Справа № 461/8318/17
Провадження № 2/461/82/19
У Х В А Л А

27.02.2019 року суддя Галицького районного суду м. Львова Фролова Л.Д., розглянувши заяву ОСОБА_1 про забезпечення його позову до товариства з обмеженою відповідальністю «Факторингова компанія «Омега», ОСОБА_2, ОСОБА_3, товариства з обмеженою відповідальністю «ЕСТЕЙТ ОСОБА_4», Товариства з обмеженою відповідальністю «ЕЛЛІКО», третя особа Компанія Авірре Коммерс ЛТД, про визнання недійсними договорів про купівлю-продаж предмета іпотеки іпотекодержателем, витребування майна з чужого незаконного володіння та визнання права власності в порядку спадкування, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 у листопаді 2017 року звернувся до суду з позовом до відповідачів, в якому просив:

1) визнати недійсними договори купівлі-продажу предмета іпотеки іпотекодержателем від свого імені між ТОВ «Факторингова Компанія «Омега» та ОСОБА_2 від 03 грудня 2014 року № 4390, від 03 грудня 2014 року № 4384 та від 25 грудня 2014 року № 4634;

2) витребувати з чужого незаконного володіння ТОВ «Естейт ОСОБА_4» на його користь квартири за адресами у м. Львові: вул. Костюшка 18/16, вул. Костюшка 18/15, вул. Костюшка 18/14, вул. Костюшка 18/13, вул. Костюшка 18/7, вул. Костюшка 18/6, вул. Костюшка 18/5, нежитлові приміщення 3в-1, 3в-2, 3в-3, 3в-4, 3в-5, що розташовані за адресою м. Львів, вул. Костюшка, 18, будинок 5, що знаходиться по вул. Смерічка в с. Розлуч, Турківського району Львівської області, земельну ділянку на території Розлуцької сільської ради Турківського району Львівської області, кадастровий номер :01:002:0005, ТОВ «Елліко» - нежитлові приміщення з 2-3 по 2-6, що розташовані за адресою м. Львів, вул. Костюшка, 18, квартири за адресами у м. Львові: вул. Костюшка 18/4, вул. Костюшка 18/3Б, вул. Костюшка 18/3А, вул. Костюшка 18/3;

3) визнати за ОСОБА_1 право власності в порядку спадкування за заповітом після смерті його матері ОСОБА_5 на майно: квартири за адресами у м. Львові: вул. Костюшка 18/16, вул. Костюшка 18/15, вул. Костюшка 18/14, вул. Костюшка 18/13, вул. Костюшка 18/7, вул. Костюшка 18/6, вул. Костюшка 18/5, вул. Костюшка 18/4, вул. Костюшка 18/3б, вул. Костюшка 18/3а, вул. Костюшка 18/3, а також на будинок 5, що знаходиться по вул. Смерічка в с. Розлуч, Турківського району Львівської області, земельну ділянку на території Розлуцької сільської ради Турківського району Львівської області, кадастровий номер :01:002:0005, нежитлові приміщення, що розташовані за адресою м. Львів, вул. Костюшка, 18.

18 лютого 2019 року до суду надійшла заява позивача ОСОБА_1 про забезпечення позову. У цій заяві позивач просить суд накласти арешт на зазначене у позові майно. Крім того просив заборонити відповідачам будь-які дії щодо майна, зобовязати останніх передати майно позивачу та відновити попередній стан, що існував до 17 лютого 2019 року; заборони іншим органам вчиняти будь-які дії (в тому числі реєстраційні) щодо майна; накласти обмеження щодо майбутніх змін власників майна.

Свої вимоги щодо забезпечення позову ОСОБА_1 мотивував тим, що у разі невжиття заходів забезпечення позову, існує загроза утруднення або унеможливлення виконання рішення суду у разі задоволення позову.

Ухвалою суду від 01 серпня 2018 року провадження у справі зупинене для виклику залученої третьої особи Авірре Коммерс ЛТД в порядку міжнародного доручення про вчинення процесуальних дій.

В той же час, з огляду на положення ч. 2 ст. 149 ЦПК України, якою розгляд питання забезпечення позову допускається на будь-якій стадії судового розгляду, суд розглядає заяву ОСОБА_1 без відновлення провадження у справі.

Розгляд заяви здійснено судом у строки, визначені ч. 1 ст. 153 ЦПК України, в порядку письмового провадження за наявними у суду матеріалами без повідомлення учасників справи та проведення судового засідання, що відповідає правилам ч. 13 ст. 7 та ч. 1 ст. 153 ЦПК України.

Відповідно до ч. 1 ст. 149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову.

Частиною 2 ст. 149 ЦПК України визначено, що забезпечення позову допускається як до пред'явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Відповідно до п. 1-2 ч. 1 ст. 150 ЦПК України позов може бути забезпечено, зокрема, накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб; забороною вчиняти певні дії.

Проаналізувавши документи, додані до позову, суд вважає, що клопотання про забезпечення позову не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що предметом позову є договори купівлі-продажу предмета іпотеки іпотекодержателем від свого імені між ТОВ «Факторингова Компанія «Омега» та ОСОБА_2 від 03 грудня 2014 року № 4390, від 03 грудня 2014 року № 4384 та від 25 грудня 2014 року № 4634, а також як наслідок визнання цих договорів недійсними питання витребування майна з чужого незаконного володіння та визнання права власності на майно в порядку спадкування.

У пункті 4 постанови Пленуму Верховного Суду України від 22 грудня 2006 року № 9 «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» розяснено, що розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з'ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

При цьому при вирішенні питання про забезпечення позову суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням такого: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв'язку між конкретним заходом забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв'язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Метою забезпечення позову є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій із боку відповідача з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому при виконанні такого рішення.

Забезпечення позову по суті це обмеження суб'єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов'язаних із ним інших осіб в інтересах забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволених вимог позивача (заявника).

Інститут забезпечення позову спрямований проти несумлінних дій відповідача, який може приховати майно, розтратити його, продати або знецінити і, що такі дії відповідача можуть призвести у майбутньому до того, що виконання можливого рішення суду про присудження може бути утрудненим або взагалі неможливим.

Співмірність у застосуванні заходів забезпечення позову передбачає дотримання судом такого балансу інтересів сторін, що виключає як надмірні негативні наслідки від вжиття заходів забезпечення позову для приватних прав та інтересів відповідача, так і негативні наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів для прав та інтересів позивача, пов'язаних із публічних інтересів правосуддя, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, вартості майна, на яке він заявляє клопотання накласти арешт, чи майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії.

З урахуванням викладеного, суд вважає, що звертаючись з заявою про забезпечення позову позивачем ОСОБА_1 не надано належних та допустимих доказів того, що невжиття заходів забезпечення позову може істотно ускладнити чи унеможливити виконання можливого рішення суду про задоволення позовних вимог.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 149-153 ЦПК України, суддя

ПОСТАНОВИВ:

Відмовити у задоволенні заяви ОСОБА_1 про забезпечення його позову до товариства з обмеженою відповідальністю «Факторингова компанія «Омега», ОСОБА_2, ОСОБА_3, товариства з обмеженою відповідальністю «ЕСТЕЙТ ОСОБА_4», Товариства з обмеженою відповідальністю «ЕЛЛІКО», третя особа Компанія Авірре Коммерс ЛТД, про визнання недійсними договорів про купівлю-продаж предмета іпотеки іпотекодержателем, витребування майна з чужого незаконного володіння та визнання права власності в порядку спадкування.

Апеляційна скарга на ухвалу суду може бути подано протягом пятнадцяти днів з дня оголошення ухвали до Львівського апеляційного суду. Якщо ухвалу було постановлено без виклику особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом пятнадцяти днів з дня отримання копії ухвали.

Суддя Л.Д. Фролова