ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 622/1395/18

Провадження № 22-ц/818/4488/19

02 жовтня 2019 року

м.Харків

Харківський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:

головуючого Овсяннікової А.І.

суддів - Коваленко І.П., Сащенко І.С.

за участю секретаря Чабан А.В.

учасники справи:

позивач ОСОБА_1

відповідач ОСОБА_2 ,

ОСОБА_3

розглянув у відкритому судовому засіданні в місті Харкові апеляційну скаргу ОСОБА_2 та ОСОБА_3 в особі їх представника ОСОБА_4 на рішення Золочівського районного суду Харківської області від 02 липня 2019 року у складі судді Шабас О.О. по справі №622/1395/18 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про відшкодування моральної шкоди, заподіяної злочином, -

ВСТАНОВИВ:

У грудні 2018 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про відшкодування моральної шкоди, заподіяної злочином.

В обґрунтування позову зазначає, що 21 травня 2012 року ОСОБА_2 , перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, спричинив йому ушкодження здоров`я середнього ступеню тяжкості, ОСОБА_3 спричинено йому легкі тілесні ушкодження.

У зв`язку із отриманням тілесних ушкоджень, він вимушений звернутись за медичною допомогою та йому проведено хірургічну операцію у 4-й Харківській міській лікарні швидкої і невідкладної медичної допомоги ім. проф. А. І. Мєщанінова. Перебуваючи на стаціонарному лікуванні, він отримував комплексне лікування, на яке було витрачено 1963 гри. 35 коп.

Ухвалою Дергачівського районного суду Харківської області кримінальне провадження відносно ОСОБА_2 та ОСОБА_3 за обвинуваченням їх у скоєнні злочинів передбачених ч.1 ст. 122 та ч. 1 ст. 125 КК України відповідно закрито у зв`язку із закінченням строку давності притягнення до кримінальної відповідальності.

Моральну шкоду оцінює в 200 000 грн.

Відповідачі спричинили йому тілесні ушкодження фактично безпричинно. Своїми злочинними діями принизили його людську та чоловічу гідність. Під час спричинення тілесних ушкоджень він відчував страшенну фізичну біль, також фізичну біль відчував весь час коли перебував на лікуванні у медичних закладах та проведення хірургічних операцій. Внаслідок скоєних стосовно нього злочинів на тривалий час було перервано звичайний стан життя, він був позбавлений можливості спілкуватись із знайомими, членами сім`ї та друзями; також був позбавлений можливості займатись домашнім господарством. Суттєві моральні страждання до теперішнього часу спричиняються і тим, що обвинувачені не тільки не надали добровільно матеріальної допомоги на лікування, а навіть не висловили вибачення за скоєне.

Просить стягнути по 100000 гривень в рахунок відшкодування моральної шкоди з кожного відповідача.

Відповідачі ОСОБА_2 та ОСОБА_3 в судове засідання не з`явилися.

Представник відповідачів ОСОБА_4 проти позову заперечував. Матеріали справи не містять доказів спричинення ОСОБА_1 будь-яких тілесних ушкоджень. Постанова про закриття провадження по справі не свідчить про вину ОСОБА_2 та ОСОБА_3 у вчиненні злочину, а тому підстави для відшкодування шкоди відсутні.

Рішенням Золочівського районного суду Харківської області від 02 липня 2019 року позовні вимоги ОСОБА_1 задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 70 000 гривень в рахунок відшкодування моральної шкоди, спричиненої злочином.

Стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 70 000 гривень в рахунок відшкодування моральної шкоди, спричиненої злочином.

Стягнуто з ОСОБА_2 та ОСОБА_3 на користь держави 768 гривень 40 копійок судових витрат з кожного.

Рішення мотивовано тим, що кримінальне провадження закрито за нереабілітуючими обставинами. ОСОБА_2 та ОСОБА_3 не наполягали на їх виправданні щодо спричинення тілесних ушкоджень ОСОБА_1 , ухвалу про закриття провадження не оскаржували, а тому ОСОБА_1 набув право на відшкодування шкоди завданої злочинними діями відповідачів . Враховуючи характер, тривалість, обсяг та глибину душевних страждань, виходячи із принципу розумності, виваженості і справедливості відшкодуванню підлягає по 70000 гривень з кожного з відповідачів.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 та ОСОБА_3 в особі свого представника ОСОБА_4 просять рішення суду скасувати та ухвалити нове, яким відмовити у задоволенні позову. Ухвала Дергачівського районного суду Харківської області від 12 жовтня 2017 року не підтверджує провину відповідачів у скоєнні злочину щодо позивача, вина відповідачів встановлена не була. Питання, чи мало місце нанесення відповідачами тілесних ушкоджень позивачу вирішено не було, оскільки мотивувальна частина ухвали лише вказує на дані згідно обвинувального акту.

Судом не надано оцінку заяв ОСОБА_1 від 10 жовтня 2017 року, якою позивач фактично відмовився від цивільного позову.

Колегія суддів, вислухав суддю доповідача, пояснення з`явившихся осіб, дослідивши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги вважає, що скарга не підлягає задоволенню.

Органом досудового розслідування ОСОБА_2 та ОСОБА_3 звинувачувалися в тому, що 21 травня 2012 року біля кладовища с. Чепели Золочівського району на грунті раптових особливих неприязних відносин розпочали конфлікт з ОСОБА_1 , якому були заподіяні тілесні ушкодження середнього та легкого ступеня тяжкості.

Ухвалою Дергачівського районного суду Харківської області від 12 жовтня 2017 року ОСОБА_2 , обвинуваченого у вчиненні злочину передбаченого ч.1 ст. 122 КК України та ОСОБА_3 обвинуваченого у вчиненні злочину передбаченого ч.1 ст. 125 КК України звільнено від кримінальної відповідальності на підставі ст. 49 КК України у зв`язку із закінченням строків давності; кримінальне провадження №0000157 від 10 грудня 2012 року відносно ОСОБА_2 та ОСОБА_3 закрито.

Ухвалою апеляційного суду Харківської області від 22 травня 2018 року ухвала суду від 12 жовтня 2017 року залишена без змін.

Ухвалою Верховного Суду від 26 липня 2018 року у відкритті касаційного провадження на ухвалу Дергачівського районного суду Харківської області від 12 жовтня 2017 року за касаційною скаргою ОСОБА_1 відмовлено.

Статтею 23 ЦК України передбачено, що особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає, зокрема, у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Відповідно до частини першої статті 1167 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

У пункті 5 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» судам роз`яснено, що обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору.

Наявність моральної шкоди доводиться позивачем, який в позовній заяві має зазначити, які моральні страждання та у зв`язку з чим він поніс і чим обґрунтовується розмір компенсації. Розмір відшкодування моральної шкоди оцінюється самим потерпілим та визначається у позовній заяві.

Разом з тим, моральну шкоду, зважаючи на її сутність, не можна відшкодувати у повному обсязі, оскільки не має (і не може бути) точних критеріїв майнового виразу душевного болю. Зважаючи на це, будь-яка компенсація моральної шкоди не є (і не може бути) адекватною дійсним стражданням, тому будь-який її розмір може мати суто умовний вираз.

Європейський суд з прав людини зауважив, що оцінка моральної шкоди за своїм характером є складним процесом, за винятком випадків, коли сума компенсації встановлена законом (Рішення Європейського суду з прав людини у справі «Stankov v. Bulgaria» від 12 липня 2007 року, § 62).

Розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості.

Обґрунтовуючи позовні вимоги ОСОБА_1 зазначає, що у зв`язку зі вчиненням відповідачами проти нього протиправних дій йому спричинено моральні страждання. Він отримав тілесні ушкодження середньої тяжкості та легкі тілесні ушкодження, тривалий час - 21 день-проходив лікування, йому зроблено операцію щелепи та він доклав значних зусиль щодо відновлення здоров`я. Зазначає щодо тривалого часу розгляду кримінальної справи та зухвалої поведінки відповідачів.

Як пояснив в суді апеляційної інстанції позивач за 7 років з часу завдання йому шкоди, відповідачі навіть не вибачились за спричинення ушкоджень, хоча проживають по сусідству. Тілесні ушкодження він отримав безпричинно та відповідачі, не зважаючи на свою неправомірну поведінку, не спробували з ним поговорити та вибачитись, а навпаки, продовжують вести себе зухвало.

При визначенні розміру грошового відшкодування моральної шкоди суд першої інстанції врахував глибину і тривалість моральних страждань позивача, поведінку відповідачів та обставини кримінального правопорушення, виходячи з засад розумності та справедливості обґрунтовано визначив розмір відшкодування моральної шкоди по 70000 грн. з кожного із відповідачів.

Посилання відповідачів щодо відсутності вини у вчиненні протиправних дій, оскільки відсутній обвинувальний вирок суду -безпідставне.

З матеріалів справи вбачається, що ухвалою Дергачівського районного суду Харківської області від 12 жовтня 2017 року ОСОБА_2 та ОСОБА_3 звільнено від кримінальної відповідальності на підставі ст. 49 КК України у зв`язку із закінченням строків давності.

Отже, кримінальне провадження закрито не у зв`язку з відсутністю складу злочину, а саме у зв`язку із закінченням строків давності, тобто за нереабілітуючих обставин.

З ухвали суду вбачається, що ОСОБА_2 та ОСОБА_3 не наполягали на продовженні досудового слідства для встановлення їх невинуватості у спричиненні тілесних ушкоджень ОСОБА_1 , ухвалу про закриття провадження не оскаржували, провадження закрито саме за їх клопотанням.

Також, при перегляді справи у касаційному порядку Верховним Судом зазначено , що закриття справи на підставах, зазначених у п. 1 ч. 2 ст. 284 КПК, не звільняє особу від обов`язку відшкодувати заподіяну її діями шкоду. З урахуванням того, що провадження щодо ОСОБА_2 та ОСОБА_3 закрито на нереабілітуючих підставах, потерпілий має право вирішити питання про відшкодування шкоди в порядку цивільного судочинства.

За таких обставин вважати, що у позивача відсутнє право на відшкодування шкоди завданої відповідачами своїми протиправними діями не можна.

Суд першої інстанції прийшов до правильного висновку щодо наявності підстав для відшкодування моральної шкоди та виважено визначив обсяг такого відшкодування.

Доводи апеляційної скарги висновки суду не спростовують. Рішення ухвалено з дотриманням вимог матеріального та процесуального права. Підстав для його скасування не вбачається.

Керуючись ст.ст. 367, 368, 374 ч.1 п.1, 375, 381-384 ЦПК України, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 та ОСОБА_3 в особі їх представника ОСОБА_4 залишити без задоволення.

Рішення Золочівського районного суду Харківської області від 02 липня 2019 року залишити без зміни.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення виготовлено 10 жовтня 2019 року.

Головуючий А.І. Овсяннікова

Судді: І.П. Коваленко

І.С. Сащенко