Справа № 361/3785/18
Провадження № 2/361/476/19
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

/заочне/

05 березня 2019 року Броварський міськрайонний суд Київської області

в складі: головуючого судді - Селезньової Т.В.,

при секретарі - Коваль А.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Бровари цивільну справу за позовом Публічного акціонерного товариства «Державний екпортно - імпортний Банк України» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

встановив:

Позивач просить суд стягнути з відповідача заборгованість за договором про відкриття карткового рахунку НОМЕР_1 від 19.02.2014 р. у розмірі 14250,28 грн., мотивуючи тим, що банк видав позичальнику - ОСОБА_1 кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту у розмірі не більше 4000 грн., останній день проведення операцій до 31.01.2017 р., зі сплатою відсотків за користування кредитними коштами у розмірі 40% річних щомісячно. Позичальник не належним чином виконує умови договору, допустив прострочення в платежах по сплаті кредиту і відсотків за користування кредитом. У зв'язку з неналежним виконанням умов договору, позивач просив стягнути з відповідача заборгованість за тілом кредиту і відсотками з урахуванням 3% річних і інфляційних втрат, а також неустойку за неналежне виконання договірних зобов'язань.

Відповідач повторно не явився в судове засідання; був повідомлений належним чином, шляхом направлення йому рекомендованих листів за адресою його місця проживання, відзив на позов не подав. Від відповідача не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності, і він не повідомив про причини неявки. Позивач подав заяву про розгляд справи у його відсутності і про згоду на ухвалення заочного рішення. Суд, прийнявши всі заходи по виклику відповідача, вважає можливим розглянути справу заочно, згідно ст.223 та ст.280 ЦПК України.

Судом встановлено, що 19.02.2014 р. між ПАТ «Державний екпортно - імпортний Банк України» і ОСОБА_1 було укладено договір про відкриття карткового рахунку НОМЕР_1.

17.03.2014 р. між ПАТ «Державний екпортно - імпортний Банк України» і ОСОБА_1 була укладена Додаткова угода до Договору від 19.02.2014 р. НОМЕР_1.

За умовами Додаткової угоди до Договору від 19.02.2014 р. НОМЕР_1, ОСОБА_1 було відкрито кредитну лінію для проведення операцій з використанням платіжної картки з лімітом у розмірі не більше 4 000 грн. на строк до 31.01.2017 року, зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 40,00% річних для проведення операцій із застосуванням картки, а клієнт зобов'язується повернути кредит банку та сплатити йому проценти за користування у порядку та на умовах, визначених договором (п.п. 2.4, 2.6, 2.7 Додаткової угоди).

Факт укладення договору кредиту з відповідачем, і факт згоди на умови кредитування підтверджується наявністю підпису відповідача у кредитному договорі і у додатковому договорі, укладених між ним і позивачем.

З наданого розрахунку заборгованості видно, що позичальник допустив прострочення в платежах по поверненню кредиту, по сплаті відсотків. Станом на 04.06.2018 р. за відповідачем рахується прострочена заборгованість по сплаті основного боргу - 3993,14 грн., по сплаті відсотків за користування кредитом 6065,68 грн.

Згідно ст.627 ЦК - сторони є вільними в укладанні договору. Згідно ст.638, ст..639 ЦК - якщо сторони досягли домовленості і уклали договір, в якому передбачені певні зобов'язання, то вони мають виконуватись і вважатись такими, що момент домовленості настав. Згідно ч.1ст.631 ЦК- строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права і виконати свої обов'язки у відповідності з договором. Згідно ч.4 ст.631 ЦК - закінчення строку договору не звільняє сторони від відповідальності за його порушення, що мало місце під час дії договору. Згідно ст.1048, ч.1 ст.1054 ЦК - позикодавець має право на одержання від позичальника процентів на умовах договору. Згідно ст. 629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами. Згідно ст.615 ЦК - не припустима одностороння відмова від зобов'язання. Згідно ст.526 ЦК України зобов'язання повинні виконуватись належним чином і одностороння відмова від зобов'язання не допускається.

Позивач свої зобов'язання за договором виконав, надав позивачу кредит. Відповідач не подав заперечень проти цього і не оспорив факт укладення договору, його умови, отримання суми кредиту на вказаних умовах і в указаному розмірі; не оспорив наявності заборгованості і не довів факту належного виконання грошових зобов'язань за даним договором.

Кожній стороні надано право на доведення своїх вимог і заперечень, кожна сторона користується своїми правами на власний розсуд, відповідач не подав докази, розрахунки, не спростував поданих позивачем розрахунків і інших доказів, зокрема, факту наявності заборгованості у зазначеній в розрахунку позивача сумі. Тому вказані розрахунки і подані позивачем докази суд приймає як достовірні, належні і достатні для висновків щодо наявності невиконаних зобов'язань та їх розміру.

Відповідач (позичальник) свої зобов'язання за договором кредиту не виконав належним чином, допустив прострочення в платежах і заборгованість у вказаній в розрахунку сумі - в тому числі заборгованість за кредитом, за відсотками.

15 червня 2015 року позивач направив відповідачу вимогу про погашення боргу за кредитним договором, проте дана вимога залишена відповідачем без виконання.

Позивач свої зобов'язання за договором виконав, надав позивачу кредит. Відповідач не подав заперечень проти цього і не оспорив договір або отримання суми кредиту на вказаних умовах і в указаному розмірі.

Відповідач (позичальник) свої зобов'язання за договором кредиту не виконав належним чином, допустив прострочення в платежах і заборгованість у вказаній в розрахунку сумі - в тому числі заборгованість за кредитом, за відсотками. Відповідач не оспорив дані розрахунки, не подав доказів на їх спростування повне або часткове, тому вони судом приймаються до уваги. Відповідач не оспорив факт укладення договору, умови договору, зокрема, щодо порядку та умов кредитування, процентної ставки, порядку і підстав нарахування неустойки. Тому суд дійшов висновку, що договір між сторонами укладений саме на вказаних позивачем умовах, і відповідач має заборгованість за даним договором у вказаному розмірі.

Таким чином, позивач, як сторона договору, що виконав його умови, має право вимагати від другої сторони договору виконання умов договору, зокрема повернення кредиту та сплати відсотків на умовах договору, згідно наданого розрахунку, який відповідачем не оспорений.

Згідно ч.1 ст..611 ЦК - у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені умовами договору або законом, зокрема сплата неустойки (п.3). Згідно ст.549 ЦК - неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума чи інше майно, котре боржник зобов'язаний передати кредитору у випадку порушення боржником зобов'язання; пенею є неустойка, яка обчислюється в процентах від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання. Згідно ст..550 ЦК право на неустойку виникає незалежно від наявності у кредитора збитків, спричинених невиконанням або неналежним виконанням зобов'язання. Згідно ст.617 ЦК- особа, що порушила зобов'язання, звільняється від відповідальності за порушення зобов'язання, якщо доведе, що це порушення сталось внаслідок випадку або непереборної сили; не вважається випадком, зокрема, невиконання зобов'язань контрагентом боржника, відсутність на ринку товарів, необхідних для виконання зобов'язання, відсутність у боржника необхідних коштів.

Пунктом 7.1.1 Договору передбачено, що у разі прострочення сплати заборгованості за овердрафтом та/або процентами за Овердрафтом, Клієнт сплачує Банку за кожен день прострочення, включаючи день сплати, пеню. Пеня нараховується на суму прострочених платежів із розрахунку фактичної кількості прострочених днів, починаючи з дня виникнення простроченої заборгованості до дня погашення відповідної заборгованості у повному обсязі, у розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня.

Таким чином, позивач має право вимагати від відповідача як від сторони, що прострочила зобов'язання, сплати неустойки за несвоєчасне виконання зобов'язань.

Згідно наданому розрахунку - нарахована пеня за порушення строків сплати процентів за користування кредитом за період з 05.06.2017 р. по 04.06.2018 р. - 38,45 грн., пеня за порушення строків погашення основного боргу за кредитом з 05.06.2017 р. по 04.06.2018 р. - 1153,76 грн.

Розрахунок пені проведений в межах компетенції, у відповідності до умов договору, не суперечить закону, не оспорюється відповідачем, судом приймається як достовірний.

Відповідач не представив суду наявності у нього підстав для звільнення від неустойки, сам факт прострочення ним грошових зобов'язань за даним договором, вважається достатнім доказом того, що умови договору не виконані з вини позичальника.

Також позивачем пред'явлені вимоги про стягнення з відповідача інфляційних втрат від простроченої заборгованості по кредиту - 1449,94 грн., інфляційних втрат від простроченої заборгованості по процентам - 978,93 грн., 3 % річних від простроченої заборгованості по кредиту за період з 05.06.2017 р. по 04.06.2018 р.- 349,10 грн., 3 % річних від простроченої заборгованості про процентам за період з 05.06.2017 р. по 04.06.2018 р - 221,28 грн.

Щодо стягнення 3 % річних від простроченої заборгованості по кредиту за період з 05.06.2017р. по 04.06.2018 р. та по процентам, то суд не вбачає підстав для стягнення вказаної суми процентів, виходячи з положень закону, що встановлює даний припис і умов договору. При цьому суд виходить з наступного:

Частиною 2 статті 625 ЦК встановлено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, зобов'язаний сплатити три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Натомість договором кредиту сторони встановили інший розмір процентів за користування кредитними коштами, і в тому числі за користування кредитними коштами, повернення яких прострочене, а також умовами укладеного між сторонами договору передбачено конкретні наслідки, які покладаються на позичальника у разі прострочення платежів, в тому числі і що стосуються процентної ставки. Тому в цій частині позовних вимог суд у позові відмовляє.

Щодо стягнення з урахуванням інфляційних втрат, то суд виходить з наступного:

Згідно із частиною 2 статті 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням установленого індексу інфляції за весь час прострочення.

За змістом цієї норми закону нарахування інфляційних втрат на суму боргу та трьох процентів річних входять до складу грошового зобов'язання і є особливою мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов'язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними грошовими коштами, належними до сплати кредиторові.

Таким чином, позивач має право вимагати від відповідача, який прострочив виконання грошового зобов'язання за договором, сплати боргу з урахуванням індексу інфляції. Відповідачем не оспорений розрахунок інфляційних втрат , тому він приймається судом як достовірний.

Таким чином, позов підлягає частковому задоволенню, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню прострочена заборгованість за кредитом - 3993,14 грн., заборгованість по відсоткам за користування кредитом 6065,68 грн., пеня за порушення строків сплати процентів за користування кредитом за період з 05.06.2017р. по 04.06.2018р. - 38,45 грн., пеня за порушення строків погашення основного боргу за кредитом з 05.06.2017 р. по 04.06.2018 р. - 1153,76 грн., інфляційні втрати від простроченої заборгованості по кредиту - 1449,94 грн., інфляційні втрати від простроченої заборгованості по процентам - 978,93грн.

Згідно ст.141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню судові витрати, пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. Позивачем сплачено 1762 грн. Позов задоволено на 96 %. Тому відшкодуванню підлягають судові витрати на 96 %, що становить 1691,52 грн.

На підставі викладеного і керуючись ст. ст. 526, 549, 550, 611, 613,615, 625, 627, 629, 631, 638,639, 1048, 1054 ЦК України, ст.ст. 12,13, 81, 141, 259, 263-265, 280-284 ЦПК України, суд,-

В И Р І Ш И В :

Позов задовольнити частково;

стягнути з ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, місце народження - м. Душанбе, Таджикистан, РНОКПП НОМЕР_2, зареєстроване місце проживання - АДРЕСА_1, на користь Публічного акціонерного товариства «Державний експортно - імпортний банк України», місцезнаходження - м. Київ, вул. Антоновича, 127, ідентифікаційний код 00032112, код Банку 380333, заборгованість за договором про відкриття карткового рахунку НОМЕР_1 від 19.02.2014 р. у розмірі 13679,90 грн. і судові витрати 1691,52 грн., всього стягнути 15371,42 грн. (п'ятнадцять тисяч триста сімдесят одна гривня 42 копійки);

в іншій частині в позові відмовити.

Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, яку він може подати протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Позивач має право оскаржити заочне рішення шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом встановлених строків, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Суддя Т.В. Селезньова