Постанова

Іменем України

09 жовтня 2019 року

м. Київ

справа № 635/8639/16-ц

провадження № 61-29361св18

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду: Коротуна В. М. (суддя-доповідач), Бурлакова С. Ю.,

Курило В. П.,

учасники справи:

позивач - публічне акціонерне товариство акціонерний банк «Укргазбанк»,

відповідачі: ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

розглянув у попередньому судовому засіданні у порядку письмового провадження касаційну скаргу публічного акціонерного товариства акціонерного банку «Укргазбанк» на заочне рішення Харківського районного суду Харківської області від 13 березня 2017 року в складі судді Березовської І. В. та ухвалу Апеляційного суду Харківської області від 24 жовтня 2017 року в складі колегії суддів: Піддубного Р. М., Котелевець А. В., Швецової Л. А.,

В С Т А Н О В И В:

Описова частина

Короткий зміст позовних вимог

У грудні 2016 року публічне акціонерне товариство акціонерний банк «Укргазбанк» (далі - ПАТ АБ «Укргазбанк») звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про стягнення заборгованості.

Позов мотивовано тим, що 17 серпня 2007 року між відкритим акціонерним товариством акціонерним банком «Укргазбанк», правонаступником якого є ПАТ АБ «Укргазбанк» та ОСОБА_1 укладено кредитний договір № 38, відповідно до умов якого останній отримав кредит на придбання автомобіля у розмірі 146 821 грн строком до 15 серпня 2014 року, з процентною ставкою за користування кредитом у розмірі 16,5% річних.

12 грудня 2008 року на забезпечення виконання указаного кредитного договору між банком та ОСОБА_3 , ОСОБА_2 укладено договори поруки, відповідно до умов яких останні взяли на себе зобов`язання відповідати за повне та своєчасне виконання позичальником боргових зобов`язань за кредитним договором.

Зазначало, що рішенням Дзержинського районного суду м. Харкова від 07 липня 2011 року стягнуто солідарно з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 та ОСОБА_3 заборгованість за указаним кредитним договором у розмірі 192 997,86 грн, яка утворилась за період з 17 серпня 2007 року по 19 вересня 2010 року.

Посилаючись на те, що ОСОБА_1 свої зобов`язання за кредитним договором щодо сплати процентів та тіла кредиту не виконує, позивач просив стягнути у солідарному порядку із відповідачів заборгованість за період з 20 вересня 2010 року по 30 жовтня 2016 року у розмірі 363 533,64 грн, яка станом на 02 листопада 2016 року складалася із: 129 604,86 грн заборгованості за процентами за користування кредитом, 111 967,23 грн нарахованої пені за прострочення погашення кредиту за період з 03 листопада 2013 року по 02 листопада 2016 року, 121 961,55 грн пені за несвоєчасну сплату процентів.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Заочним рішенням Харківського районного суду Харківської області від 13 березня 2017 року позов ПАТ АБ «Укргазбанк» задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ПАТ АБ «Укргазбанк» заборгованість за кредитним договором у розмірі 363533,64 грн.

У задоволенні іншої частини позовних вимог відмовлено.

Вирішено питання про розподіл судових витрат.

Вирішуючи спір, суд першої інстанції виходив із того, що у порушення умов кредитного договору відповідач свої зобов`язання належним чином не виконав, в результаті чого у нього утворилася заборгованість, яка підлягає стягненню з ОСОБА_1 Відмовляючи у задоволенні позову про стягнення кредитної заборгованості з ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , суд виходив із того, що порука на підставі частини четвертої статті 559 ЦК України припинилася.

Короткий зміст рішення суду апеляційної інстанції

Ухвалою Апеляційного суду Харківської області від 24 жовтня 2017 року апеляційну скаргу ПАТ АБ «Укргазбанк» відхилено, рішення суду першої інстанції залишено без змін.

Судове рішення апеляційного суду мотивоване тим, що відмовляючи у задоволенні позову в частині стягнення заборгованості з ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , суд першої інстанції обґрунтовано виходив з того, що позов банком подано у грудні 2016, тобто після спливу шестимісячного строку після настання строку виконання основного зобов`язання, а тому в силу положень частини четвертої статті 559 ЦК України, порука припинила свою дію.

Короткий зміст вимог касаційної скарги

У листопаді 2017 року ПАТ АБ «Укргазбанк» подало до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ касаційну скаргу, в якій, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просив скасувати рішення судів першої та апеляційної інстанцій в частині відмови у задоволенні позовних вимог банку до поручителів та ухвалити у цій частині нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити.

Рішення судів попередніх інстанцій у іншій частині позовних вимог не оскаржується, а тому у касаційному порядку не переглядається (стаття 400 ЦПК України).

Аргументи учасників справ

Доводи особи, яка подала касаційну скаргу

Касаційна скарга мотивована тим, що судами першої та апеляційної інстанцій неповно встановлені обставини справи, зокрема, що пунктом 6.4 кредитного договору встановлено строк його дії - з моменту набрання ним юридичної сили по 15 серпня 2015 року. Закінчення строку дії договору не звільняє сторони від виконання тих зобов`язань, що лишились невиконаними з будь-яких причин. Припинення (закінчення) строку дії договору не тягне за собою припинення зобов`язань, що випливають з цього договору також у випадку, якщо такі зобов`язання виникли після припинення (закінчення) строку дії договору на підставі зобов`язань, що лишились невиконаними на момент закінчення строку дії договору.

Відзив на касаційну скаргу не подано

Фактичні обставини справи, встановлені судами

Судом установлено, що 17 серпня 2007 року між відкритим акціонерним товариством акціонерним банком «Укргазбанк», правонаступником якого є ПАТ АБ «Укргазбанк» та ОСОБА_1 укладено кредитний договір № 38, відповідно до умов якого останній отримав кредит на придбання автомобіля у розмірі 146 821 грн строком до 15 серпня 2014 року, з процентною ставкою за користування кредитом у розмірі 16,5% річних.

12 грудня 2008 року на забезпечення виконання указаного кредитного договору між банком та ОСОБА_3 , ОСОБА_2 укладено договори поруки, відповідно до умов яких останні взяли на себе зобов`язання відповідати за повне та своєчасне виконання позичальником боргових зобов`язань за кредитним договором.

Рішенням Дзержинського районного суду м. Харкова від 07 липня 2011 року стягнуто солідарно з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 та ОСОБА_3 заборгованість за указаним кредитним договором у розмірі 192 997,86 грн, яка утворилась за період з 17 серпня 2007 року по 19 вересня 2010 року.

Надходження касаційної скарги до суду касаційної інстанції

Відповідно до підпункту 4 пункту 1 розділу XIII «Перехідні положення» ЦПК України у редакції Закону України від 03 жовтня 2017 року № 2147-VIII «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» касаційні скарги (подання) на судові рішення у цивільних справах, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, передаються до Касаційного цивільного суду та розглядаються спочатку за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Відповідно до статті 388 ЦПК України судом касаційної інстанції у цивільних справах є Верховний Суд.

На підставі підпункту 6 пункту 1 розділу XIII «Перехідні положення» ЦПК України справа передана до Касаційного цивільного суду.

Мотивувальна частина

Позиція Верховного Суду

Згідно із положенням частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до вимог частин першої і другої статті 400 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Суд касаційної інстанції перевіряє законність судових рішень лише в межах позовних вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Касаційна скарга не підлягає задоволенню.

Мотиви, з яких виходить Верховний Суд, та застосовані норми права

За змістом статей 526, 530 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином, у встановлений термін, відповідно до умов договору та вимог чинного законодавства.

За договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов`язку та поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов`язання боржником (частина перша статті 553 ЦК України).

Згідно з частиною четвертою статті 559 ЦК України (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) порука припиняється після закінчення строку, встановленого в договорі поруки. У разі, якщо такий строк не встановлено, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов`язання не пред`явить вимоги до поручителя. Якщо строк основного зобов`язання не встановлений або встановлений моментом пред`явлення вимоги, порука припиняється, якщо кредитор не пред`явить позову до поручителя протягом одного року від дня укладення договору поруки.

Умови кредитного договору про дію кредитного договору до повного виконання зобов`язань боржника (пункт 6.4) не свідчить, що цим договором установлено строк припинення поруки у розумінні статті 251, частини четвертої статті 559 ЦК України (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин), тому в цьому випадку підлягають застосуванню норми частини четвертої статті 559 цього Кодексу (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) про припинення поруки, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов`язання не пред`явить вимоги до поручителя.

З аналізу частини четвертої статті 559 ЦК України (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) можна зробити висновок, що строк поруки відноситься до преклюзивних, це строк існування самого зобов`язання поруки, а застосоване в цій нормі поняття «строк чинності поруки» повинне розглядатися як строк, протягом якого кредитор може реалізувати свої права за порукою, як видом забезпечення зобов`язання.

Тому і право кредитора, і обов`язок поручителя після його закінчення припиняються, а це означає, що жодних дій щодо реалізації цього права, в тому числі застосування примусових заходів захисту в судовому порядку, кредитор вчиняти не може.

Вказані висновки викладені у постанові Великої Палати Верховного Суду від 20 березня 2019 року у справі № 1411/3467/12 (провадження № 14-594цс18).

Рішенням Дзержинського районного суду м. Харкова від 07 липня 2011 року стягнуто солідарно з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 та ОСОБА_3 заборгованість за указаним кредитним договором у розмірі 192 997,86 грн, яка утворилась за період з 17 серпня 2007 року по 19 вересня 2010 року.

Звернення з позовом про дострокове стягнення кредиту незалежно від способу такого стягнення змінює порядок, умови і строк дії кредитного договору. На час звернення з таким позовом вважається, що настав строк виконання договору в повному обсязі.

Такий висновок викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 04 липня 2018 року у справі № 310/11534/13-ц (провадження № 14-154цс18).

Тобто, реалізувавши своє право на повернення кредиту достроково, такими діями кредитор на власний розсуд змінив умови основного зобов`язання щодо строку дії договору, який настав з липня 2011 року.

Відтак, висновки судів попередніх інстанцій про те, що порука ОСОБА_2 та ОСОБА_3 є припиненою відповідно до частини четвертої статті 559 ЦК України є правильними.

Висновки за результатами розгляду касаційної скарги

Доводи касаційної скарги не дають підстав для висновку, що оскаржені рішення постановлено без додержанням норм матеріального і процесуального права та зводяться до переоцінки доказів у справі, що відповідно до положень статті 400 ЦПК України знаходиться поза межами повноважень Верховного Суду. У зв`язку з наведеним, колегія суддів вважає, що касаційну скаргу слід залишити без задоволення, а оскаржені рішення без змін.

Оскільки оскаржені судові рішення залишено без змін, а скаргу без задоволення, то судовий збір за подання касаційної скарги покладається на особу, яка подала касаційну скаргу.

Керуючись статтями 400, 401, 416, ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду

П О С Т А Н О В И В:

Касаційну скаргу публічного акціонерного товариства акціонерного банку «Укргазбанк» залишити без задоволення.

Заочне рішення Харківського районного суду Харківської області від 13 березня 2017 року та ухвалу Апеляційного суду Харківської області від 24 жовтня 2017 року в частині позову публічного акціонерного товариства акціонерного банку «Укргазбанк» до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про стягнення кредитної заборгованості залишити без змін.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Судді: В. М. Коротун

С. Ю. Бурлаков

В. П. Курило