Справа № 138/2973/18
Провадження №:2/138/173/19
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 березня 2019 року м. Могилів-Подільський

Могилів-Подільський міськрайонний суд Вінницької області в складі:

головуючого судді Лисенко Т.Ю.,

за участю секретаря судового засідання Коняги В.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні Могилів-Подільського міськрайонного суду Вінницької області в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зміну способу та розміру стягнення аліментів, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулась до Могилів-Подільського міськрайонного суду Вінницької області з позовом до ОСОБА_2 про збільшення розміру аліментів. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що з 06 квітня 2007 року сторони перебували у зареєстрованому шлюбі. Від спільного подружнього життя у них народилась дитина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1. Рішенням Могилів-Подільського міськрайонного суду Вінницької області від 26 листопада 2013 року з відповідача на користь позивача стягуються аліменти на утримання неповнолітньої дитини ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, у твердій грошовій сумі у розмірі 500 грн. щомісячно до досягнення дитиною повноліття. На даний час дитина сторін потребує значно більшого догляду та матеріальних коштів. Позивач оплачує оренду житла та зайняття дочкою художньою гімнастикою і не має можливості сама забезпечити дитину усім необхідним для її розвитку. За таких обставин позивач просила збільшити розмір аліментів, які стягуються з відповідача на її користь на утримання дитини, з 500 грн. щомісяця на 1944 грн. щомісяця до досягнення дитиною повноліття.

08 січня 2019 року до суду надійшла заява позивача про уточнення позовних вимог, в якій позивач вказала, що 06 липня 2017 року набув чинності Закон України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо посилення захисту права дитини на належне утримання шляхом вдосконалення порядку стягнення аліментів», яким визначено, що мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Позивач вважає такі зміни до законодавства обставинами, які мають істотне значення для визначення розміру аліментів, оскільки з урахуванням таких вимог закону розмір аліментів, які сплачує на її користь відповідач, не забезпечує дитині сторін прожитковий мінімум. Також позивач, користуючись правом вибору способу стягнення аліментів, вважає, що стягнення аліментів у частці від доходу відповідача відповідає обов'язку батька на забезпечення потреб дитини, а відсутність достатнього заробітку не звільняє його від надання утримання дитині в належному розмірі. За таких підстав позивач просила змінити розмір аліментів, який встановлено рішенням Могилів-Подільського міськрайонного суду Вінницької області від 26 листопада 2013 року, та стягувати з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання дитини ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, у розмірі 1/4 частини від заробітку (доходу) відповідача, але не менше ніж 50 відсотків від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно до досягнення дитиною повноліття.

Ухвалою Могилів-Подільського міськрайонного суду від 23 жовтня 2018 року відкрито провадження у справі, призначено справу до судового розгляду в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін, надано відповідачу строк для подання відзиву на позовну заяву.

12 листопада 2018 року до суду надійшов відзив ОСОБА_2 на позовну заяву, в якому відповідач позов визнав частково та не заперечував проти стягнення з нього на користь позивача аліментів у сумі 1000 грн. щомісячно. Відзив мотивований тим, що витрати на оренду житла та на зайняття дитиною художньою гімнастикою є додатковими витратами на дитину, які відповідач сплачує добровільно. Також відповідач щомісячно перераховує на картковий рахунок позивача кошти, додатково купує речі, необхідні для нормального розвитку дитини, зокрема, придбав для дочки планшет. Також відповідач вказує, що відповідно до ч. 2 ст. 182 СК України аліменти у розмірі прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку можуть бути присуджені у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Однак відповідач зазначає, що його дохід не є достатнім, так як він також є батьком двох неповнолітніх дітей, які перебувають на його утриманні. Крім цього, після перебування на службі у зоні АТО його здоров'я значно погіршилось, відповідач оформлює інвалідність, потребує постійного лікування і фізично не може працювати, щоб заробляти достатньо коштів.

15 листопада 2018 року до суду надійшла відповідь позивача на відзив, в якій позивач просила відхилити заперечення відповідача. Відповідь на відзив мотивована тим, що усі обставини, на які посилається відповідач, не підтверджені жодними доказами, а участь у додаткових витратах на дитину відповідач зобов'язаний приймати згідно з вимогами закону.

Ухвалою Могилів-Подільського міськрайонного суду від 15 листопада 2018 року визнано потрібним, щоб позивач ОСОБА_1, яка подала заяву про розгляд справи без її участі, дала особисті пояснення у судовому засіданні.

У судовому засіданні 03 грудня 2018 року позивач та її представник ОСОБА_4 просили відкласти судовий розгляд для уточнення позовних вимог.

21 лютого 2019 року до суду надійшла заява відповідача щодо уточнення позовних вимог, в якій ОСОБА_2 вказав, що згідний сплачувати аліменти на утримання дитини у сумі 1100 грн., що становить 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

У судове засідання 05 березня 2019 року сторони, належним чином повідомлені, не з'явились, подали суду заяви про розгляд справи без їх участі.

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що у позові необхідно відмовити з огляду на таке.

Суд встановив, що батьками дитини ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 є ОСОБА_2 та ОСОБА_1. Вказане підтверджується копією Свідоцтва про народження серії НОМЕР_3 (а.с. 6).

За змістом статті 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Також відповідно до ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів.

З аналізу вказаної норми вбачається право позивача звернутись з позовом про зміну способу стягнення аліментів.

Крім того, згідно з ч. 1 ст. 183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом.

Частина перша статті 192 СК України передбачає, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або за домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Отже, враховуючи зміст ст. 192 СК України, розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним і може бути змінений за рішенням суду за наявності підстав, визначених вказаною нормою. Право вимагати заміни розміру аліментів шляхом зміни способу присудження аліментів не може заперечуватися, адже можливість вибору способу присудження аліментів з огляду на мінливість життєвих обставин, зазначених статтями 182-184 СК України, не може обмежуватися разовим її здійсненням.

При цьому у спірних правовідносинах підлягає застосуванню не тільки ст. 192 СК України, але й низка інших норм, присвячених обов'язку батьків утримувати своїх дітей (зокрема, статті 182, 183 СК України).

Така правова позиція зазначена в постанові Верховного Суду від 10 вересня 2018 року (справа № 486/466/18).

Згідно з ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Частина 4 ст. 82 ЦПК України визначає, що обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Рішенням Могилів-Подільського міськрайонного суду Вінницької області від 26 листопада 2013 року з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 стягуються аліменти на утримання дитини ОСОБА_3 у твердій грошовій сумі в розмірі 500 грн. щомісячно до досягнення дитиною повноліття (а.с. 7-8).

Даним рішенням суд встановив, що ОСОБА_1 здійснює оплату за харчування дитини в дошкільному навчальному закладі; сторони мають задовільний стан здоров'я; сторони не мають офіційного місця роботи та мають нестабільний заробіток; сторонам кошти на проживання частково надають їхні батьки; дохід позивача становить приблизно 2000 грн. на місяць, а дохід відповідача - 800-900 грн. на місяць; інші особи на утриманні відповідача не перебувають.

Обґрунтовуючи даний позов, ОСОБА_5 посилається на те, що з часу винесення рішення суду від 26 листопада 2013 року її витрати на утримання дитини зросли. На підтвердження таких обставин позивач зазначає, що орендує квартиру у м. Вінниці і розмір орендної плати становить 2500 грн. без урахування комунальних послуг. Вказане, на думку позивача підтверджується копіями актів від 02 квітня 2018 року (а.с. 11) та від 08 жовтня 2018 року (а.с. 12).

Разом з тим, за змістом ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо обставин, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Під час ухвалення рішення у справі про зміну способу та розміру стягнення аліментів встановленню підлягають обставини, які свідчать про зміну матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я платника чи одержувача аліментів.

Однак факт проживання позивача та дитини сторін у АДРЕСА_1, який підтверджується вказаними вище актами, на думку суду, не свідчить про будь-які обставини, які підлягають встановленню у даній справі. Жодних доказів того, що позивач орендує дану квартиру та сплачує за таку оренду плату у сумі 2500 грн. щомісяця, позивач суду не надала.

Також неналежним доказом суд визнає і копію довідки комунального закладу «Загальноосвітня школа І-ІІІ ступенів № 18 Вінницької міської ради» від 17 вересня 2018 року № 141, яка не доводить зміну матеріального стану позивача, а просто засвідчує факт навчання дитини сторін у даному закладі. Більше того, оплату за харчування дитини у дошкільному закладі і раніше здійснювала позивач, що встановлено рішенням суду від 26 листопада 2013 року, а тому навчання дитини у шкільному закладі не свідчить про збільшення витрат ОСОБА_1 на утримання дитини.

Щодо копії накладної № 21-54218 від 30 серпня 2018 року (а.с. 13) та копій чеків (а.с. 14-16), то відповідно до ст. 79 ЦПК України суд вважає такі докази недостовірними, так як не може на їх підставі встановити дійсні обставини справи. Так, із вказаних копій документів не вбачається, ким саме здійснена оплата коштів за даними чеками і суд не має підстав вважати, що платником є саме позивач, а не інша особа. Більше того, витрати за даними чеками здійснені на канцтовари, продукти харчування, взуття та ліки. Разом з тим, такі витрати здійснювались позивачем і при ухваленні судом рішення про стягнення аліментів і також не свідчать про зміну матеріального стану позивача.

Крім цього, в обґрунтування позовних вимог позивач вказує, що її заробіток становить приблизно 3000 грн., що з урахування обставин, встановлених рішенням суду від 26 листопада 2013 року, свідчить про збільшення доходу позивача та покращення її матеріального стану з дня ухвалення такого рішення.

Щодо посилання позивача про те, що вона сплачує 450 грн. щомісяця на зайняття дитиною художньою гімнастикою, то відповідно до ст. 185 СК України витрати, викликані розвитком здібностей дитини, підлягають сплаті окремо від аліментів і не можуть бути предметом розгляду у даній справі.

Разом з тим, на противагу позивачу, відповідач, частково заперечуючи проти позову, надав суду докази того, що з часу ухвалення рішення суду від 26 листопада 2013 року його сімейний стан та стан здоров'я змінились.

Так, 28 квітня 2017 року ОСОБА_2 та ОСОБА_6 зареєстрували шлюб, що підтверджується копією Свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_4 (а.с. 33).

Також відповідно до копії рішення Козятинського міськрайонного суду Вінницької області від 05 вересня 2017 року ОСОБА_2 всиновив неповнолітніх дітей: ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_3 (а.с. 34).

Крім цього, відповідач є учасником бойових дій, що підтверджується копією посвідчення серії НОМЕР_5 (а.с. 35) і відповідно до виписок з історії хвороби періодично проходить стаціонарне лікування у Вінницькому обласному клінічному госпіталі ветеранів війни (а.с. 36-43).

Вказані докази дають суду підстави вважати, що з 2013 року відповідач одружився, усиновив двох неповнолітніх дітей і тепер на його утриманні перебувають інші особи. Також погіршився стан здоров'я відповідача, який приймав участь в АТО і потребує постійного лікування.

Разом з тим, не зважаючи на дані обставини, відповідач не відмовлявся від обов'язку утримувати дочку ОСОБА_9 та частково визнав позов, зазначивши, що може сплачувати аліменти у розмірі 1100 грн., що відповідно до ст. 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2019 рік» становить 50 % прожиткового мінімуму для дитини віком від 6 до 18 років.

Однак суд не вправі прийняти таке часткове визнання позову, так як ч. 3 ст. 181 СК України право вибору способу стягнення аліментів залишає за тим з батьків, разом з яким проживає дитина, а позивач просила суд стягнути аліменти у частці від доходу відповідача.

З урахуванням викладеного, суд приходить до висновку, що позивач не довела належними та достатніми доказами обставини, визначені ст. 192 СК України, а саме, що її матеріальний або сімейний стан змінились або погіршилось її здоров'я, а відтак позов не є обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст. 180 ч. 1, 181 ч. 3, 183 ч. 1, 192 ч. 1 СК України, 12, 76-82, 247 ч. 2, 259 ч. 1, 2, 6, 263-265, 273 ЦПК України суд, -

ВИРІШИВ:

У позові ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зміну способу та розміру стягнення аліментів відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Вінницького апеляційного суду через Могилів-Подільський міськрайонний суд Вінницької області.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не були вручені у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Позивач: ОСОБА_1, місце реєстрації: АДРЕСА_2, реєстраційний номер облікової картки платника податків сторін НОМЕР_1.

Відповідач: ОСОБА_2, місце реєстрації: АДРЕСА_3, місце проживання: АДРЕСА_4, реєстраційний номер облікової картки платника податків сторін НОМЕР_2.

Суддя Т.Ю. Лисенко

Повне судове рішення складене 11.03.2019.