Дата документу 25.03.2019
Справа № 334/668/16-ц
Провадження № 2/334/94/19
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 березня 2019 року

Ленінський районний суд м. Запоріжжя у складі:

головуючого судді: Гнатюка О..М.,

при секретарі: Алєйніковій О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «Альфа-Банк», ОСОБА_2 про визнання договору поруки припиненим,

ВСТАНОВИВ:

У лютому 2016 року позивачка звернулася до Ленінського районного суду м. Запоріжжя з позовом, згідно якого просить визнати припиненим договір поруки між нею та ВАТ «Сведбанк».

Позовні вимоги обґрунтовано тим, що 08.05.2008 р. між ВАТ «Сведбанк», правонаступником якого є ПАТ «Альфа Банк» та ОСОБА_2 було укладено кредитний договір №0704/0508/45-015 на суму 52 000.00 дол. США на строк до 08.05.2024 р. зі сплатою відсотків в розмірі 12.50% річних.

При цьому, в той же день між ОСОБА_1 та ВАТ «Сведбанк», правонаступником якого є ПАТ «Альфа-Банк», було укладено Договір поруки №0705/0508/45-015-Р-1, згідно умов якого позивач, як поручитель, зобов`язався перед банком відповідати за повне та своєчасне виконання ОСОБА_2 своїх зобов`язань у вигляді кредиту/кредитної лінії згідно з кредитним договором №0705/0508/45-015 від 08.05.2008 р. у сумі 52 000,00 дол. США, строком до 08.05.2024 р. з процентною ставкою 12.50% річних за їх використання.

07.07.2009 року між ПАТ «Сведбанк» та ОСОБА_2 , без відома позивача, було укладено договір про внесення змін та доповнень №2 до кредитного договору №0704/0508/45-010 від 08.05.2008 р, відповідно до якого сторони дійшли згоди про збільшення відсоткової ставки за кредитом з 10.06.2011 р. по 08.05.2024 р. до рівня 14.44% річних та щомісячного платежу за кредитом до 679.01 дол. США в період з 10.07.2011 р. по день, закінчення кредитного договору, одночасно сторони погодили сплату позичальником комісії в разі дострокового повернення кредиту.

З лютого 2014 року позичальник перестав належним чином виконувати свої зобов`язання, в зв`язку з чим банк звернувся до нього з вимогою про досудове врегулювання спору від 10.02.2014 року, в якій зазначив про необхідність достроково повернути кредит, сплатити нараховані проценти за користування кредитом і нараховану неустойку на протязі до 30 днів з дня отримання вимоги.

05.11.2014 року банком було направлено аналогічну вимогу №100866-102-б/б до позичальника та поручителів за кредитним договором, з вимогою повного повернення заборгованості за кредитним договором.

Отже, позивач вважає, що в силу положень ч. 4 ст. 559 ЦК України, вказаний Договір поруки є припиненим, адже банк пропустив шестимісячний строк від дня вручення позичальнику та поручителю вимоги від 10.02.2014 року для пред`явлення позову до нього, як поручителя. Разом з тим, силу ч. 1 ст. 559 ЦК України, без згоди поручителя, між Банком та Позичальником було укладено додаткову угоду до кредитного договору, за наслідками якої розмір основного зобов`язання за кредитним договором було збільшено, в зв`язку з зміною порядку погашення тіла кредиту, що призвело до збільшення загального розміру відсотків, що є підставою для визнання договору поруки припиненим з моменту збільшення основного зобов`язання.

04.07.2016 року та 27.03.2017 року відповідач ПАТ «Альфа-Банк» надав до суду заперечення на позовну заяву про припинення договору, в якій просить відмовити в задоволені позову за наступних підстав. 25.02.2009р. Позичальник та Поручитель уклали з ВАТ «Сведбанк» відповідні договори внесення змін до кредитного договору та договору поруки від 08.05.2008р. якими були змінені кінцеві м повернення кредиту на 08.05.2024 року. Крім того, відповідно до заяви ОСОБА_1 від 25.02.2009 року, остання надала згоду на укладення додаткової угоди ОСОБА_2 до кредитного договору від 08.05.2008 року га погодилась, що вона ознайомлена з умовами та метою кредитного договору.12.2012 року між ПАТ «Сведбанк» та ОСОБА_2 було укладено договір про внесення змін та доповнень № 3 до кредитного договору від 08.05.2008 року, яким сторони погодили термін виконання зобов`язань за кредитним договором, а також встановили строк виконання зобов`язань. Відповідно до заяви від 16.05.2012, ОСОБА_1 надала згоду на укладення договору про внесення змін і доповнень № 3 до кредитного договору від 08.05.2008 року та будь-яких інших договорів про невнесення змін та доповнень до кредитного договору від 08.05.2008 року на будь яких умовах та на власний розсуд. В подальшому 16.05.2012 року між ОСОБА_2 га ПАТ «Сведбанк» було укладено договір про внесення змін та доповнень № 1 до договору поруки від 08.05.2008 року, відповідно до умов якого, окрім встановлення терміну виконання зобов`язань до 08 травня 2036 року, встановлені нові розміри процентних ставок. Тому, зважаючи на той факт, що з моменту укладання договору про внесення змін та доповнень від 08.05.2008 року в подальшому між сторонами укладено декілька додаткових угод, відповідач вважає, що підстав вважати, що позивач не була ознайомлена з умовами договору відсутні. Одночасно, відповідач зазначає, що після підписання між банком та позичальником договору про внесення змін від 007.07.2009 року відбулися зміни в умовах основного зобов`язання, а не самого основного зобов`язання. Також відповідач вважає, що направлення претензії від 10.02.2014 року не можна вважати вимогою про дострокове розірвання кредитного договору, а є лише одним із засобів досудового врегулювання спору, а отже основний термін виконання зобов`язання за договором не настав, тому підстав для визнання договору поруки припиненим не має.

Позивач в судове засідання не з`явилася, представник позивача Працевитий Г.О. надав заяву про розгляд справи за відсутності позивача та його представника, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, просить визнати припиненим договір поруки від 08.05.2008 р.

Представник АТ «Альфа-Банк» в судове засідання не з`явився, надав заяву про слухання справи за його відсутності, просить у задоволені позову відмовити в повному обсязі.

Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не з`явився, про час та місце судового засідання повідомлений належним чином.

Дослідивши подані сторонами документи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, 08.05.2008 року ВАТ «Сведбанк» та ОСОБА_2 уклали договір про кредитний договір № 0704/0508/45-015, відповідно до умов якого банк зобов`язався надати позичальникові кредит у сумі 52000,00 доларів США, а позичальник зобов`язався повернути наданий кредит і сплатити проценти за користування в сумі, строки та на умовах, що передбачені договором про іпотечний кредит. Позичальник сплачує проценти за користування кредитом у розмірі 12,50 % річних за весь строк фактичного користування кредитом. Починаючи з 10.06.2008 року позичальник здійснює погашення кредиту та сплату процентів за період користування кредитом шляхом сплачення фіксованих платежів у сумі 627,47 доларів США

У забезпечення умов виконання кредитного договору №0704/0508/45-015, ВАТ «Сведбанк» уклав з ОСОБА_1 договір поруки № 0704/0508/45-015-Р-1 від 08.05.2008 р., відповідно до умов якого ОСОБА_1 зобов`язується перед Банком відповідати за виконання зобов`язань щодо виконання позичальника умов кредитного договору усім належним йому майном та грошовими коштами.

25 травня 2012 року між ПАТ «Сведбанк» та ПАТ «Дельта Банк» відповідно до чинного законодавства України був укладений Договір купівлі-продажу прав вимоги за кредитними договорами. В свою чергу, 15 червня 2012 року між Публічним акціонерним товариством «Альфа-Банк» та Публічним акціонерним товариством «Сведбанк» було укладено договір, відповідно до якого відбулося відступлення права вимоги за кредитним договором № 0704/0508/45-015 від 08.05.2008 року, що було укладено між ВАТ «Сведбанк» (правонаступник ПАТ «Сведбанк») та ОСОБА_2 , на користь «Альфа-Банк».

Відповідно до договору та чинного законодавства, покупець набув усі права вимоги за відступленим кредитним договорам, включаючи сплату суми основного боргу, відсотків, комісій, нарахованих штрафних санкцій.

Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа зобов`язується надати грошові кошти позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Відповідно до умов договору поруки, поручитель зобов`язується відповідати у повному обсязі за невиконання позичальником усіх зобов`язань, що виникли з кредитного договору. Відповідальність позичальника та поручителя є солідарною.

Відповідно до ст. 553 ЦК України, за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов`язку.

Згідно зі ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином, відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства.

25 лютого 2009 року між ВАТ «Сведбанк» та ОСОБА_2 складений договорів про внесення змін та доповнень № 1 до кредитного договору № 0704/0508/45-015 від 08 травня 2008 року, відповідно до якого сторони дійшли згоди встановити строк кредиту до 08 травня 2024 року включно. Починаючи з 10 вересня 2009 року позичальник здійснює погашення кредиту та сплату процентів шляхом здійснення фіксованих платежів у сумі 634,49 доларів США. Поручитель ОСОБА_1 дала згоду на укладання угоди на умовах та з метою, передбаченою додатковою угодою, з умовами якої ознайомлена, що підтверджується особистим підписом позивачки від 25.02.2009 року.

07 липня 2009 року між ПАТ «Сведбанк» та ОСОБА_2 укладений договір про внесення змін та доповнень № 2 до кредитного договору № 0704/0508/45-015 від 08 травня 2008 року, відповідно до якого сторони дійшли згоди до встановлення процентів у розмірі 12,5 % річних за період від дати укладення договору по 07.07.2009 року включно; 7% річних за період користування кредитом з 08.07.2009 року по 09.06.2010 року; 10% річних з 10.06.2010 року по 09.06.2011 року; 14,44% річних з 10.06.2011 року по 08.05.2024 року. Сторони за взаємною згодою встановили, що розмір процентної ставки може змінюватися без укладання додаткового правочину. Починаючи з 10 серпня 2009 року позичальник повинен був погашати кредит та сплачувати проценти за період користування кредитом шляхом здійснення фіксованих платежів у сумі 462,90 доларів, з 10.07.2010 року фіксований платіж збільшився до 547,99 доларів США, а з 10.07.2011 року до 679,01 доларів США. Також сторони домовились, що у випадку повного дострокового погашення суми кредиту до настання терміну, встановленого договором, позичальник повинен сплатити суму заборгованості за кредитом, суму нарахованих процентів та штрафних санкцій за період від здійснення останнього.

16 травня 2012 року між ПАТ «Сведбанк» та ОСОБА_2 укладений договір про внесення змін та доповнень № 3 до кредитного договору № 0704/0508/45-015 від 08 травня 2008 року, відповідно до якого сторони дійшли згоди до встановлення строку користування кредиту до 08 травня 2036 року включно. Позичальник сплачує проценти у розмірі 14,44 % річних за період від дати укладення договору по 16.05.2012 року включно; 10,00% річних за період користування кредитом з 17.05.2012 року по 09.04.2013 року; 10% річних з 10.04.2013 року по 09.04.2014 року; 11,90% річних з 10.04.2014 року по 09.04.2015 року; 15,28% - з 10.04.2015 року по 08.05.2036 року. Починаючи з 10 липня 2012 року позичальник повинен був погашати кредит та сплачувати проценти за період користування кредитом шляхом здійснення фіксованих платежів у сумі 460,93 доларів, з 10.05.2013 року фіксований платіж - 460,93 доларів США, з 10.05.2014 року 526,19 доларів США, а з 10.05.2015 646,30 доларів США. Також сторони домовились, що у випадку повного дострокового погашення суми кредиту до настання терміну, встановленого договором, позичальник повинен сплатити суму заборгованості за кредитом, суму нарахованих процентів та штрафних санкцій за період від здійснення останнього. Також сторони домовились вважати договір про внесення змін та доповнень № 2 від 07.07.2009 року таким, що втратив чинність. Поручитель ОСОБА_1 дала згоду на укладання угоди а будь-яких інших договорів про внесення змін та доповнень до кредитного договору а будь-яких умовах за його розсудом, що підтверджується особистим підписом позивачки від 16.05.2012 року.

Того ж дня між позивачем, ОСОБА_2 та ПАТ «Сведбанк» укладено договір про внесення змін та доповнень № 1 до договору поруки № 0704/0508/45-015-Р-1 від 08.05.2008 про збільшення відповідальності поручителя у розмірах, визначених у договорі про внесення змін та доповнень №3 від 16.05.2012 року, за виконання позичальником зобов`язань, викладених у кредитному договорі від 08.05.2008 року, що підтверджується підписами сторін договору.

Відповідно до вимоги ПАТ «Альфа-Банк» за вих. № 80072-34-б/б від 10.02.2014 року про досудове врегулювання спору, ОСОБА_2 повідомлено, що умови кредитного договору належним чином не виконуються, неодноразові звернення кредитора з питань виконання зобов`язань з виплати кредиту проігноровані, а отже станом на 10.02.2014 загальна сума заборгованості становить 49523,97 доларів США. Банк вимагає від позичальника у строк до 30 днів з дати отримання вимоги достроково повернути кредит, сплатити нараховані проценти за користування кредитом і нараховану неустойку.

Згідно повідомлення ПАТ «Дельта-Банк» про усунення порушень, вимоги про добровільне виселення за вих. № 100866-102 б/б від 05.11.2014 року , ОСОБА_2 , ОСОБА_1 та ОСОБА_3 повідомлено, що умови кредитного договору не виконуються, станом на 10.09.2014 року загальна сума заборгованості становить 49523,97 доларів США. Банк вимагає від позичальника у строк протягом 30 днів з моменту надіслання вимоги достроково повернути кредит, сплатити нараховані проценти за користування кредитом і нараховані штрафні санкції.

Відповідно до ч.1 ст. 559 ЦК України, порука припиняється з припиненням забезпеченого нею зобов`язання, а також у разі зміни зобов`язання без згоди поручителя, внаслідок чого збільшується обсяг його відповідальності. За змістом ст.ст. 559, 598 ЦК України, припинення зобов`язання поруки означає такий стан сторін правовідношення, при якому, в силу передбачених законом обставин, суб`єктивне право й кореспондуючий йому обов`язок перестають існувати.

Тобто, у зобов`язаннях, в яких беруть участь поручителі, збільшення кредитної процентної ставки без згоди поручителя, або відповідної умови у договорі поруки не дає підстав покладення на останнього відповідальності за невиконання або неналежне виконання позичальником своїх зобов`язань перед банком.

Таку ж правову позицію висловив Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ у п.22 постанови Пленуму № 5 від 30.03.2012 року, де вказано, що відповідно до частини першої статті 559 ЦК України, припинення договору поруки пов`язується зі зміною забезпеченого зобов`язання за відсутності згоди поручителя на таку зміну та за умови збільшення обсягу відповідальності поручителя. При цьому обсяг зобов`язання поручителя визначається як умовами договору поруки, так і умовами основного договору, яким визначено обсяг зобов`язань боржника, забезпечення виконання забезпечує поручитель. Якщо в договорі поруки такі умови сторонами не узгоджені, а з обставин не вбачається інформованості поручителя і його згоди на збільшення розміру його відповідальності, то, відповідно до положень частини першої статті 559 ЦК України, порука припиняється у разі зміни основного зобов`язання, без згоди поручителя, внаслідок чого збільшується обсяг його відповідальності. У цьому випадку поручитель має право на пред`явлення позову про визнання договору поруки припиненим.

За змістом ч.1 ст. 559 ЦК України, до припинення поруки приводять такі зміни умов основного зобов`язання, здійсненні без згоди поручителя, які призвели до збільшення обсягу відповідальності останнього, зокрема: підвищення розміру процентів; установлення (збільшення розміру) неустойки; встановлення нових умов щодо порядку зміни процентної ставки в бік збільшення.

У зобов`язаннях, в яких беруть участь поручителі, збільшення кредитної процентної ставки, здійснене за згодою банка та боржника, але без згоди поручителя або відповідної умови у договорі поруки, не дає підстав для покладання на поручителя відповідальності за невиконання або неналежне виконання позичальником своїх зобов`язань перед банком (постанова Верховного Суду України від 18 червня 2012 року у справі № 6-73цс12).

Внесення змін до кредитного договору в частині збільшення розміру процентів за відсутності згоди поручителя на таку зміну змінює обсяг його відповідальності (постанова Верховного Суду України від 10 жовтня 2012 року у справі № 6-112цс12).

Тотожна правова позиція висловлена в ряді інших постанов Верховного Суду України, зокрема:від 21 травня 2012 року у справі № 6-20цс11; від 21 жовтня 2015 року у справі № 6-1161 цс15; від 20 квітня 2016 року у справі №6-2662 цс15.

У зв`язку з тим, що банк, відповідно до умов кредитного договору, збільшив процентну ставку за кредитом, у тому числі у зв`язку з порушенням позичальником кредитної дисципліни, без згоди поручителя у порушенні умов договору поруки, підстав, для покладання відповідальності на останнього за невиконання або неналежне виконання позичальником своїх зобов`язань перед банком немає, оскільки порука припинилась (постанови Верховного Суду України від 21 листопада 2011 року у справі № 6-49 цс11, від 19 грудня 2011 року у справі №6-67 цс11).

При цьому, у постанові ВСУ №6-67цс11, Верховний Суд дійшов висновку, що збільшення процентної ставки за кредитним договором, яке у порушення умов договору поруки відбулося без згоди поручителя, внаслідок чого відбулося збільшення обсягу його відповідальності, є підставою для припинення договору поруки відповідно до вимог ч.1 ст.559 ЦК України.

Рішенням ВСС України від 19.09.2012 року № 6-27022св12 прямо зазначається, що з моменту підвищення процентної ставки за кредитним договором без згоди поручителя порука припинена, а подальші дії не мають правового значення і не відновлюють дію поруки.

Відповідно до вимог ст. 417 ЦПК України, вказівки, що містяться в постанові суду касаційної інстанції, є обов`язковими для суду першої та апеляційної інстанцій під час нового розгляду справи. Постанова суду касаційної інстанції не може містити вказівок для суду першої або апеляційної інстанції про достовірність чи недостовірність того чи іншого доказу, про переваги одних доказів над іншими, про те, яка норма матеріального права повинна бути застосована і яке рішення має бути прийнято за результатами нового розгляду справи.

Разом з тим, згідно положень ч. 4 ст.559 ЦК України порука припиняється після закінчення строку, встановленого в договорі поруки. У разі, якщо такий строк не встановлено, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов`язання не пред`явить вимоги до поручителя.

При цьому, відповідно до правової позиції Верховного суду України, викладеної у постанові Верховного суду України від 17.09.2014 року по справі №6-53цс14, вимогу до поручителя про виконання ним солідарного з боржником зобов`язання за договором повинно бути пред`явлено в судовому порядку в межах строку дії поруки, тобто протягом шести місяців з моменту настання строку погашення чергового платежу за основним зобов`язанням (якщо умовами договору передбачено погашення кредиту періодичними платежами) або з дня, встановленого кредитором для дострокового погашення кредиту в порядку реалізації ним свого права, передбаченого частиною другою статті 1050 ЦК України, або з дня настання строку виконання основного зобов`язання (у разі якщо кредит повинен бути погашений одноразовим платежем).

Таким чином, закінчення строку, установленого договором поруки, так само як сплив шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов`язання або одного року від дня укладення договору поруки, якщо строк основного зобов`язання не встановлений, припиняє поруку за умови, що кредитор протягом строку дії поруки не звернувся з позовом до поручителя.

В свою чергу, відповідно до вимог ст. 12, 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Частиною 2 ст. 78 ЦПК України встановлено, що обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

За змістом ст.ст. 76, 77 ЦПК України, суд встановлює наявність або відсутність обставин, котрими обґрунтовують свої вимоги і заперечення сторони, на підставі доказів, які містять інформацію щодо предмета доказування.

Таким чином, суд дійшов до висновку, що договір поруки є припиненим з 07.07.2009 року, оскільки розмір відповідальності збільшився без згоди поручителя, посилання відповідача на підписання поручителем додаткових угод до договору поруки є безпідставними, оскільки вказані дії не мають правового значення і не відновлюють дію поруки. Крім того, строк виконання зобов`язання за кредитним договором настав з моменту направлення боржнику та поручителю письмової вимоги щодо дострокового повернення кредиту, саме починаючи з 10.03.2014 року, а отже на момент направлення другої вимоги банка від 05.11.2014 року сплили строки виконання даного зобов`язання.

Керуючись ст.ст. 3-7, 10, 12, 13, 18, 19, 23, 76-81, 83, 89, 141, 228, 229, 263-265 ЦПК України, ст. 526, 527, 549, 550, 623, 1049, 1050, 1054, 1055 Цивільного кодексу України,-

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «Альфа-Банк», ОСОБА_2 про визнання договору поруки припиненим - задовольнити.

Визнати припиненим договір поруки № 0704/0508/45-015-Р-1 від 08.05.2008 року, укладеного між ПАТ «Сведбанк», ОСОБА_1 та ОСОБА_2 .

На рішення суду може бути подана апеляційна скарга протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Суддя О.М. Гнатюк