Справа № 215/4117/19
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 жовтня 2019 року Тернівський районний суд міста Кривого Рогу Дніпропетровської області у складі: головуючого судді Науменко Я.О.,

за участю: секретаря Махоні Н.Ю.,

представника заявника ОСОБА_1 Т ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі Тернівського районного суду м.Кривого Рогу Дніпропетровської області справу №215/4117/19 за заявою ОСОБА_3 , заінтересована особа: головне управління пенсійного фонду України в Дніпропетровській області, про встановлення факту проживання за однією адресою,

ВСТАНОВИВ:

16.07.2019 р. адвокат Карнаух Тетяна Вікторівна представник заявника ОСОБА_3 звернулась до суду із вказаною заявою, в обґрунтування якої вказує, що заявниця з 11 грудня 1973 року по 24 травня 2019 перебувала з ОСОБА_4 в законному шлюбі, знаходилась на утриманні чоловіка, його доходи були для неї постійним і основним джерелом існування. Встановлення факту сумісного проживання за однією адресою необхідно їй для оформлення права на пенсію у зв`язку із втратою годувальника. ІНФОРМАЦІЯ_1 її чоловік помер. Заявниця звернулась у пенсійний фонд щодо отримання пенсії чоловіка, але їй відмовили, оскільки у неї відсутнє спільне місце реєстрації. Вона була зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , але фактично проживала за місцем реєстрації свого чоловіка: АДРЕСА_2 .

Ухвалою від 09.08.2019 р. відкрито провадження у даній справі, визначено проводити її розгляд у порядку окремого провадження та призначено судове засідання на 11.09.2019 р..

Заінтересована особа головне управління пенсійного фонду України в Дніпропетровській області у відгуку на заяву просить розгляд справи проводити без участі свого представника, врахувавши інформацію, що відповідно до пункту 2.3 розділу ІІ Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», затвердженим постановою правління Пенсійного фонду України від 25.11.2005 №22-1 (з наступними змінами і доповненнями), передбачено, що до заяви про призначення пенсії членам померлого пенсіонера повинні бути додані необхідні документи, зазначені в цьому пункті. При цьому, пунктом 2.11 Порядку №22-1 визначено, що за документ, який засвідчує факт перебування на утриманні непрацездатних членів сім`ї, приймаються довідки житлово-експлуатаційних або інших організацій з місця проживання (реєстрації), або довідки органів місцевого самоврядування, або довідки про реєстрацію місця проживання (разом з годувальником за однією адресою), видані згідно з вимогами статті 3 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні». У разі неможливості надати такі документи факт перебування на утриманні померлого годувальника встановлюється у судовому порядку (вх.№16621 від 06.09.2019 р.).

У судовому засіданні 11.09.2019 р. було оголошено перерву до 04.10.2019 р. для виклику свідків.

У судовому засіданні 04.10.2019 р. представник заявника свої вимоги підтримала з мотивів, викладених у заяві про встановлення факту проживання за однією адресою, просила заяву задовольнити, зазначивши, що ОСОБА_3 разом із своїм чоловіком ОСОБА_4 проживала за місцем його реєстрації за адресою: АДРЕСА_2 до самої його смерті ІНФОРМАЦІЯ_2 .

У судовому засіданні 04.10.2019 р. було оголошено вступну і резолютивну частини рішення.

Суд, заслухавши пояснення представника заявника, покази свідків, дослідивши письмові докази у справі приходить до наступного.

Згідно з свідоцтвом про укладення шлюбу, виданим Глеєватською сільською радою Криворіжського району Дніпропетровської області 11 грудня 1973 року, актовий запис № 49, зареєстровано шлюб між ОСОБА_5 та ОСОБА_4 (а.с. 5).

ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_4 помер, про що свідчить свідоцтво про смерть від 24 травня 2019 року серії НОМЕР_1 , видане Покровським районним у місті Кривому Розі відділі державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області, актовий запис №812 (а.с.6).

Відповідно до довідки відділу реєстрації місця проживання громадян виконавчого комітету Тернівської районної у місті ради №6572 від 11.06.2019 р. про реєстрацію місця проживання особи ОСОБА_3 зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 (а.с.4).

З акту від 07.06.2019 р., складеного ОСОБА_6 , ОСОБА_7 та ОСОБА_8 , посвідченого майстром дільниці ТОВ «УЮТ-2011» ОСОБА_9 . ОСОБА_10 та інженером ОСОБА_11 , вбачається, що ОСОБА_3 , проживала без реєстрації за адресою: АДРЕСА_2 спільно з чоловіком ОСОБА_4 по день його смерті ІНФОРМАЦІЯ_2 і вели спільне господарство (а.с.7).

Відповідно до довідки про доходи №1437 9947 4984 7440, виданої пенсіонеру ОСОБА_3 розмір її пенсії за період грудень 2018 р. по травень 2019 р. складає 10 677 грн. 78 коп. (а.с.8).

Заявник зверталася до Пенсійного фонду для отримання пенсії її чоловіка, однак їй було відмовлено на підставі відсутності спільного місця реєстрації, оскільки її покійний чоловік ОСОБА_4 був зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 .

У судовому засідання свідок ОСОБА_6 , повідомила про те, що з подружжям ОСОБА_12 знайома давно. Останні вели спільне господарство, виховували разом сина. Коли чоловік захворів, ОСОБА_3 його доглядала до смерті і займалась його похованням.

Свідок ОСОБА_7 у судовому засіданні пояснила, що мешкає за адресою: АДРЕСА_3 зі свого народження. Скільки себе пам`ятає, то подружжя ОСОБА_13 жили разом, вели спільне господарство, займались ремонтом квартири. Коли чоловік ОСОБА_3 захворів, вона за ним доглядала, купувала ліки. Похованням ОСОБА_4 займалась ОСОБА_14 та її син.

Статтею 2 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» передбачено, що громадянам України, а також іноземцям та особам без громадянства, які на законних підставах перебувають в Україні, гарантуються свобода пересування та вільний вибір місця проживання на її території, за винятком обмежень, які встановлені законом. Реєстрація місця проживання чи місця перебування особи або її відсутність не можуть бути умовою реалізації прав і свобод, передбачених Конституцією, законами чи міжнародними договорами України, або підставою для їх обмеження.

Відповідно до ч.1 ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Згідно з ч.1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до ч.1 ст. 293 ЦПК України окреме провадження це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

Згідно з п.5 ч.2 ст.293 ЦПК України, суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення.

Частиною 2 статті 315 ЦПК України визначено, що в судовому порядку встановлюються факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

Пунктом 1 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» № 5 від 31.03.1995 року передбачено, що у порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо: згідно із законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право.

Наведений у ст. 315 ЦПК України перелік фактів, які встановлюються судом, не є вичерпним. За наявності зазначених умов суд може встановлювати й інші факти, що мають юридичне значення.

В даному випадку, суд розглядає справу про встановлення факту сумісного проживання та перебування на утриманні. Встановлення юридичного факту сумісного проживання та перебування на утриманні необхідно заявнику для призначення пенсії у зв`язку з втратою годувальника.

Відповідно до п. 1 ст. 36 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», пенсія у зв`язку з втратою годувальника призначається непрацездатним членам сім`ї померлого годувальника, які були на його утриманні, за наявності в годувальника на день смерті страхового стажу, який був би необхідний йому для призначення пенсії. При цьому дітям пенсія у зв`язку з втратою годувальника призначається незалежно від того, чи були вони на утриманні годувальника.

Згідно п. 1 ч. 2 ст. 36 Закону непрацездатними членами сім`ї вважаються чоловік (дружина), батько, мати, якщо вони є інвалідами або досягли пенсійного віку, передбаченого ст. 26 цього Закону.

Зважаючи на вищевикладене, суд вважає підтвердженим заявником факт сумісного проживання з померлим та перебування на його утриманні.

Відповідно до ст. ст. 76, 77, 79, 80 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Згідно ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом.

На підставі вищенаведеного, в судовому засіданні достовірно встановлено, що ОСОБА_3 з 30.07.1991 року по 24.05.2019 року проживала разом із ОСОБА_4 за однією адресою: АДРЕСА_2 , та перебувала на його утриманні до його смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Частиною 7 статті 294 ЦПК України встановлено, що при ухваленні судом рішення в справах окремого провадження, судові витрати не відшкодовуються, якщо інше не встановлено законом.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 10, 11, 77, 78, 79, 80, 89, 259, 263, 264, 265, 293, 294, 315, 319 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

Заяву ОСОБА_3 , заінтересована особа: головне управління пенсійного фонду України в Дніпропетровській області, про встановлення факту проживання за однією адресою задовольнити.

Встановити факт спільного проживання з 30.07.1991 року по 24.05.2019 року за однією адресою: АДРЕСА_2 ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Апеляційна скарга подається до суду апеляційної інстанції через Тернівський районний суд міста Кривого Рогу Дніпропетровської області.

Повне судове рішення складено 09.10.2019 р.

Суддя