Справа № 181/185/19
Провадження № 2/181/56/19
"06" березня 2019 р. смт. Межова
Межівський районний суд Дніпропетровської області в складі:
головуючого судді Юрєва О.Ю.,
з участю секретаря судового засідання Яківець А.О.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження в залі суду смт Межова цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 та ОСОБА_3, третя особа: Межівська селищна рада Дніпропетровської області про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням,
15 лютого 2019 року до Межівського районного суду Дніпропетровської області звернувся ОСОБА_1В, з позовом до ОСОБА_2 та ОСОБА_4, третя особа: Межівська селищна рада Дніпропетровської області про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням.
В обґрунтування своїх позовних вимог зазначив, що він являється власником житлового будинку, який розташований по вул. Лісна,2А, смт Межова, Межівського району, Дніпропетровської області, в якому зареєстровані відповідачі. З 2014 року
ОСОБА_2 та ОСОБА_3, за вказаною вище адресою не проживають та добровільно зніматися з реєстраційного обліку не хочуть. Такі обставини дають ОСОБА_1 підстави передбачати можливість порушення права власності, створюються для нього перешкоди у володінні, користуванні та розпорядженні майном, що змушує позивача докладати зусиль для захисту права власності.
ОСОБА_1 просить суд усунути перешкоди у здійсненні ним, як власником, права користування та розпорядженням належним йому нерухомим майном житловим будинком, який розташований по вул. Лісна, 2А, смт Межова, Межівського району, Дніпропетровської області, шляхом позбавлення ОСОБА_2 та ОСОБА_3 права користування зазначеним житловим приміщенням.
Позивач у судове засідання не зявився, надав суду заяву про розгляд справи без його участі. Позовні вимоги підтримує та згідний на заочний розгляд справи.
Відповідачі в судове засідання не з'явилися, хоча були належним чином повідомлений про день та час розгляду справи, і від них не надійшло повідомлень про причини неявки. Заяви про розгляд справи за їх відсутності суду не надано.
Згідно з ч.6 ст.128 ЦПК України, судова повістка, а у випадках, встановлених цим Кодексом, разом з копіями відповідних документів надсилається на офіційну електронну адресу відповідного учасника справи, у випадку наявності у нього офіційної електронної адреси або разом із розпискою рекомендованим листом з повідомленням про вручення у випадку, якщо така адреса відсутня, або через курєрів за адресою, зазначеною стороною чи іншим учасником справи.
Стороні чи її представникові за їхньою згодою можуть бути видані судові повістки для вручення відповідним учасникам судового процесу. Судова повістка може бути вручена безпосередньо в суді, а у разі відкладення розгляду справи про дату, час і місце наступного засідання може бути повідомлено під розписку.
Ч.7 - у разі ненадання учасниками справи інформації щодо їх адреси судова повістка надсилається:
1) юридичним особам та фізичним особам - підприємцям - за адресою місцезнаходження (місця проживання), що зазначена в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань;
2) фізичним особам, які не мають статусу підприємців, - за адресою їх місця проживання чи місця перебування, зареєстрованою у встановленому законом порядку.
Ч.8 - днем вручення судової повістки є: день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати судову повістку чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, що зареєстровані у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси.
В звязку з тим, що суд не має відомостей про причину неявки відповідача, який був повідомлений належним чином, і який про причини своєї неявки суд не повідомив, заяву про розгляд справи за його відсутності суду не надав, суд відповідно до
ч.1 ст.280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов:
1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання;
2) відповідач не зявився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин;
3) відповідач не подав відзив;
4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи.
В звязку з тим, що позивач не заперечує проти розгляду справи по суті за відсутності відповідача, суд з його згоди ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.280 ЦПК України.
Третя особа в судове засідання не зявилася, надано суду заяву про розгляд справи без їхньої участі.
Суд, оцінивши зібрані у справі докази, з?ясувавши обставини справи, вважає, що позов підлягає частковому задоволенню.
Під час вивчення документів по справі, їм надано відповідну оцінку.
Згідно договору купівлі-продажу житлового будинку, посвідченого приватним нотаріусом Межівського районного нотаріального округу Дніпропетровської області, зареєстровано в реєстрі за №2965, ОСОБА_1 являється власником житлового будинку, який розташований по вул. Лісна, 2-а, смт Межова, Межівського району, Дніпропетровської області.
Факт реєстрації відповідачів підтверджується відомостями домової книги та актом обстеження матеріально-побутових умов сімї від 11 січня 2019 року в якому зазначено, що ОСОБА_2 та ОСОБА_3 з 2014 року за вказаною вище адресою не проживають.
У судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_2 та ОСОБА_3 своїм діянням порушують законні права та інтереси ОСОБА_1, передбачені ст.41 Конституції України, згідно якої - кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Дана норма регулюється також ст.ст.319, 329 Цивільного кодексу України.
Згідно ст.328 ЦК України право власності відбувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів.
Відповідно до ч.1 ст.316 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.
Статтею 317 ЦК України передбачено, що власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місцезнаходження майна.
Згідно з ч.2 ст.386 ЦК України власник, який має підстави передбачати можливість порушення свого права власності іншою особою, може звернутися до суду з вимогою про заборону вчинення нею дій, які можуть порушити його право, або з вимогою про вчинення певних дій для запобігання такому порушенню.
Відповідно до ст.391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.
Згідно з ч.1 ст.71 Житлового кодексу України при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім'ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців.
Відповідно до ст.72 ЖК України визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку. З огляду на викладене, відповідача слід визнати такими, що втратив право користування житловим приміщенням, та позбавити права користування зазначеним вище житловим приміщенням.
Відповідно до ст.7 Закону України від 11 грудня 2003 року №1382-ІV «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» зняття з реєстрації місця проживання здійснюється протягом 7 днів на підставі заяви особи, запиту органу реєстрації за новим місцем проживання особи, остаточного рішення суду (про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, визнання особи безвісно відсутньою або померлою), свідоцтва про смерть.
Таким чином, як випливає із зазначеної норми, зняття з реєстрації місця проживання може бути здійснено винятково на підставі рішення суду: 1) про позбавлення права власності на житлове приміщення; 2) про позбавлення права користування житловим приміщенням; 3) про визнання особи безвісно відсутньою; 4) про оголошення фізичної особи померлою.
Виходячи з того, що Закон №1382-ІV є спеціальним нормативно-правовим актом, який регулює правовідносини, пов'язані із зняттям з реєстрації місця проживання, вбачається, що положення ст.7 цього Закону підлягають застосуванню до усіх правовідносин, виникнення, зміна чи припинення яких пов'язані з юридичним фактом зняття з реєстрації місця проживання.
Отже, у разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном, власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, зокрема, шляхом зняття особи з реєстрації місця проживання, предявивши разом з тим одну із таких вимог: 1) про позбавлення права власності на житлове приміщення; 2) про позбавлення права користування житловим приміщенням; 3) про визнання особи безвісно відсутньою; 4) про оголошення фізичної особи померлою.
Таким чином вирішення питання про зняття особи з реєстраційного обліку залежить, зокрема, від вирішення питання про право користування такої особи жилим приміщенням відповідно до норм цивільного законодавства (зазначена правова позиція викладена в постанові Верховного Суду України від 16 січня 2012 року у справі
№ 6-57цс11).
Разом з тим, згідно відомостей наданих адресно-довідковим підрозділом ГУДМС УДМС України в Дніпропетровській області, вбачається, що ОСОБА_2 був знятий з реєстрації за адресою вул. Лісна, 2А, смт Межова, Межівського району, Дніпропетровської області, ще 03.08.2017 року та вибув у Луганську область.
Отже, враховуючи встановлені судом обставини, суд приходить до висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1 є обґрунтованими, підтвердженими зібраними у справі доказами та підлягають частковому задоволенню.
Відповідно до ст.141 ЦПК України, судові витрати, повязані з розглядом справи, у разі задоволення позову покладаються - на відповідача.
Керуючись ст.7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», ст.ст.316, 317, 319, 321, 328, ч.2 ст.386, ст.391 ЦК України, ст.ст.71,72 ЖК України, ст.ст. ст.ст.2, 4, 81, 82, 96, 128, 141, 142, 259, 263-265, 268, 272, 273, 280, 284, 289 ЦПК України, суд
Визнати ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, таким, що втратив право користування житловим приміщенням, а саме житловим будинком по вул. Лісна, 2-а, смт. Межова, Межівського району, Дніпропетровської області.
Стягнути з ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, на користь ОСОБА_1 судові витрати в розмірі 768 (семисот шістдесяти восьми) гривень 40 копійок.
В іншій частині позовних вимог - відмовити.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.
Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
На рішення суду може бути подана апеляційна скарга через Межівський районний суд Дніпропетровської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Суддя: ОСОБА_5