ПОСТАНОВА

Іменем України

03 жовтня 2019 року м. Кропивницький

справа № 405/2437/17

провадження № 22-ц/4809/1439/19

Кропивницький апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:

головуючого судді: Черненка В.В.

суддів: Авраменко Т.М., Суровицької Л.В.

секретар Гончар В.В.

учасники справи:

ОСОБА_1

представник ОСОБА_1 - адвокат Горпинко С.М.

представник ОСОБА_2 адвокат Багірян Е.Б.

представник Товариства з обмеженою відповідальністю «Факторингова компанія «Вектор Плюс» - Маленко О.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Кропивницький цивільну справу за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю «Факторингова компанія «Вектор Плюс» на рішення Ленінського районного суду м. Кіровограда від 16.07.2019, суддя Шевченко І.М., по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу, що здійснює функції реєстратора Кобелєвої Алли Михайлівни, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача Товариство з обмеженою відповідальністю «Факторингова компанія «Вектор Плюс», ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про визнання дій неправомірними та скасування рішення,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 , ОСОБА_2 звернулися у суд з позовом до приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу, що здійснює функції реєстратора - Кобелєвої Алли Михайлівни, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача Товариство з обмеженою відповідальністю «Факторингова компанія «Вектор Плюс» про визнання дій неправомірними та скасування рішення.

На обґрунтування позовних вимог зазначили, що 15.03.2006 року між акціонерним комерційним банком «ТАС-Комерцбанк», який змінив свою назву на Публічне акціонерне товариство «Сведбанк», а в подальшому на Відкрите акціонерне товариством «Сведбанк» та ОСОБА_3 був укладений договір № 30.06-04/67-К, згідно з умовами якого ОСОБА_3 отримала кредит у розмірі 45 000 доларів США, строком погашення з 15.03.2006 року по 14.03.2011 року. Кредит надано банком у готівковій формі через касу банку на підставі її заяви, кредитні кошти призначені для споживчих цілей.

Забезпеченням виконання зобов`язання по погашенню заборгованості за вказаним кредитом, сплаті процентів за користування кредитом, пені за несвоєчасну сплату процентів і несвоєчасне погашення заборгованості за кредитом, відшкодування збитків у зв`язку з порушенням умов кредитного договору та інших витрат банку, пов`язаних з одержанням виконанням, відповідно до п. 2.1 кредитного договору виступає іпотека об`єкта нерухомості: квартира по АДРЕСА_1 , що належить позивачам на праві приватної власності, яку передано банку в іпотеку відповідно до іпотечного договору від 15.03.2006 року, що посвідчений приватним нотаріусом Кіровоградського міського нотаріального округу Цимбаревич Л.Ю.

При посвідченні договору іпотеки була накладена заборона відчуження на предмет іпотеки та внесений запис про обтяження іпотекою до Державного реєстру іпотек.

28.11.2012 року на підставі Договору факторингу № 15 та Договору про відступлення прав за іпотечним договором ВАТ «Сведбанк» відступило свої права вимоги за укладеними з позивачем кредитним та іпотечним договорами ТОВ «Факторингова компанія «Вектор Плюс».

01.10.2015 року приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Кобелєва А.М., розглянувши заяву ТОВ «Факторингова компанія «Вектор Плюс», з якою був поданий договір іпотеки від 15.03.2006 року №561, виданий приватним нотаріусом Кіровоградського МНО Цимбаревич Л.Ю., прийняла рішення № 24943200 про державну реєстрацію права власності на квартиру по АДРЕСА_1 , що належить ОСОБА_2 та ОСОБА_1 на праві приватної власності, за ТОВ «Факторингова компанія «Вектор Плюс» та внесла відповідний запис до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності за № 11420732.

Позивачі зазначили, що на момент проведення державної реєстрації прав на нерухоме майно нотаріусом при виконанні функції державної реєстрації прав на нерухоме майно проігноровано ту обставину, що 05.03.2012 Ленінським ВДВС винесено постанову про арешт майна та оголошення заборони на його відчуження.

Позивачі зазначили, що вважають дії відповідача незаконними, оскільки реєстрація права власності на квартиру за ТОВ «Факторингова компанія «Вектор Плюс» була здійснена відповідачем без достатніх правових підстав, з порушенням норм Закону України «Про іпотеку», право власності на квартиру було набуто ТОВ «Факторингова компанія «Вектор Плюс» в порядку звернення стягнення на нерухоме майно в період дії мораторію на примусове відчуження житла, у відповідача було відсутнє право здійснення реєстрації права власності за ТОВ «Факторингова компанія «Вектор Плюс» без вчинення нотаріальної дії з майном, відповідач не мав права реєструвати право власності на предмет іпотеки за ТОВ «Факторингова компанія «Вектор Плюс», оскільки не було дотримано порядку здійснення звернення стягнення на майно та реєстрації права власності, передбаченого Законом України «Про іпотеку», відповідачем не було перевірено належність права вимоги за Договором іпотеки ТОВ «Факторингова компанія «Вектор Плюс».

Просили суд визнати протиправним та скасувати рішення приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу, що здійснює функції державного реєстратора Кобелєвої Алли Михайлівни від 01.10.2015 року № 24943200 про державну реєстрацію права власності на квартиру, що розташована по АДРЕСА_1 , за Товариством з обмеженою відповідальністю «Факторингова компанія «Вектор Плюс».

Ухвалою Ленінського районного суду м. Кіровограда від 31.10.2017 року до участі у справі залучено в якості третіх осіб ОСОБА_3 та ОСОБА_4 .

Рішенням Ленінського районного суду м. Кіровограда від 16.07.2019 позов задоволено.

В апеляційній скарзі ставиться питання про скасування рішення суду першої інстанції у зв`язку з порушенням норм процесуального та матеріального права. Зокрема зазначено, що суд першої інстанції не врахував, що наявність або відсутність домовленості сторін договору не є обставиною, яка обмежує державного реєстратора у здійсненні відповідної реєстраційної дії, адже іпотекодержатель має безумовне право набути право власності на предмет іпотеки. Крім того, Закон України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті» не розповсюджується на спірні правовідносини, оскільки позивач не довів, що отриманий кредит було використано саме на споживчі цілі, а також кредит отримано не позивачами, а третьою особою. Суд не звернув увагу, що позивачі мають у користуванні інше житло, яке відмінне від адреси предмета іпотеки. До позовної заяви не було долучено жодного доказу відсутності іншого житла. Крім того зазначено, що нотаріус не є належним відповідачем по справі, оскільки не є державним реєстратором.

Ухвалою Кропивницького апеляційного суду від 23.08.2019 по справі відкрито апеляційне провадження.

Ухвалою Кропивницького апеляційного суду від 09.09.2019 справу призначено до розгляду.

До суду надано відзив на апеляційну скаргу від ОСОБА_1 , в якому заперечується проти задоволення апеляційної скарги та зазначається, що ТОВ «Факторингова компанія «Вектор Плюс» у відкритому виконавчому провадженні за заявою ПАТ «Сведбанк» не змінювалася як сторона у даному виконавчому провадженні. Приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу, що здійснює функції реєстратора Кобелєва Алла Михайлівна є належним відповідачем у справі, оскільки на час прийняття рішення та здійснення права власності з позивачів на ТОВ «Факторингова компанія «Вектор Плюс», нотаріус виконував функції державного реєстратора. Крім того, зазначено, що у нього є єдине належне майно квартира, яку незаконним шляхом переоформило ТОВ «Факторингова компанія «Вектор Плюс» на себе, іншого житла не має.

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції відповідно ст.367 ЦПК України, апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню частково з наступних підстав.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції встановив, що 15.03.2006 року між акціонерним комерційним банком «ТАС-Комерцбанк», який змінив свою назву на Публічне акціонерне товариство «Сведбанк», а в подальшому на Відкрите акціонерне товариством «Сведбанк» та ОСОБА_3 був укладений кредитний договір № 30.06-04/67-К, згідно умов якого ОСОБА_3 отримала кредит у розмірі 45 000 доларів США, строком погашення з 15.03.2006 року по 14.03.2011 року. Кредит надано банком у готівковій формі через касу банку на підставі її заяви. Кредитні кошти призначені для споживчих цілей.

Забезпеченням виконання зобов`язання по погашенню заборгованості за кредитом, сплаті процентів за користування кредитом, пені за несвоєчасну сплату процентів і несвоєчасне погашення заборгованості за кредитом, відшкодування збитків у зв`язку з порушенням умов кредитного договору та інших витрат банку, пов`язаних з одержанням виконанням, відповідно до п. 2.1 кредитного договору виступає іпотека об`єкта нерухомості, а саме: квартира АДРЕСА_2 , що належить ОСОБА_2 , ОСОБА_1 , на праві приватної власності, яку передано банку в іпотеку відповідно до іпотечного договору від 15.03.2006 року, що посвідчений приватним нотаріусом Кіровоградського міського нотаріального округу Цимбаревич Л.Ю. за реєстровим № 561.

28.11.2012 року на підставі Договору факторингу № 15 та Договору про відступлення прав за іпотечним договором ВАТ «Сведбанк» відступило свої права вимоги за укладеними кредитним та іпотечним договорами ТОВ «Факторингова компанія «Вектор Плюс».

Відповідно дол копії інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна від 10.05.2017 року № 86633742, право власності на зазначену квартиру, було зареєстровано за ТОВ «Факторингова компанія «Вектор Плюс» шляхом позасудового звернення стягнення на предмет іпотеки. Реєстрація квартири здійснена приватним нотаріусом 01.10.2015 року, запис про право власності № 11420732, підстава виникнення права власності: Договір іпотеки, серія і номер: 561, виданий 15.03.2006, видавник: приватний нотаріус Кобелєва Алла Михайлівна Київський міський нотаріальний округ м. Київ. Тобто, реєстрація права власності на предмет іпотеки відбулася на підставі Договору іпотеки.

Суд першої інстанції зазначив, що відповідно до статті 2 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» державна реєстрація речових прав на нерухоме майно - це офіційне визнання і підтвердження державою фактів виникнення, переходу або припинення прав на нерухоме майно, обтяження таких прав шляхом внесення відповідного запису до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

Статтею 9 Закону передбачено, що у випадку, передбаченому цим Законом , державним реєстратором є нотаріус як спеціальний суб`єкт, на якого покладаються функції державного реєстратора прав на нерухоме майно; нотаріус як спеціальний суб`єкт здійснює функції державного реєстратора, крім передбачених пунктами 4 і 6 частини другої статті 9 цього Закону.

За змістом ч. 9 статті 15 Закону України № 1952-ІV державна реєстрація прав, їх обтяжень у результаті вчинення нотаріальної дії (надання відмови в ній) проводиться одночасно з вчиненням такої дії.

Суд першої інстанції зазначив, що чинне законодавство наділяє нотаріуса окремими повноваженнями державного реєстратора щодо прав на нерухоме майно, які виникають лише у результаті вчинення нотаріальних дій з таким майном, а також повинні реалізовуватися одночасно з їх вчиненням та за наслідками перевірки правильності оформлення документів в офіційному порядку, що дозволяє забезпечити належний рівень захисту гарантованих Конституцією Україниречових прав осіб на нерухоме майно.

Згідно з частиною 4 статті 15 Закону України № 1952-ІV, державній реєстрації підлягають виключно заявлені права та їх обтяження за умови їх відповідності законодавству і поданим документам.

Пунктом 36 Порядку № 868 передбачено, що для проведення державної реєстрації речових прав необхідними документами є документи, що підтверджують виникнення, перехід або припинення таких прав на нерухоме майно, та інші документи, визначені цим Порядком.

Пунктом 1 частини 1 статті 19 Закону України № 1952-ІV визначено, що державна реєстрація прав проводиться на підставі договорів, укладених у порядку, встановленому законом.

Згідно з частиною 1 статті 33 Закону України №898-ІV у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов`язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов`язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки.

Частиною 1 статті 37 Закону України №898-ІV передбачено, що іпотекодержатель може задовольнити забезпечену іпотекою вимогу шляхом набуття права власності на предмет іпотеки.

Правовою підставою для реєстрації права власності іпотекодержателя на нерухоме майно, яке є предметом іпотеки, є договір про задоволення вимог іпотекодержателя або відповідне застереження в іпотечному договорі, яке прирівнюється до такого договору за своїми правовими наслідками та передбачає передачу іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобов`язання.

Суд першої інстанції зазначив, що підставою для проведення державної реєстрації права власності ТОВ «Факторингова компанія «Вектор Плюс» на об`єкт нерухомого майна та прийняття спірного рішення був саме іпотечний договір від 15.03.2006 року реєстровий № 561.При цьому, жодна нотаріальна дія з приводу набуття права власності на вказаний об`єкт нерухомого майна під час проведення державної реєстрації відповідачем, як спеціальним суб`єктом державної реєстрації, не вчинялась.

Таким чином, дії відповідача щодо прийняття рішення про державну реєстрацію права власності, яке виникає на підставі договору іпотеки, що містять застереження про задоволення вимог іпотекодержателя були протиправними у зв`язку з відсутністю у нотаріуса повноважень щодо прийняття рішення про державну реєстрацію права власності без вчинення нотаріальної дії з майном.

Суд першої інстанції зазначив, що відповідно до Закону України «Про іпотеку», передача права власності на предмет іпотеки від іпотекодавця до іпотекодержателя в рахунок виконання основного зобов`язання у позасудовому порядку можлива лише на підставі договору про задоволення вимог іпотекодержателя.

Суд першої інстанції дійшов висновку, що дії нотаріусв в частині перереєстрації права власності іпотечного майна за ТОВ «Факторингова компанія «Вектор Плюс» є неправомірними, оскільки, між позивачами та ТОВ «Факторингова компанія «Вектор Плюс» не укладався окремий договір про задоволення вимог іпотекодержателя, а положення Договору іпотеки не передбачає перехід права власності на предмет іпотеки до іпотекодержателя, а є лише передумовою для укладення сторонами договору про задоволення вимог іпотекодержателя.

Державна реєстрація права власності на спірне нерухоме майно була здійснена приватним нотаріусом без вчинення відповідної нотаріальної дії, оскільки посвідчення заяви на реєстрацію права власності за ТОВ «Факторингова компанія «Вектор Плюс» не є нотаріальною дією, пов`язаною з безпосереднім посвідченням договорів відчуження, як того вимагає закон.

Крім того, реєстрацію права власності на спірне нерухоме майно за ТОВ «Факторингова компанія «Вектор Плюс» було здійснено 01.10.2015 року, тоді як постановою державного виконавця відділу державної виконавчої служби Кіровського районного управління юстиції було накладено арешт на іпотечне майно боржника та оголошено заборону на його відчуження.

Наявність зареєстрованого обтяження на вказане майно виключає можливість державної реєстрації права власності на ТОВ «Факторингова компанія «Вектор Плюс» до скасування (зняття) відповідного арешту.

Суд першої інстанції зазначив, що згідно з положеннями частини п`ятої статті 3 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» (в редакції, що була чинною на момент виникнення спірних правовідносин) державна реєстрація права власності та інших речових прав проводиться незалежно від місцезнаходження нерухомого майна в межах Автономної Республіки Крим, області, міст Києва та Севастополя, крім державної реєстрації права власності та інших речових прав, що проводиться нотаріусами незалежно від місцезнаходження нерухомого майна.

Повноваження державного реєстратора на момент вчинення оскаржуваних реєстраційних дій розповсюджувались на публічні послуги з державної реєстрації в межах Київського міського нотаріального округу, тобто оскаржувані рішення останнім були прийняті поза межами адміністративно-територіальної одиниці, на яку поширюються його повноваження.

Суд першої інстанції дійшов висновку, про протиправність дій та рішень приватного нотаріуса у зв`язку із відсутністю у нього повноважень щодо прийняття рішення про державну реєстрацію права власності без вчинення нотаріальної дії з майном.

Приватним нотаріусом не доведено право, як державного реєстратора, здійснювати реєстрацію нерухомого майна поза межами Київського міського нотаріального округу.

Також суд першої інстанції зазначив, що ухвалюючи рішення про задоволення позовних вимог судом приймається до уваги, що на момент вчинення відповідачем нотаріальної дії чинним був Закон України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті», відповідно до якого не може бути примусово стягнуте (відчужене без згоди власника) нерухоме житлове майно, якщо таке нерухоме житлове майно використовується, як місце постійного проживання позичальника/майнового поручителя або яке перебуває в іпотеці, за умови, що у позичальника або майнового поручителя у власності не знаходиться інше нерухоме житлове майно; загальна площа такого нерухомого житлового майна не перевищує 140 кв. метрів для житлового будинку.

Суд зазначив, що грошові кошти, відповідно до кредитного договору, отримувались у доларах США, тобто, кредит було надано банком «ТАС-Комерцбанк», який змінив свою назву на публічне акціонерне товариство «Сведбанк», а в подальшому на відкрите акціонерне товариством «Сведбанк» в іноземній валюті. Водночас, як вбачається з умов Іпотечного договору, квартира, що знаходиться по АДРЕСА_1 , загальною площею 88,14 кв.м., тобто, не перевищує 140,00 кв. метрів.

Суд враховує, що вказана квартира є єдиним місцем проживання позивача ОСОБА_2 , та у власності останнього не перебуває іншого нерухомого майна.

Відповідно до пункту 61 Порядку державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень № 1127 від 25.12.2015 року, для державної реєстрації права власності на підставі договору іпотеки, що містить застереження про задоволення вимог іпотекодержателя шляхом набуття права власності на предмет іпотеки, також подаються: 1) копія письмової вимоги про усунення порушень, надісланої іпотекодержателем іпотекодавцеві та боржникові, якщо він є відмінним від іпотекодавця; 2) документ, що підтверджує наявність факту завершення 30-денного строку з моменту отримання іпотекодавцем та боржником, якщо він є відмінним від іпотекодавця, письмової вимоги іпотекодержателя у разі, коли більш тривалий строк не зазначений у відповідній письмовій вимозі; 3) заставна (якщо іпотечним договором передбачено її видачу).

ТОВ «Факторингова компанія «Вектор Плюс» відповідно до вимог Порядку № 1127 мали б надати нотаріусу в установленому порядку письмову вимогу про усунення порушень та документ, що підтверджує завершення 30-денного строку з моменту отримання іпотекодавцем та боржником такої вимоги. Направлення такої вимоги передбачено Іпотечним договором.

Суд зазначив,що позивачі не отримували зазначеної вимоги.

Суд першої інстанції дійшов висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про визнання протиправним та скасування рішення є такими, що підлягають задоволенню.

Проте погодитись з висновками суду першої інстанції в повному обсязі неможливо з наступних підстав.

З урахуванням вимог статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Згідно зі статтею 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин; чи слід позов задовольнити або в позові відмовити; як розподілити між сторонами судові витрати; чи є підстави допустити негайне виконання судового рішення; чи є підстави для скасування заходів забезпечення позову. При ухваленні рішення суд не може виходити за межі позовних вимог.

Рішення суду першої інстанції не відповідає зазначеним нормам процесуального права.

Відповідно до статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних, свобод чи інтересів.

Відповідно до статті 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше, як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до статті 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Справа розглядалась судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження з викликом учасників справи.

З матеріалів справи вбачається, що позивачі звернулись з позовом до приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу, що здійснює функції державного реєстратора - Кобелєвої А.М., третя особа яка не зявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідча-Товариство з обмеженою відповідальністю «Факторингова компанія «Вектор плюс».

Відповідно до норм цивільно процесуального законодавства України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

Згідно з вимогами до форми та змісту позовної заяви вона повинна, зокрема, містити ім`я (найменування) відповідача, а також зміст позовних вимог (пункти 2 і 3 частини другої статті 119 ЦПК України у редакції, чинній на час розгляду справи .

Позивачем і відповідачем можуть бути, зокрема, фізичні і юридичні особи.

Визначення відповідачів, предмета та підстав спору є правом позивача.Натомість, встановлення належності відповідачів й обґрунтованості позову - обов`язком суду, який виконується під час розгляду справи.(висновки Великої Палати Верховного Суду у постанові від 17 квітня 2018 року у справі № 523/9076/16-ц).

Суд за клопотанням позивача, не припиняючи розгляду справи, замінює первісного відповідача належним відповідачем, якщо позов пред`явлено не до тієї особи, яка має відповідати за позовом, або залучає до участі у справі іншу особу як співвідповідача (частина перша статті 33 ЦПК України у редакції, чинній на час розгляду справи судом першої інстанцій).

Позивач у цій справі клопотань про заміну первісного відповідача належним відповідачем чи про залучення до участі у справі іншої особи як співвідповідача не заявляв вважав , що приватний нотаріус є належним відповідачем

Велика Палата Верховного Суду неодноразово звертала увагу на те, що у подібних з цією справах за позовом іпотекодавця до державного реєстратора із залученням іпотекодержателя третьою особою спірні правовідносини виникають здебільшого саме між позивачем та третьою особою через невиконання договірних зобов`язань і реалізацію прав іпотекодержателя щодо предмета іпотеки - нерухомого майна позивача (постанови від 17 квітня 2018 року у справі № 815/6956/15, від 24 квітня 2018 року у справі № 825/478/17, від 29 травня 2018 року у справі № 826/19487/14, від 30 травня 2018 року у справі № 826/9417/16, від 6 червня 2018 року у справі № 804/3509/17, від 16 жовтня 2018 року у справі № 804/14296/15, від 14 листопада 2018 року № 826/1656/18).

До того ж, за змістом висновків Великої Палати Верховного Суду, викладених у пункті 36 постанови від 4 вересня 2018 року у справі № 823/2042/16, спір про скасування рішення, запису щодо державної реєстрації речового права на нерухоме майно має розглядатися як спір, що пов`язаний із порушенням цивільних прав позивача на нерухоме майно іншою особою, за якою зареєстроване речове право на це майно.

З матеріалів справи вбачається, що зміст і характер відносин між учасниками справи, виник саме між позивачами і третьою особою з приводу порушення права позивачів на квартиру внаслідок дій третьої особи щодо реєстрації за нею такого права.

Встановлені обставини дають підстави зробити висновок, що приватний нотаріус не є належним відповідачем по справі.

Пред`явлення позову до неналежного відповідача не є підставою для відмови у відкритті провадження у справі, оскільки заміна неналежного відповідача здійснюється в порядку, визначеному ЦПК України. За результатами розгляду справи суд відмовляє в позові до неналежного відповідача та приймає рішення по суті заявлених вимог щодо належного відповідача (пункт 40 постанови Великої Палати Верховного Суду від 17 квітня 2018 року у справі № 523/9076/16-ц).

Відповідно до норм ЦПК України суд апеляційної інстанції на стадії розгляду апеляційної скарги не має процесуальних прав на заміну неналежного відповідача на належного.

З огляду на те, що позивачі пред`явив позов до неналежного відповідача, висновок суду першої інстанції про задоволення позовних вимог є помилковими.

Також з матеріалів справи вбачається, що під час розгляду справи, Ухвалою суду першої інстанції до участі у справі залучені в якості третіх осіб ОСОБА_4 , ОСОБА_3 які проживають: АДРЕСА_1 .

В своїй ухвалі суд зазначив, що вказаний позов та прийняте рішення по справі може зачіпати їх права та обов`язки, а тому вказані особи мають бути залучені до участі в справі в якості третіх осіб.

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_4 була стороною в іпотечному договорі від 15.03.2006 року, як співвласник іпотечного майна переданого в іпотеку і була майновим поручителем за виконання ОСОБА_3 , зобов`язань передбачених кредитним договором №30.06-04/67-К від 15.03.2006 року.

Під час апеляційного провадження встановлено, що ОСОБА_4 померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується копією свідоцтва про смерть виданого міським відділом реєстрації актів цивільного стану Головного управління юстиції у Кіровоградській області 29.07.2007 року. Актовий запис №2167.

Суд першої інстанції в порушення норм процесуального права, належним чином не встановив коло осіб, яких судом було залучено до участі у справі та не перевірив особистість даних осіб і розглянув справу з порушенням діючого законодавства.

Встановлені обставини дають підстави зробити висновок, що позов поданий до неналежного відповідача. Крім того, судом першої інстанції не вирішено питання відповідно до норм цивільно процесуального законодавства в частині правонаступників, які успадкували майно, яке є предметом іпотеки.

Приймаючи до уваги встановлені обставини, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що оскільки суд першої інстанції при розгляді справи допустив порушення норм процесуального права, відповідно п.4 статті 376 ЦПК України зазначені обставини є підставою для скасування рішення суду та ухвалення нового рішення , яким в задоволенні позову необхідно відмовити.

Керуючись ст. ст. 367, 374, 376, 382, 383, 384 ЦПК України, Кропивницький апеляційний суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Факторингова компанія «Вектор Плюс», задовольнити частково.

Рішення Ленінського районного суду м. Кіровограда від 16.07.2019 , скасувати.

Ухвалити нове рішення, яким в задоволенні позову ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу, що здійснює функції реєстратора Кобелєвої Алли Михайлівни, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача Товариство з обмеженою відповідальністю «Факторингова компанія «Вектор Плюс», ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про визнання дій неправомірними та скасування рішення, відмовити.

Стягнути із ОСОБА_2 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Факторингова компанія «Вектор Плюс» судовий збір у розмірі 505,20 грн.

Стягнути із ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Факторингова компанія «Вектор Плюс» судовий збір у розмірі 505,20 грн.

Текст постанови складено 10.10.2019 року

Постанова суду набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів у випадках передбачених ст..389 ЦПК України.

Головуючий:

Судді: