Справа № 572/2303/19
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29 серпня 2019 року Сарненський районний суд Рівненської області

Сарненський районний суд Рівненської області

в складі

головуючого судді - ВЕДЯНІНОЇ Т.О.

при секретарі - ВОЗНЮК М.В.

за участю :

скаржника ОСОБА_1

представника Відділу ДВС Білаша М.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Сарни в залі суду справу №572/2303/19 за скаргою ОСОБА_2 на дії та рішення державного виконавця Сарненського РВ ДВС ГТУЮ в Рівненській області БІЛАША МАКСИМА ОСОБА_3 ,-

ВСТАНОВИВ :

ОСОБА_1 звернувся до суду із скаргою в порядку ст.447 ЦПК України, в якій просить визнати дії державного виконавця Сарненського РВ ДВС ГТУЮ в Рівненській області Білаша Максима Анатолійовича щодо здійснення розрахунку заборгованості зі сплати аліментів від 19 листопада 2018 року неправомірними, визнати незаконним вказаний розрахунок та зобов`язати здійснити розрахунок заборгованості зі сплати аліментів відповідно до вимог ст.195 СК України, визнати незаконною постанову останнього про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника від 29 травня 2019 року у виконавчому провадженні №10133532.

В обгрунтування поданої скарги ОСОБА_1 зазначав, що 11 липня 2019 року він дізнався про те, що із його заробітної плати утримується заборгованість по аліментам згідно постанови у ВП №10133532 від 29 травня 2019 року на користь стягувача ОСОБА_4 розмір якої визначено 49 063 грн.24 коп., а також штраф у сумі 24 531 грн. 61 коп. та виконавчий збір у сумі 4 906 грн. 32 коп.

Скаржник зазначає, що розмір заборгованості державним виконавцем визначено невірно, так як відповідно до наданого йому виконавцем розрахунку №759 від 26 жовтня 2018 року - заборгованість по сплаті аліментів з боку ОСОБА_1 станом на 29 жовтня 2018 року була відсутня.

Враховуючи наведене, ОСОБА_1 вважає постанову державного виконавця від 29 травня 2019 року про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника незаконною.

В судовому засідання скаржник ОСОБА_1 заявлені у скарзі вимоги підтримав, пояснив, що державний виконавець не повідомляв його про наявність боргу.

Державний виконавець Білаш М.А. вимоги скаржника заперечив. Виконавець пояснив, що на виконанні Сарненського РВ ДВС перебуває виконавче провадження, боржником в якому є ОСОБА_1 Боржник у період часу з вересня 2013 року здійснював оплату аліментів не в повній мірі, через що станом на листопад 2018 року з боку останнього утворилась заборгованість у сумі 49 063 грн., в зв`язку із чим виконавцем в межах повноважень винесено постанову про накладення штрафу.

Відповідно до ч.1 ст.447 ЦПК України - сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

Із наданої суду скаржником копії довідки №956 від 11 липня 2019 року за підписом командира ВЧ А0553 вбачається, що ОСОБА_1 отримує грошове забезпечення, із якого здійснюється відрахування боргу по аліментам в сумі 49 063 грн. 24 коп., штраф у сумі 24 531 грн. 63 коп. та виконавчий збір у сумі 4 906 грн. 32 коп. Загальний борг становить 78 501 грн. 19 коп.

Крім цього, постановою старшого державного виконавця Сарненського РВ ДВС ГТУЮ у Рівненській області від 29 травня 2019 року у виконавчому провадженні з виконання виконавчого листа №2-599, виданого 23 травня 2006 року, було звернуто стягнення на доходи боржника ОСОБА_1 , крім цього зазначено про здійснення відрахувань із доходів боржника в розмірі 50% заробітної плати до погашення заборгованості.

На підтвердження правомірності заявлених у скарзі вимог ОСОБА_1 суду надано копію розрахунку заборгованості №7593 від 26 жовтня 2018 року, відповідно до якого станом на 29 жовтня 2018 року заборгованість по сплаті аліментів за виконавчим листом №2-599 відсутня.

З огляду на вказаний розрахунок скаржник вважає, що заборгованість по аліментам, вказана в постанові від 29 травня 2019 року про звернення стягнення на доходи боржника, обчислена невірно, через що підлягає перерахуванню, а вказана постанова має бути скасована.

Свої доводи ОСОБА_1 обґрунтовував, також, наданими суду копіями інших розрахунків заборгованості, а саме : розрахунком №20727 від 15 листопада 2018 року, згідно із яким заборгованість по сплаті аліментів станом на 31 жовтня 2018 року з боку скаржника становить 35 694 грн. 50 коп. та розрахунком без номеру та дати, відповідно до якого заборгованість по аліментам з боку ОСОБА_1 на користь ОСОБА_4 на утримання неповнолітніх дітей становить станом на 31 липня 2018 року 70 666 грн. 86 коп.

Копія виконавчого листа №2-599 від 23 травня 2006 року доводить, що рішенням сарненського районного суду Рівненської області від цього ж числа з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_4 стягнуті аліменти на утримання неповнолітніх дітей : сина ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , сина ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_2 - у розмірі 1/3 частини усіх видів заробітку боржника щомісяця, починаючи з 3 квітня 2006 року і до досягнення дітьми повноліття.

Порядок стягнення аліментів визначено статтею 71 Закону України «Про виконавче провадження», частиною 1 якої встановлено, що виконавець стягує з боржника аліменти у розмірі, визначеному виконавчим документом, але не менше мінімального гарантованого розміру, передбаченого Сімейним кодексом України.

Правильність нарахування виконавцем суми аліментів та, відповідно, боргу, скаржником заперечується виключно з тих підстав, що вказана у виконавчих документах заборгованість відсутня.

Вказані обставини спростовуються наданими суду виконавцем для дослідження довідкою №1562/03 від 14 жовтня 2013 року та розрахунком заборгованості №23808 від 21 грудня 2018 року, відповідно до яких заборгованість по аліментах з боку ОСОБА_1 згідно виконавчого листа № 2-599 від 23 травня 2006 року за період з 3 квітня 2006 року по 30 вересня 2013 року складає 363 грн. 19 коп.; за період з 11 вересня 2013 року по 19 листопада 2018 року нарахування проводилось відповідно до ст.71 Закону України «Про виконавче провадження» , та за цей період заборгованість станом на 19 листопада 2018 року становить 49 063 грн. 24 коп.

Суд надає перевагу саме цим розрахункам, оскільки вони містяться в матеріалах виконавчого провадження, в той час як достовірність інших наданих скаржником розрахунків виконавець заперечив, зазначивши, що вони не містять необхідних реквізитів, не завірені печаткою.

Таким чином, в ході судового провадження матеріалами виконавчого провадження підтверджена наявність певного боргу по аліментам з боку скаржника, а тому на підставі ст.71 Закону України «Про виконавче провадження» на ОСОБА_1 було накладено штраф, звернуто стягнення на майно останнього та нараховано виконавчий збір, що підтверджено дослідженими судом відповідними постановами державного виконавця від 29 травня 2019 року та від 26 грудня 2018 року.

Враховуючи наведене, суд вважає, що дії виконавця відповідають вимогам чинного законодавця, аргументи скаржника не знайшли свого підтвердження під час судового провадження.

Також скаржник посилався на ті обставини, що виконавцем всупереч вимогам Закону України «Про виконавче провадження» йому не було повідомлено про наявність у нього заборгованості.

Статтею 28 Закону України «Про виконавче провадження» встановлено, що копії постанов виконавця та інші документи виконавчого провадження (далі - документи виконавчого провадження) доводяться виконавцем до відома сторін та інших учасників виконавчого провадження, надсилаються адресатам простим поштовим відправленням або доставляються кур`єром, крім постанов про відкриття виконавчого провадження, про повернення виконавчого документа стягувачу, повідомлення стягувачу про повернення виконавчого документа без прийняття до виконання, постанов, передбачених пунктами 1-4 частини дев`ятої статті 71 цього Закону, які надсилаються рекомендованим поштовим відправленням. Боржник вважається повідомленим про початок примусового виконання рішень, якщо йому надіслано постанову про відкриття виконавчого провадження за адресою, зазначеною у виконавчому документі.

ОСОБА_1 не заперечував, що не повідомляв Сарненський РВ ДВС про зміну свого місця проживання.

Надана суду виконавцем копія рекомендованого повідомлення, наявна в матеріалах виконавчого провадження, доводить, що ОСОБА_1 дійсно повідомлявся виконавчою службою про вжиті заходи за відомим Сарненському РВ місцем проживання боржника.

Враховуючи наведене, суд вважає скаргу ОСОБА_1 необґрунтованою, а тому такою, що не підлягає до задоволення.

Керуючись ст.ст.447-451 ЦПК України, суд,-

УХВАЛИВ :

У задоволенні скарги ОСОБА_2 (жителя АДРЕСА_1 , паспорт громадянина України серії НОМЕР_1 , РНОКПП НОМЕР_2 ) про визнання дій державного виконавця Сарненського РВ ДВС ГТУЮ в Рівненській області БІЛАША МАКСИМА ОСОБА_3 (м.Сарни вул.Белгородська,31 Рівненської області) щодо здійснення розрахунку заборгованості зі сплати аліментів від 19 листопада 2018 року неправомірними, визнання незаконним вказаного розрахунку та зобов`язання здійснити розрахунок заборгованості зі сплати аліментів відповідно до вимог ст.195 СК України, визнання незаконною постанови останнього про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника від 29 травня 2019 року у виконавчому провадженні №10133532 відмовити повністю, за безпідставністю заявлених вимог.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя підпис

Копія вірно

Суддя Сарненського районного суду

Рівненської області Т.О.Ведяніна