ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 605/672/18Головуючий у 1-й інстанції Горуц Р.О.
Провадження № 22-ц/817/286/19 Доповідач - Щавурська Н.Б.
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 березня 2019 року м. Тернопіль

Тернопільський апеляційний суд в складі:

головуючого - Щавурська Н.Б.

суддів - Костів О. З., Хома М. В.,

розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження апеляційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю "Мрія-Підгайці" на ухвалу Підгаєцького районного суду Тернопільської області від 27 грудня 2018 року, постановлену суддею Горуцем Р.О., в цивільній справі № 605/672/18 за позовом товариства з обмеженою відповідальністю "Мрія-Підгайці" до приватного агропромислового підприємства "Агропродсервіс", ОСОБА_1 про визнання недійсним договору оренди земельної ділянки та визнання договору поновленим,

ВСТАНОВИВ:

У грудні 2018 року ТОВ "Мрія-Підгайці" звернулося до суду з вказаним позовом, в обґрунтування якого зазначило, що 30.05.2008 року з відповідачем ОСОБА_1 було укладено договір оренди земельної ділянки площею 2,55 га строком на десять років, зареєстрований того ж дня у встановленому законом порядку. За закінченням строку дії договору ТОВ "Мрія-Підгайці" мало намір скористатися переважним перед іншими особами правом на поновлення договору оренди землі. З цією метою протягом часу дії договору товариство не пізніше, ніж за 30 днів до закінчення строку договору, а саме 31.03.2018 року направило орендодавцю лист-повідомлення про намір скористатися переважним правом на поновлення договору на новий строк, долучивши до листа відповідну додаткову угоду. В зв'язку з відсутністю відповіді з запереченнями орендодавця ТОВ "Мрія-Підгайці" продовжило використовувати протягом 2017-2018 років земельну ділянку в своїй господарській діяльності і сплачувати орендну плату. Як стало відомо пізніше, 31.05.2018 року ОСОБА_1 уклав договір оренди тієї ж земельної ділянки з ПАП "Агропродсервіс", зареєстрований за останнім у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно 07.06.2018 року. Посилаючись на порушення діями відповідачів щодо укладення між ними нового договору оренди землі передбаченого законом переважного права ТОВ "Мрія-Підгайці" на поновлення договору, позивач просив задовольнити його вимоги.

Ухвалою Підгаєцького районного суду Тернопільської області від 27 грудня 2018 року позовну заяву ТОВ "Мрія-Підгайці" повернуто позивачу.

В апеляційній скарзі ТОВ "Мрія-Підгайці" просить скасувати ухвалу суду, вважаючи таку прийнятою в зв'язку з невідповідністю висновків суду обставинам справи, з порушенням норм процесуального права та направити справу до суду першої інстанції для вирішення питання про відкриття провадження.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги посилається на те, що зазначаючи в ухвалі від 13.12.2018 року недоліки позовної заяви та встановлюючи строк для їх усунення, суд першої інстанції не встановив способу їх усунення. Зважаючи на відсутність будь-яких додаткових вказівок суду першої інстанції з даного приводу, ТОВ "Мрія-Підгайці" подало до суду заяву, в якій було усунуто всі зазначені судом недоліки первісно поданої позовної заяви, а відтак вважає, що підстави для прийняття ухвали про визнання позовної заяви не поданою та її повернення позивачу були відсутні.

У зв'язку з тим, що визначене ч.ч. 1, 2 ст. 185 ЦПК України право суду залишити позовну заяву без руху обумовлене виключно її невідповідністю вимогам статтей 175, 177 (а не ст. 95 ЦПК), вважає безпідставним посилання суду в ухвалі про залишення позовної заяви без руху на невідповідність позовної заяви вимогам ч.ч. 2, 4, 5 ст. 95 ЦПК України в частині необхідності подання належним чином засвідчених копій письмових доказів для відповідачів у справі.

На думку апелянта, приписи ст.ст. 175, 177 ЦПК України не визначають обов'язковості зазначення в позові чи додання до позовної заяви належним чином засвідчених копій письмових доказів для інших учасників справі, оскільки очевидною є обставина перевірки судом належності та відповідності копій оригіналу під час розгляду справи по суті з наданням оцінки письмовим доказам у справі на предмет їх належності, допустимості, достовірності та достатності, а не під час прийняття позовної заяви до розгляду.

Вважає, що суд першої інстанції залишив без руху та в подальшому повернув позовну заяву TOB "Мрія-Підгайці" без визначеної для цього процесуальним законом підстави.

Відзив на апеляційну скаргу не надходив.

Перевіривши законність і обгрунтованість оскаржуваної ухвали суду в межах доводів апеляційної скарги та вимог заявлених у суді першої інстанції, заслухавши суддю-доповідача, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає до задоволення.

Повертаючи позовну заяву, суд першої інстанції виходив з того, що позивачем у встановлений судом строк в повному обсязі не усунуто вказані в ухвалі недоліки.

Колегія суддів не може погодитися з таким висновком суду з наступних підстав.

Встановлено, що ухвалою Підгаєцького районного суду Тернопільської області від 13.12.2018 року позовну заяву ТОВ "Мрія-Підгайці" залишено без руху та надано строк, який не може перевищувати 5 днів з дня отримання ухвали, для усунення недоліків (а.с. 16).

Як вбачається зі змісту вищевказаної ухвали, недоліками позовної судом визначено: долучення до позовної заяви копій документів, не засвідчених належним чином; не зазначення позивачем поштового індексу населеного пункту, в якому проживає відповідач; не зазначення відомостей щодо наявності у позивача або іншої особи оригіналів письмових доказів.

26 грудня 2018 року на виконання вимог ухвали суду ТОВ "Мрія-Підгайці" подало до суду заяву про усунення недоліків, в якій зазначено: повну адресу місця проживання ОСОБА_1 разом з поштовим індексом населеного (Тернопільська обл., Підгаєцький р-н, Поплавська с-ка рада, с. Поплави, 48013); інформацію про наявність у позивача оригіналів письмових доказів, копії яких додано до заяви, з повідомленням про надання таких суду для огляду в судовому засіданні; звернуто увагу суду на відповідність засвідчення у встановленому порядку відповідно до п. 5.27. Національного Стандарту України ДСТУ 4163-2003 "Вимоги до оформлювання документів" долучених позивачем до позовної заяви копій документів для відповідачів.

З підстав часткового усунення позивачем недоліків, а саме неподання позовної заяви з усунутими недоліками відповідно до кількості відповідачів та подання заяви про усунення недоліків лише в одному екземплярі, ухвалою Підгаєцького районного суду Тернопільської області від 27.12.2018 року позовну заяву ТОВ "Мрія-Підгайці"визнано неподаною та повернуто позивачу.

За загальним правилом позовна заява має відповідати вимогам щодо форми та змісту, передбаченим положеннями ЦПК України.

Згідно вимог ч. 3 ст. 175 ЦПК України позовна заява повинна містити: повне найменування (для юридичних осіб) або ім'я (прізвище, ім'я та по батькові - для фізичних осіб) сторін та інших учасників справи, їх місцезнаходження (для юридичних осіб) або місце проживання чи перебування (для фізичних осіб), поштовий індекс, ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України (для юридичних осіб, зареєстрованих за законодавством України), а також реєстраційний номер облікової картки платника податків (для фізичних осіб) за його наявності або номер і серію паспорта для фізичних осіб-громадян України (якщо такі відомості позивачу відомі), відомі номери засобів зв'язку, офіційної електронної адреси та адреси електронної пошти; зазначення ціни позову, якщо позов підлягає грошовій оцінці, обґрунтований розрахунок сум, що стягуються чи оспорюються; зміст позовних вимог: спосіб (способи) захисту прав або інтересів, передбачений законом чи договором, або інший спосіб (способи) захисту прав та інтересів, який не суперечить закону і який позивач просить суд визначити у рішенні; виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги, зазначення доказів, що підтверджують вказані обставини; відомості про вжиття заходів досудового врегулювання спору, якщо такі проводилися, в тому числі якщо законом визначений обов'язковий досудовий порядок урегулювання спору; відомості про вжиття заходів забезпечення доказів або позову до подання позовної заяви, якщо такі здійснювалися; перелік документів та інших доказів, що додаються до заяви, зазначення доказів, які не можуть бути подані разом із позовною заявою (за наявності); зазначення щодо наявності у позивача або іншої особи оригіналів письмових або електронних доказів, копії яких додано до заяви; попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які позивач поніс і які очікує понести у зв'язку із розглядом справи; підтвердження позивача про те, що ним не подано іншого позову (позовів) до цього ж відповідача (відповідачів) з тим самим предметом та з тих самих підстав.

Відповідно до ч.ч. 1, 5 ст. 177 ЦПК України позивач повинен додати до позовної заяви її копії та копії всіх документів, що додаються до неї, відповідно до кількості відповідачів і третіх осіб, а також всі наявні в нього докази, що підтверджують обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги (якщо подаються письмові чи електронні докази позивач може додати до позовної заяви копії відповідних доказів).

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 185 ЦПК України суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 175 і 177 цього Кодексу, протягом п'яти днів з дня надходження до суду позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху. В ухвалі про залишення позовної заяви без руху зазначаються недоліки позовної заяви, спосіб і строк їх усунення, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху.

Як роз'яснив Пленум Верховного Суду України в п. 7 своєї постанови № 2 від 12 червня 2009 року «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції», у зв'язку з можливістю подання доказів на наступних стадіях цивільного процесу, суд не вправі через неподання доказів при пред'явленні позову залишати заяву без руху та повертати її заявнику.

Визначаючи недоліком позовної заяви долучення позивачем копій документів, не засвідчених належним чином з посиланням на вимоги ч. ч. 2, 4, 5 ст. 95 ЦПК України, суд першої інстанції не врахував, що вимоги до позовної заяви встановлені ст.ст. 175, 177 ЦПК України, в той час як ст. 95 ЦПК визначає лише вимоги до доказів, що не тотожними поняттями. Крім цього, беручи до уваги вимоги ч. 6 ст. 95 ЦПК України, суд наділений правом витребування з власної ініціативи в особи оригіналу документа та надання відповідної правової оцінки поданої копії доказу за умови неподання оригіналу та наявності сумнівів у відповідності поданої копії оригіналу.

Також, постановляючи ухвалу про усунення недоліків від 13.12.2018 року та зазначаючи перелік таких недоліків із встановленням строку для їх усунення, судом першої інстанції в порушення вимог ч. 2 ст. 185 ЦПК України не було зазначено способу їх усунення. А тому, на думку колегії суддів, посилання Підгаєцького районного суду в ухвалі від 27.12.2018 року, як на підставу повернення позовної заяви ТОВ "Мрія-Підгайці", на факт подання "лише заяви про усунення недоліків, а не позовної заяви з усуненими недоліками, з її копіями відповідно до кількості відповідачів" не можна визнати обґрунтованим для прийняття рішення в частині наявності правових підстав для повернення позовної заяви позивачу з причини часткового не усунення ним недоліків.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Згідно вимог ч. 4 ст. 10 ЦПК України суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов'язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на справедливий публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Європейський суд з прав людини, розглядаючи справи щодо порушення права на справедливий судовий розгляд, тлумачить вказану статтю як таку, що не лише містить детальний опис гарантій, надаваних сторонам у цивільних справах, а й захищає у першу чергу те, що дає можливість практично користуватися такими гарантіями - доступ до суду.

Отже, право на справедливий судовий розгляд, закріплене в ч. 1 ст. 6 вказаної Конвенції, необхідно розглядати як право на доступ до правосуддя.

Суворе трактування національним законодавством процесуального правила (надмірний формалізм) під час вирішення питання про відкриття провадження у справі суперечить принципу верховенства права, завданням цивільного судочинства та порушує гарантоване ч. 1 ст. 6 Конвенції право на доступ до суду.

У справі «Bellet v. France» Європейський Суд з прав людини зазначив, що ст. 6 ч. 1 Конвенції містить гарантії справедливого судочинства, одним з аспектів яких є доступ до суду. Рівень доступу, наданий національним законодавством, має бути достатнім для забезпечення права особи на суд з огляду на принцип верховенства права в демократичному суспільстві.

У рішенні по справі «Perez de Raela Cavaniles v. Spain» від 28.10.1998 року Європейський Суд з прав людини визнано порушенням ст. 6 ч. 1 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод надто суворе тлумачення внутрішніми судами процесуальної норми, що позбавило заявника права доступу до суду і завадило розгляду його позовних вимог.

Також, згідно рішення Європейського суду з прав людини в справі "Жоффр де ля Прадель проти Франції" не повинно бути занадто формального ставлення до передбачених законом вимог, оскільки доступ до правосуддя повинен бути не лише фактичним але і реальним.

Таким чином, беручи до уваги невиконання судом першої інстанції вимог ч. 2 ст.185 ЦПК України в частині зазначення в своїй ухвалі від 13.12.2018 року способу, в який повинні були бути усунуті недоліки позивачем, повернення позовної заяви з підстав подання позивачем заяви про усунення недоліків, а не позовної заяви відповідно до кількості відповідачів з урахуванням тих фактичних недоліків, що мали місце відповідно до вимог закону, колегія суддів вважає виявом надмірного формалізму зі сторони суду першої інстанції, що може розцінюватись, як обмеження особи в праві доступу до суду, яке захищається ст. 6 Європейської конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Враховуючи наведене, доводи апеляційної скарги ТОВ "Мрія-Підгайці" щодо невідповідності вимогам процесуального закону оскаржуваної ухвали заслуговують на увагу.

Відповідно до ч. 6 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги скасовує ухвалу, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направляє справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Згідно з п. 4 ч. 1 ст. 379 ЦПК України підставою для скасування ухвали суду, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є порушення норм процесуального права, яке призвело до постановлення помилкової ухвали.

З урахуванням вищенаведених вимог закону та встановлених обставин справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга ТОВ "Мрія-Підгайці" є обґрунтованою, а тому підлягає до задоволення, а ухвала суду як така, що постановлена з порушенням норм процесуального права підлягає скасуванню, з направленням справи до суду першої інстанції для продовження розгляду - вирішення питання про відкриття провадження.

Керуючись ст.ст. 35 ч. 1; 259 ч. 1; 374 ч. 1 п. 6; 369 ч. 2; 379 ч. 1 п. 4; 381 ч.ч. 1, 3; 382 ч.ч. 1, 2; 384 ч. 1; 389 ч. 1 п. 2; 390 ч. 1 Цивільного процесуального кодексу України, суд

ПОСТАНОВИВ :

Апеляційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю "Мрія-Підгайці" - задовольнити.

Ухвалу Підгаєцького районного суду Тернопільської області від 27 грудня 2018 року- скасувати. Справу направити до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Судові витрати покласти на сторони, в межах ними понесених.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до суду касаційної інстанції в особі Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Дата складання повного судового рішення 12 березня 2019 року.

Головуючий - підпис

Судді - два підписи