РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03.10.2019 року Провадження №2/425/671/19

Справа №425/2877/19

місто Рубіжне Луганської області

Рубіжанський міський суд Луганської області у складі:

головуючого судді - Романовського Є.О.,

за участю секретаря - Чикунової Ю.С.,

за відсутності учасників справи,

розглянувши у підготовчому судовому засіданні в залі суду в м. Рубіжному Луганської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Комунального підприємства «Рубіжанське виробниче управління водопровідно-каналізаційного господарства» Рубіжанської міської ради, третя особа - Рубіжанський міський відділ державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Луганській області, про зняття арешту з майна,

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернулася до суду з вказаним позовом, мотивуючи свої вимоги тим, що у Рубіжанському міському відділі державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Луганській області на виконанні перебував судовий наказ № 2-н/1224/5456/12, про стягнення з неї на користь відповідача боргу у розмірі 2 906,83 грн. Постановою державного виконавця відділу державної виконавчої служби Рубіжанського міського управління юстиції Луганської області від 12.06.2014 року у вказаному виконавчому провадженні накладено арешт на належне позивачу нерухоме майно у вигляді квартири АДРЕСА_1 . 18.11.2016 року постановою державного виконавця судовий наказ на підставі п.2 ст.47 Закону України «Про виконавче провадження» (в старій редакції) повернуто стягувачу, однак арешт знято не було.

У зв`язку з тим, що державним виконавцем не виконані вимоги Закону України «Про виконавче провадження», позивач просила суд зняти арешт, накладений постановою державного виконавця відділу державної виконавчої служби Рубіжанського міського управління юстиції Луганської області від 12.06.2014 року у ВП № 42663427 з квартири АДРЕСА_1 , яка належить їй на праві приватної власності.

В підготовче судове засідання позивач не з`явилася, про час та місце розгляду справи повідомлена належним чином, надала до суду заяву про розгляд справи без її участі.

Представник відповідача в підготовче судове засідання не з`явився, про день та час розгляду справи повідомлявся належним чином, надав до суду заяву про визнання позову та розгляд справи без їх участі.

Представник третьої особи в підготовче судове засідання не з`явилася, надала до суду заяву про розгляд справи за її відсутності, просила прийняти рішення на розсуд суду.

Суд, розглянувши справу в межах заявлених вимог, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, прийшов до наступного висновку.

Відповідно до ч. 3 ст. 211 ЦПК України учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів.

У зв`язку із неявкою в судове засідання всіх учасників справи, відповідно до положень ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Згідно ч. ч. 3, 4 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Ухвалення в підготовчому засіданні судового рішення у разі відмови від позову, визнання позову, укладення мирової угоди проводиться в порядку, встановленому статтями 206, 207 цього Кодексу.

Згідно з ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

Зважаючи на те, що відповідач позовні вимоги визнав у повному обсязі, суд приймає визнання ним позову. При цьому, судом враховано, що в матеріалах справи відсутні будь-які докази, які б свідчили про те, що визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб (не відповідача).

Відповідно до п. 2 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 03.06.2016 року № 5 «Про судову практику в справах про зняття арешту з майна» позов про зняття арешту з майна може бути пред`явлений власником, а також особою, яка володіє на підставі закону чи договору або іншій законній підставі майном, що не належить боржнику (речове право на чуже майно).

Відповідачами в справі є боржник, особа, в інтересах якої накладено арешт на майно, а в окремих випадках особа, якій передано майно, якщо воно було реалізоване. Як третю особу, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, має бути залучено відповідний орган державної виконавчої служби.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_2 , що підтверджується паспортом громадянки України (а.с.4).

ОСОБА_2 на праві приватної власності належить квартира АДРЕСА_1 , що підтверджується договором купівлі-продажу квартири від 26.03.2001 року, зареєстрованим в реєстрі за № 1329 (а.с.7).

16.08.2013 року ОСОБА_3 та ОСОБА_2 уклали шлюб, у зв`язку з чим остання змінила прізвище на « ОСОБА_4 », що підтверджується свідоцтвом про шлюб, виданим відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Рубіжанського міського управління юстиції у Луганській області, відповідний актовий запис №181(а.с.6).

19.11.2012 року Рубіжанським міським судом Луганської області винесено судовий наказ по справі 1224/1152/12, провадження № 2-н/1224/5465/12 про стягнення з ОСОБА_2 на користь Комунального підприємства «Рубіжанське виробниче управління водопровідно-каналізаційного господарства» Рубіжанської міської ради заборгованість за надані комунальні послуги в сумі 2 906,83 грн. та судові витрати у розмірі 107,30 грн. (а.с.12).

Згідно інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта від 18.07.2019 року

№ 174236885, на підставі постанови відділу державної виконавчої служби Рубіжанського міського управління юстиції від 12.06.2014 року за ВП 42663427 накладено арешт (реєстраційний номер обтяження 7118433) на все нерухоме майно, що належить ОСОБА_2 (а.с.9).

Станом на 16.08.2019 рік ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , повністю виконала зобов`язання по судовому наказу № 2-н/1224/5465/12, виданому 19.11.2012 року Рубіжанським міським судом Луганської області, що підтверджується повідомленням Комунального підприємства «Рубіжанське виробниче управління водопровідно-каналізаційного господарства» Рубіжанської міської ради від 19.08.2019 року за № 1600 (а.с.13).

Згідно відповіді Рубіжанського міського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Луганській області від 07.08.2019 року № 17035 встановлено, що на примусовому виконанні в Рубіжанському міському відділі державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Луганській області перебував судовий наказ № 2-н/1224/5456/12, виданий 19.11.2012 року Рубіжанським міським судом Луганської області, про стягнення з ОСОБА_2 на користь КП «ВУВКГ» боргу в сумі 3014,13 грн. 18.11.2016 року державним виконавцем, керуючись п. 2 ст. 47 Закону України «Про виконавче провадження» (в старій редакції) винесено постанову про повернення виконавчого документу стягувачу. Станом на 06.08.2019 року вищезазначений виконавчий документ на примусовому виконанні у відділі не перебуває (а.с.11).

Відповідно п. 2 ч. 1 ст. 47 Закону України «Про виконавче провадження» (в редакції, що діяла на час закінчення виконавчого провадження) виконавчий документ, на підставі якого відкрито виконавче провадження, за яким виконання не здійснювалося або здійснено частково, повертається стягувачу у разі якщо у боржника відсутнє майно, на яке може бути звернуто стягнення, а здійснені державним виконавцем відповідно до цього Закону заходи щодо розшуку такого майна виявилися безрезультатними.

У відповідності до ч. 1 ст. 57 Закону України «Про виконавче провадження» (в редакції, що діяла на час закінчення виконавчого провадження) арешт майна боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення.

За приписами ч. 1 ст. 50 Закону України «Про виконавче провадження» (в редакції, що діяла на час закінчення виконавчого провадження) у разі закінчення виконавчого провадження (крім направлення виконавчого документа за належністю іншому органу державної виконавчої служби, офіційного оприлюднення повідомлення про визнання боржника банкрутом і відкриття ліквідаційної процедури, закінчення виконавчого провадження за рішенням суду, винесеним у порядку забезпечення позову чи вжиття запобіжних заходів, а також крім випадків не стягнення виконавчого збору або витрат, пов`язаних з організацією та проведенням виконавчих дій), повернення виконавчого документа до суду або іншого органу (посадовій особі), який його видав, арешт, накладений на майно боржника, знімається, скасовуються інші вжиті державним виконавцем заходи примусового виконання рішення, а також провадяться інші дії, необхідні у зв`язку із завершенням виконавчого провадження. Завершене виконавче провадження не може бути розпочате знову, крім випадків, передбачених цим Законом.

Частиною 2 цієї статті визначено, що у разі якщо у виконавчому провадженні державним виконавцем накладено арешт на майно боржника, у постанові про закінчення виконавчого провадження або повернення виконавчого документа до суду або іншого органу (посадовій особі), який його видав, державний виконавець зазначає про зняття арешту, накладеного на майно боржника.

Під час закінчення виконавчого провадження вимоги ст. 50 Закону України «Про виконавче провадження» (в редакції, що діяла на час закінчення виконавчого провадження) виконані не були, у зв`язку із чим тривалий час питання про зняття арешту не вирішено, що призводить до порушення прав позивача, як власника майна.

Частинами першою, другою та четвертою ст. 41 Конституції України передбачено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності.

Згідно з ч. 1 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

За змістом ч. 1 ст. 321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Статтею 391 цього Кодексу встановлено, що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

Пленум Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у пункті 33 Постанови «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» від 07.02.2014 № 5 надав роз`яснення, що застосовуючи положення статті 391 ЦК, відповідно до якої власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном, навіть якщо вони не пов`язані із позбавленням права володіння, суд має виходити із такого. Відповідно до положень статей ст. ст. 391, 396 ЦК України, позов про усунення порушень права, не пов`язаних із позбавленням володіння, підлягає задоволенню у разі, якщо позивач доведе, що він є власником або особою, яка володіє майном (має речове право) з підстави, передбаченої законом або договором, і що діями відповідача, не пов`язаними з позбавленням володіння, порушується його право власності чи законного володіння.

Відповідно до ст. 16 ЦК загальним способом захисту порушених цивільних прав є припинення дій, які порушують право, та відновлення становища, яке існувало до порушення.

Відповідно ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

З матеріалів справи вбачається, що на теперішній час на примусовому виконанні у Рубіжанський міський відділ державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Луганській області відсутні виконавчі провадження, за якими боржником є ОСОБА_1 перед відповідачем станом на час звернення з цим позовом та до моменту ухвалення рішення, відповідачем або третьою особою до суду не надано, а також не надано доказів, які спростовують обставини, на які посилається позивач у позовній заяві .

Виходячи з вищевикладеного, суд вважає, що арешт нерухомого майна, а саме квартири АДРЕСА_1 (реєстраційний номер обтяження 7118433), накладений на підставі постанови державного виконавця відділу державної виконавчої служби Рубіжанського міського управління юстиції від 12.06.2014 року за виконавчим провадженням 42663427 підлягає скасуванню, оскільки 18.11.2016 року судовий наказ № 2-н/1224/5456/12 повернуто стягувану, жодного виконавчого провадження станом на час звернення з цим позовом до суду, де боржником був позивач, немає, зазначене нерухоме майно підлягає звільненню з-під арешту, а тому позов підлягає задоволенню у повному обсязі.

На підставі ч. 1 ст. 141 та п. 6 ч. 1 ст. 264 ЦПК України з відповідача підлягає стягненню на користь позивача понесені судові витрати по оплаті судового збору у сумі 768,40 грн. у зв`язку з їх документальним підтвердженням (а.с.1, 21).

Керуючись ст.ст. 12-13, 76-81, 141, 263-265, 273 Цивільного процесуального кодексу України, суд,

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до Комунального підприємства «Рубіжанське виробниче управління водопровідно-каналізаційного господарства» Рубіжанської міської ради, третя особа - Рубіжанський міський відділ державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Луганській області, про зняття арешту з майна - задовольнити.

Зняти арешт нерухомого майна, що належить ОСОБА_1

( ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстрованої за адресою:

АДРЕСА_2 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 ), а саме квартири АДРЕСА_1 , який зареєстрований в Єдиному реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомого майна за реєстраційним номером обтяження № 7118433, накладений постановою державного виконавця відділу державної виконавчої служби Рубіжанського міського управління юстиції від 12 червня 2014 року у ВП 42663427 (Код ).

Стягнути з Комунального підприємства «Рубіжанське виробниче управління водопровідно-каналізаційного господарства» Рубіжанської міської ради (місце знаходження: Луганська область, м. Рубіжне, вул. Мендєлєєва, 49, ідентифікаційний код 32026192) на користь ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_2 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 ) судовий збір у розмірі 768 (сімсот шістдесят вісім) гривень 40 копійок.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Луганського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги через Рубіжанський міський суд Луганської області протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду складено 15 жовтня 2019 року.

Суддя Є.О. Романовський