процедури повинні бути справедливими, тому особа безпідставно не може бути позбавлена права на апеляційне оскарження судового рішення, оскільки це буде порушенням права, передбаченого статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, на справедливий судовий розгляд, до якого також відноситься і право апеляційного оскарження.

Відповідно до частини шостої статті 411 ЦПК України підставою для скасування судових рішень суду першої та апеляційної інстанцій і направлення справи для продовження розгляду є порушення норм матеріального чи процесуального права, що призвели до постановлення незаконної ухвали суду першої інстанції та (або) постанови суду апеляційної інстанції, що перешкоджають подальшому провадженню у справі.

Керуючись статтями 400, 411, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу представника ОСОБА_1 , яка діє в інтересах ОСОБА_2 , - адвоката Подкопаєвої Ірини Анатоліївни задовольнити.

Ухвалу Апеляційного суду м. Києва від 07 липня 2016 року скасувати, справу передати на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуючий Д. Д. Луспеник

Судді: І. А. Воробйова

Б. І. Гулько

Г. В. Кривцова

Р. А. Лідовець