Справа № 522/5815/19
УХВАЛА

12 червня 2019 року м. Одеса

Суддя Приморського районного суду міста Одеси Єршова Л.С., дослідивши матеріали позовної заяви ОСОБА_1 до Starlio Shipholding Company, OU Lumar S.A., Lumar S.A., Товариства з обмеженою відповідальністю «Арго Шіпінг Сервісес Одеса», третя особа - Професійна спілка робітників морського транспорту України, про стягнення солідарно з відповідачів заборгованості по заробітній платі у розмірі 15880,97 дол. США за курсом НБУ на день ухвалення судового рішення по суті справи; стягнення солідарно з відповідачів моральної шкоди у розмірі 75000,00 гривень,

ВСТАНОВИВ:

В інтересах позивача ОСОБА_1 , який мешкає за адресою: АДРЕСА_1 , до суду звернувся адвокат Сукачов Є.С. з позовом до Starlio Shipholding Company (вул. Броад, 80, м. Монровія, Ліберія), OU Lumar S.A. (вул. Пунане, 14А, м. Таллін, Естонія), Lumar S.A. (авеню Жуль-Крос, 8, м. Женева, Швейцарія), Товариства з обмеженою відповідальністю «Арго Шіпінг Сервісес Одеса» (вул. Канатна, 42, оф. 401, м. Одеса), третя особа - Професійна спілка робітників морського транспорту України, про стягнення солідарно з відповідачів заборгованості по заробітній платі у розмірі 15880,97 дол. США за курсом НБУ на день ухвалення судового рішення по суті справи; стягнення солідарно з відповідачів моральної шкоди у розмірі 75000,00 гривень.

Ухвалою судді Приморського районного суду м. Одеси Єршової Л.С. від 10 квітня 2019 року позов ОСОБА_1 було залишено без руху та позивачу було надано строк для усунення недоліків позову.

10.06.2019 року до суду надійшла заява представника позивача ОСОБА_2 , в якій частково усунуто недоліки позову, зокрема щодо зазначення дійсної адреси реєстрації позивача. Також в зазначеній заяві вказано, що позивач наполягає на тому, що Товариство з обмеженою відповідальністю «Арго Шіпінг Сервісес Одеса» є належним відповідачем по справі.

Як зазначено в ч. 1 ст. 42 ЦПК України, у справах позовного провадження учасниками справи є сторони, треті особи, тобто особи, матеріально-правовий спір між якими є предметом вирішення у цивільному судочинстві.

Згідно з ч. 1 ст. 48 ЦПК України, сторонами в цивільному процесі є позивач і відповідач. З аналізу даної норми слідує, що відповідач - це особа, на яку вказує позивач в позовній заяві, як на порушника своїх прав. Тому, саме позивач визначає до кого пред`явити позов.

Відповідно до частин 1 і 2 ст. 51 ЦПК України, суд першої інстанції має право за клопотанням позивача до закінчення підготовчого провадження, а у разі розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження - до початку першого судового засідання залучити до участі у ній співвідповідача. Якщо позов подано не до тієї особи, яка повинна відповідати за позовом, суд до закінчення підготовчого провадження, а у разі розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження - до початку першого судового засідання за клопотанням позивача замінює первісного відповідача належним відповідачем, не закриваючи провадження у справі.

Таким чином, чинний ЦПК України допускає заміну відповідача або залучення співвідповідача по справі лише за заявою позивача.

Враховуючи викладене, суддя вважає, що станом на теперішній час позов ОСОБА_1 в частині вимог до Товариства з обмеженою відповідальністю «Арго Шіпінг Сервісес Одеса» має бути прийнятий судом до розгляду, справа має бути розглянута у порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін.

Щодо вимог позивача до Starlio Shipholding Company (вул. Броад, 80, м. Монровія, Ліберія), OU Lumar S.A. (вул. Пунане, 14А, м. Таллін, Естонія), Lumar S.A. (авеню Жуль-Крос, 8, м. Женева, Швейцарія), суддя зазначає наступне.

Згідно з ст. 8 КЗпП України трудові відносини громадян України, які працюють за її межами, а також трудові відносини іноземних громадян, які працюють на підприємствах, в установах, організаціях України, регулюються відповідно до Закону України «Про міжнародне приватне право».

Питання підсудності цивільних справ врегульоване зокрема ст. 29 та ст. 497 ЦПК України, які передбачають, що підсудність цивільних справ з іноземним елементом визначається цим Кодексом, законом або міжнародним договором, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України. У міжнародному праві категорія "підсудність" застосовується для визначення розподілу як компетенції між судами існуючої в державі системи розгляду цивільних справ, так і компетенції судів щодо вирішення справ з іноземним елементом, тобто міжнародної підсудності. На цивільні справи з іноземним елементом поширюються як загальні, так і спеціальні правила територіальної підсудності.

Норми статей ЦПК України передбачають загальну, територіальну та виключну підсудність. Закон України "Про міжнародне приватне право", зокрема ст. ст. 75-77, передбачає договірну, загальну, альтернативну та виключну підсудність.

Вирішуючи питання про підсудність справ з іноземним елементом, суди України відповідно до вимог ст. 497 ЦПК України повинні керуватися нормами Закону України "Про міжнародне приватне право" та нормами відповідних міжнародних договорів.

Відповідно до частини другої статті 2 ЦПК правила про підсудність, передбачені в міжнародних договорах, мають пріоритет перед нормами внутрішнього права. Норми права про розмежування підсудності містяться переважно у двосторонніх договорах про правові відносини і правову допомогу у цивільних справах.

Також у міжнародних договорах про правову допомогу містяться спеціальні норми про підсудність окремих категорій справ, де передбачається застосування комбінованих критеріїв: громадянства, місця проживання сторін, місцезнаходження майна.

Правила про визначення міжнародної підсудності за законодавством України застосовуються, якщо міжнародним договором не встановлено інші правила.

Судом встановлено, що відповідно до п.21 Договору між Україною та Естонською Республікою про правову допомогу та правові відносини у цивільних та кримінальних справах від 15 лютого 1995 року, який ратифікований 22 листопада 1995 року, набув чинності 17.05.1996 року, якщо даний Договір не встановлює іншого, суди кожної з Договірних Сторін компетентні розглядати цивільні справи, якщо відповідач має на її території місце проживання. За позовами до юридичних осіб вони компетентні, якщо на території цієї Договірної Сторони знаходиться орган управління, представництво або філіал юридичної особи. Суди Договірних Сторін розглядають справи і в інших випадках, якщо про це є письмова угода сторін. При наявності такої угоди суд припиняє провадження по справі за заявою відповідача, якщо така заява зроблена до наведення заперечень по суті позову. Виключна компетенція судів не може бути змінена угодою сторін.

Таким чином, справа за вимогами позивача до OU Lumar S.A. (вул. Пунане, 14А, м. Таллін, Естонія) може розглядатись у судах України, якщо на території цієї Договірної Сторони знаходиться орган управління, представництво або філія юридичної особи.

Двосторонній договір про правову допомогу у цивільних справах між Україною та Швейцарією станом на теперішній час не укладено.

За даними Міністерства юстиції України Двосторонній договір про правову допомогу у цивільних справах між Україною та Ліберією знаходиться на розгляді у Ліберійської сторони, тобто станом на теперішній час не підписаний та не ратифікований сторонами.

Враховуючи викладене, питання щодо підсудності позову ОСОБА_1 до Starlio Shipholding Company ( вул. Броад, 80, м. Монровія , Ліберія ) та Lumar S.A. (авеню Жуль-Крос, 8, м. Женева, Швейцарія) визначається відповідно до статей ст. ст. 75-77 Закону України "Про міжнародне приватне право".

Закон України "Про міжнародне приватне право" встановлює порядок урегулювання приватно-правових відносин, які хоча б через один зі своїх елементів пов`язані з одним або кількома правопорядками, іншими, ніж український правопорядок, зокрема, визначає підсудність судам України справ з іноземним елементом (п. 3 ч. 1 ст. 1, ст.ст. 75-77 Закону).

Доступ до правосуддя в Україні у трудових спорах, стороною в яких є громадяни, що працюють за межами своїх держав, має свої особливості. Вони, зокрема, полягають у тому, що:

? відповідні приватнотрудові правовідносини регулюються законодавством держави, в якій здійснено працевлаштування (наймання) працівника, та чинними міжнародними договорами України;

- на основі примату міжнародного права положення таких договорів застосовуються у порядку, передбаченому для норм національного законодавства, у тому числі і в частині визначення права тієї чи іншої держави як регулятора відповідних правовідносин;

- визначення підсудності судам України цивільних справ у трудових спорах, стороною в яких є громадяни, що працюють за межами своїх держав, здійснюється з урахуванням підстав, визначених положеннями ст. ст. 75, 76 Закону України «Про міжнародне приватне право».

Стаття 1 Закону України «Про зовнішньоекономічну діяльність» до категорії іноземних суб`єктів господарської діяльності відносить таких суб`єктів, що мають постійне місцезнаходження або постійне місце проживання за межами України. При цьому під постійним місцезнаходженням іноземного суб`єкта господарської діяльності розуміється місцезнаходження його офіційно зареєстрованого головного органу управління.

Свою діяльність на території України іноземні юридичні особи можуть здійснювати через належним чином оформлені представництва.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про зовнішньоекономічну діяльність» представництво іноземного суб`єкта господарської діяльності - це установа або особа, яка представляє інтереси іноземного суб`єкта господарської діяльності в Україні і має на це належним чином оформлені відповідні повноваження.

Так, згідно з п. 12 Інструкції про порядок реєстрації представництв іноземних суб`єктів господарської діяльності в Україні, затвердженої наказом Міністерства зовнішніх економічних зв`язків і торгівлі України від 18 січня 1996 року № 30 (далі - Інструкція), представництво суб`єкта господарської діяльності не є юридичною особою і не здійснює самостійно господарської діяльності, у всіх випадках воно діє від імені і за дорученням іноземного суб`єкта господарської діяльності, зазначеного у свідоцтві про реєстрацію, і виконує свої функції згідно із законодавством України. Представництво іноземного суб`єкта господарської діяльності в Україні може здійснювати функції, пов`язані з виконанням представницьких послуг, тільки в інтересах іноземного суб`єкта господарської діяльності, зазначеного у Свідоцтві про реєстрацію представництва.

Відповідно до п. 8 Інструкції представництво іноземного суб`єкта господарської діяльності в Україні вважається відкритим з дати реєстрації.

12 грудня 2012 року підписано Меморандум про взаєморозуміння між Міністерством транспорту України та Морською адміністрацією Союзу Коморських островів про визнання дипломів (сертифікатів) моряків відповідно до вимог Правила I/10 Міжнародної конвенції про підготовку і дипломування моряків та несення вахти 1978 року.

Відповідно до ст. 53 Закону України «Про міжнародне приватне право» трудові відносини громадян України, які працюють за кордоном, регулюються правом України у разі, якщо: громадяни України працюють у закордонних дипломатичних установах України; громадяни України уклали з роботодавцями - фізичними або юридичними особами України трудові договори про виконання роботи за кордоном, у тому числі в їх відокремлених підрозділах, якщо це не суперечить законодавству держави, на території якої виконується робота; це передбачено законом або міжнародним договором України.

За ст. 76 Закону України «Про міжнародне приватне право» суди можуть приймати до свого провадження і розглядати будь-які справи з іноземним елементом у таких випадках:

1) якщо сторони передбачили своєю угодою підсудність справи з іноземним елементом судам України, крім випадків, передбачених у статті 77 цього Закону;

2) якщо на території України відповідач у справі має місце проживання або місцезнаходження, або рухоме чи нерухоме майно, на яке можна накласти стягнення, або знаходиться філія або представництво іноземної юридичної особи - відповідача;

3) у справах про відшкодування шкоди, якщо її було завдано на території України;

4) якщо у справі про сплату аліментів або про встановлення батьківства позивач має місце проживання в Україні;

5) якщо у справі про відшкодування шкоди позивач - фізична особа має місце проживання в Україні або юридична особа - відповідач - місцезнаходження в Україні;

6) якщо у справі про спадщину спадкодавець у момент смерті був громадянином України або мав в Україні останнє місце проживання;

7) дія або подія, що стала підставою для подання позову, мала місце на території України;

8) якщо у справі про визнання безвісно відсутнім або оголошення померлим особа мала останнє відоме місце проживання на території України;

9) якщо справа окремого провадження стосується особистого статусу або дієздатності громадянина України;

10) якщо справа проти громадянина України, який за кордоном діє як дипломатичний агент або з інших підстав має імунітет від місцевої юрисдикції, відповідно до міжнародного договору не може бути порушена за кордоном;

11) якщо у справі про банкрутство боржник має місце основних інтересів або основної підприємницької діяльності на території України;

12) в інших випадках, визначених законом України та міжнародним договором України.

За ст. 77 Закону України «Про міжнародне приватне право» підсудність судам України є виключною у таких справах з іноземним елементом:

1) якщо нерухоме майно, щодо якого виник спір, знаходиться на території України;

2) якщо у справі, яка стосується правовідносин між дітьми та батьками, обидві сторони мають місце проживання в Україні;

3) якщо у справі про спадщину спадкодавець - громадянин України і мав в ній місце проживання;

4) якщо спір пов`язаний з оформленням права інтелектуальної власності, яке потребує реєстрації чи видачі свідоцтва (патенту) в Україні;

5) якщо спір пов`язаний з реєстрацією або ліквідацією на території України іноземних юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців;

6) якщо спір стосується дійсності записів у державному реєстрі, кадастрі України;

7) якщо у справах про банкрутство боржник був створений відповідно до законодавства України;

8) якщо справа стосується випуску або знищення цінних паперів, оформлених в Україні;

9) справи, що стосуються усиновлення, яке було здійснено або здійснюється на території України;

10) в інших випадках, визначених законами України.

За ст. 4 Конвенції про трудові права моряків від 24 червня 1926 року № 22 відповідно до національного законодавства треба вживати належних заходів для забезпечення того, щоб у договорі не передбачалось положення, внаслідок якого сторони заздалегідь погоджувалися б відхилитися від звичайних правил щодо компетенції судових установ. Ця стаття не може тлумачитись як така, що заперечує можливість звернутися до арбітражу.

Враховуючи викладене, доказів на підставі яких суд може прийняти до свого провадження і розглядати зазначену справу в частині вимог до іноземного елементу позивач не надав. Так, у суду відсутнє підтвердження того, що іноземні юридичні особи - відповідачі зареєстровані в Україні або мають місцезнаходження в Україні, не доведена документально можливість застосування сторонами договірної підсудності, відсутні письмові докази про домовленість сторін щодо підсудності у судах України.

Таким чином, суддя вважає, що зазначений позов в частині вимог до Starlio Shipholding Company, OU Lumar S.A., Lumar S.A. не може розглядатись в порядку цивільного судочинства у судах загальної юрисдикції України, оскільки, як стверджує сам позивач, він працював за трудовим контрактом у зазначених іноземних компаніях за межами України, доказів на підставі яких суд може прийняти до свого провадження і розглядати зазначений позов з іноземним елементом позивачем не надано.

Суд не бере до уваги твердження позивача, що підсудність зазначеної справи повинна визначатись з урахуванням умов Колективного договору, укладеного між Федерацією морських професійних спілок України та Starlio Shipholding Company LTD 01 січня 2016 року, оскільки: цей договір укладено саме між цими юридичними особами, у п. 33.1 зазначеного договору визначено, що по будь-яких спірних питаннях моряк зобов`язаний звертатись до ФМПСУ, яка, в свою чергу, намагатиметься вирішити спірне питання безпосередньо з Компанією, а п. 33.2 зазначеного договору визначає, що якщо Сторони по контракту (тобто - ФМПСУ та Starlio Shipholding Company LTD) не можуть дійти згоди, спірне питання має бути подане на розгляд Міжнародного Комерційного Суду у Києві. Таким чином, у вказаному договорі не визначена підсудність справ між моряками та Starlio Shipholding Company LTD, тобто вона повинна визначатись за вищевказаними приписами Закону України «Про міжнародне приватне право».

При цьому з зазначеного договору взагалі не вбачається, яким чином він стосується інших відповідачів нерезидентів.

За таких обставин, суддя приходить до висновку про те, що згідно вимог Закону України «Про міжнародне приватне право» та у відповідності до вимог ст. 497 ЦПК України даний спір не підлягає розгляду в судах України, а тому слід відмовити у відкритті провадження у справі за позовом ОСОБА_1 в частині вимог до Starlio Shipholding Company, OU Lumar S.A., Lumar S.A. з підстав передбачених п. 1 ч. 1 ст. 186 ЦПК України.

Керуючись ст. ст. 175-177, 185, 186, 260, 261, 353, 497 ЦПК України,

У Х В А Л И В:

Прийняти до розгляду та відкрити провадження у справі за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Арго Шіпінг Сервісес Одеса», третя особа - Професійна спілка робітників морського транспорту України, про стягнення заборгованості по заробітній платі у розмірі 3970,24 дол. США за курсом НБУ на день ухвалення судового рішення по суті справи; стягнення солідарно з відповідачів моральної шкоди у розмірі 18750,00 гривень.

Судове засідання для розгляду справи по суті призначити на 11 липня 2019 року о 16 год. 00 хв.

Судове засідання відбудеться в залі судових засідань № 216 у приміщенні Приморського районного суду м. Одеси (вул. Балківська, 33, 2 поверх).

Запропонувати відповідачу у випадку відсутності згоди на розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження протягом п`яти днів з дня вручення цієї ухвали подати заяву із запереченнями щодо розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження.

Встановити відповідачу п`ятнадцятиденний строк з дня вручення даної ухвали для подання відзиву на позовну заяву. У зазначений строк відповідач має право надіслати суду відзив на позовну заяву, який повинен відповідати вимогам ст. 178 ЦПК України, і всі письмові та електронні докази (які можливо доставити до суду), висновки експертів і заяви свідків, що підтверджують заперечення проти позову. Відповідно до вимог ч. 4 ст. 178 ЦПК України, одночасно з надісланням (наданням) відзиву до суду, копія відзиву та доданих до нього документів повинна бути надіслана іншим учасникам справи. У разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішить справу за наявними матеріалами (ч. 8 ст. 178 ЦПК України).

Відповідно до ч. 1 ст. 193 ЦПК України у строк для подання відзиву відповідач має право пред`явити зустрічний позов.

Встановити позивачу п`ятиденний строк з дня отримання відзиву для подання відповіді на відзив, яка має відповідати вимогам ст. 179 ЦПК України, копія якої одночасно з поданням до суду повинна бути надіслана іншим учасникам справи.

Встановити відповідачу п`ятиденний строк з дня отримання відповіді на відзив для подання заперечення, яке має відповідати вимогам ст. 180 ЦПК України, копія якого одночасно з поданням до суду повинна бути надіслана іншим учасникам справи.

Відмовити у відкритті провадження по справі за позовом ОСОБА_1 в частині вимог до Starlio Shipholding Company, OU Lumar S.A., Lumar S.A., про стягнення солідарно з відповідачів заборгованості по заробітній платі; стягнення солідарно з відповідачів моральної шкоди.

Копію ухвали надіслати учасникам справи.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

В апеляційному порядку ухвала може бути оскаржена лише з підстав порушення правил підсудності та в частині відмови у відкритті провадження у справі. В іншій частині заперечення на ухвалу може бути включено до апеляційної скарги на рішення суду.

Апеляційна скарга подається протягом п`ятнадцяти днів з дня одержання копії цієї ухвали.

Суддя Л.С. Єршова