ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/8198/19 Справа № 206/2987/16-ц Суддя у 1-й інстанції - Сухоруков А. О. Суддя у 2-й інстанції - Демченко Е. Л.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 жовтня 2019 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:

головуючого судді Демченко Е.Л.

суддів Куценко Т.Р., Макарова М.О.

розглянувши у спрощеному позовному провадженні, без повідомлення учасників справи, в м.Дніпро апеляційні скарги ОСОБА_1 , ОСОБА_2 на рішення Самарського районного суду м.Дніпропетровська від 21 червня 2019 року по справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про встановлення факту проживання однією сім`єю чоловіка і жінки без шлюбу, поділ майна, що є спільною сумісною власністю та за зустрічним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , треті особи - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , про поділ майна та зобов`язань за договорами позики,

в с т а н о в и л а:

У травні 2016 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 , про встановлення факту проживання однією сім`єю чоловіка і жінки без шлюбу, поділ майна, що є спільною сумісною власністю.

Вказував, що 20 жовтня 1990 року між сторонами укладено шлюб. 13 липня 1992 року, з метою постановки на квартирний облік, оформлено розірвання шлюбу. Дане розлучення було фіктивним, оскільки вони продовжували шлюбні відносини, вели спільне господарство, не реєструючи шлюб в подальшому.

Зазначав, що в період сумісного проживання ІНФОРМАЦІЯ_1 у них народилась донька ОСОБА_9 , а ІНФОРМАЦІЯ_2 у них народилась друга донька ОСОБА_10 . Вони продовжували проживати разом, вели спільне господарство, їздили на відпочинок і разом вирішували всі питання, які пов`язані з життєдіяльністю сім`ї. 27 лютого 1998 року вони продали належну йому на праві власності квартиру АДРЕСА_1 . Грошові кошти за продану квартиру у розмірі 6.800 доларів США за наполяганням відповідача були покладені на банківський рахунок відповідача, відкритий спеціально для цієї мети у відділенні КБ «Приват-Банк». Саме за ці грошові кошти (6.500 доларів США) через місяць - 31 березня 1998 року була придбана квартира по АДРЕСА_2 , в якій вони були у подальшому зареєстровані та проживали спільно з липня 1998 року. За цим договором покупцями є ОСОБА_2 та ОСОБА_1 . За весь час його з відповідачем спільного проживання поступово за спільні кошти придбавалися меблі та побутова техніка.

Вказував, що у 2004 році за спільні кошти було придбано автомобіль «Hyundai Getz-1,3», реєстраційний номер НОМЕР_1 , а у 2007 році за спільні кошти було придбано автомобіль «NissanNote-1,6», реєстраційний номер НОМЕР_2 , які одноособово відповідачем були відчужені. Спільне життя із відповідачем були складним; ускладнення виникали періодично, після чергового конфлікту із старшою донькою в кінці травня 2013 року відповідач раптом пішла з дому жити до своєї сестри - ОСОБА_11 , де проживала до липня 2013 року. Діти за період її відсутності проживали з ним у їх квартирі. Після повернення відповідача до дому обстановка у сім`ї стала ще складнішою і з метою уникнення сварок з серпня по листопад 2013 року він був вимушений проживати у своєї сестри - ОСОБА_12 , а також практично весь свій вільний час проводити на роботі та у своїх батьків. Наполягав, що джерелом набуття зазначеного вище майна є спільні сумісні кошти сторін в даній справі, через що просив поділити дане майно, виходячи з рівності часток.

Посилаючись на вказані обставини, з урахуванням уточнень, просив суд:

- встановити факт спільного проживання чоловіка та жінки - ОСОБА_1 та ОСОБА_2 без шлюбу у період з 01 січня 2004 року по 27 травня 2013 року;

- поділити майно, що є спільною сумісною власністю ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , шляхом визнання за ОСОБА_1 права власності на: 4-комфорну газову плиту «Ardo», вартістю 3.506 грн.25 коп., електричну духову шафу, вартістю 2.624 грн.63 коп., LCD-телевізор «Philips», вартістю 2.053 грн.50 коп., пилосос «Philips», модель FC9104, вартістю 1.499 грн. 40 коп., холодильник «Samsung» COOLTECH, вартістю 2.695 грн., посудомийну машину «Ariston» Calgont finish, вартістю 190.389 грн.95 коп., два одномісних ортопедичних ліжка з матрацами, вартістю 2.880 грн. Загалом на майно вартістю 15.648 грн.73 коп.;

- поділити майно, що є спільною сумісною власністю ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , шляхом стягнення з ОСОБА_2 1/2 частки вартості за проданий автомобіль «Nissan Note», 2007 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_2 , № кузова/шасі НОМЕР_3 , у розмірі 76.965 грн.;

- поділити майно, що є спільною сумісною власністю ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , шляхом стягнення з ОСОБА_2 1/2 частки вартості проданого автомобіля «Hyundai Getz», 1341, кузов № НОМЕР_4 , 2004 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_1 , у розмірі 64.185 грн.;

- поділити майно, що є спільною сумісною власністю ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , шляхом визнання за ОСОБА_2 права власності на двоспальний диван і крісло, вартістю 4.350 грн., кухонні меблі з 4-х навісних шаф та 4-х напільних, вартістю 3.400 грн., шафа (горка), вбудована в стіну спальні, вартістю 4.020 грн., кондиціонер «Samsung» D893-03128, вартістю 719 грн.92 коп., чотирьох дверна шафа-купе з дзеркалами, вартістю 2.550 грн. Загалом майно вартістю 15.039 грн.92 коп.;

- утримати з ОСОБА_2 1/2 суми, що була повернута ним згідно договору №49483/07/кЗ від 26 січня 2012 року у «акціонерному банку «Експрес-Банк» за період часу з 28 травня 2013 року, а саме: (19432,00+2 541,90)/2=10.986 грн.95 коп.;

- вирішити питання про розподіл судових витрат.

22 листопада 2016 року відповідачем ОСОБА_2 подано до суду зустрічну позовну заяву до ОСОБА_1 про поділ майна та зобов`язань за договорами позики.

Вказувала, що відповідачем вірно зазначені обставини про час укладення шлюбу між сторонами і дати народження їх дочок ОСОБА_13 та ОСОБА_14 . Однак обставини щодо продажу та придбання квартир, одержуваних та витрачених сум грошових коштів, повного переліку майна, придбаного під час спільного проживання однією сім`єю не відповідають дійсності. Відповідачем взагалі не зазначені обставини про наявність заборгованості третім особам, що виникла під час спільного проживання, яку відповідач фактично поклав лише на неї. З приводу спільного проживання однією сім`єю, фактичного припинення сімейних відносин та наявності майна спільної сумісної власності, зазначає, що фактично з відповідачем вони припинили спільно проживати однією сім`єю з травня 2013 року, між ними припинились взаємні права і обов`язки з приводу придбання харчування, одягу й майна, індивідуалізувався бюджет щодо кожного, в родині відносини стали нестерпними, у зв`язку з чим було припинене спілкування взагалі, що в подальшому призвело до конфліктів та виселення відповідача.

Зазначала, що квартира АДРЕСА_3 була придбана внаслідок об`єднання грошових коштів, одержаних нею у 1997 році від батька ОСОБА_15 в розмірі 3.500 дол. США та одержаних відповідачем від продажу квартири АДРЕСА_1 (в якій вони мешкали) в розмірі 3.500 доларів США. Обставини наявності у неї на рахунку у банку грошових коштів визнаються відповідачем. Обставини наявності у неї грошових коштів на 1/2 частку квартири підтверджуються умовою договору купівлі-продажу квартири від 31 березня 1998 року, де п.1 договору передбачено, що покупці купили квартиру, а п.3 наголошує на одержанні грошових коштів від покупців, тобто і від неї і від відповідача. Особисто складені відповідачем заперечення на позов від 29 квітня 2014 року у справі № 206/2277/14-ц (справа про стягнення неустойки за простроченая сплати аліментів) де зазначається про належність позивачу та відповідачу квартири АДРЕСА_3 на праві спільної сумісної власності.

Зазначала також, що автомобіль NISSAN NOTE 1,6, реєстраційний номер НОМЕР_2 , був придбаний у кредит у 2007 році. З часу припинення спільного проживання (з травня 2013 року по 06 червня 2014 рік включно) нею сплачені особисті грошові кошти на погашення кредиту (суми заборгованості 3.756 доларів США 70 центів і процентів 315 доларів США 17 центів). У зв`язку з необхідністю термінового пересилання дочці ОСОБА_16 грошових коштів на навчання у Федеративній республіці Німеччина, 23 вересня 2014 року автомобіль NISSAN NOTE 1,6, реєстраційний номер НОМЕР_2 , був знятий з обліку та проданий за ціною 110.000 грн., після чого щодо вищезазначеної суми був здійснений обмін на евро і одержані за наслідками обміну грошові кошти в розмірі 5.950 євро були перераховані дочці у Німеччину. Враховуючи те, що грошові кошти були спрямовані на навчання дочки, відповідач надав усну згоду як на продаж автомобіля, так і на цільове використання грошей - на навчання дочки. Отже грошові кошти від продажу автомобіля витрачені на інтереси сім`ї. Правових підстав для визнання по 1/2 часток на автомобіль за позовом відповідача не вбачається, адже автомобіль не перебуває у власності сторін у справі.

Вказувала також, що гараж № НОМЕР_5 , розташований на території депо Нижнє-Дніпровськ вузел, гаражний кооператив «Експрес», був придбаний сторонами у квітні 2001 року., за 1.000 доларів США. У 2014 році, через аварійний стан гаражу (його конструктивних несучих елементів) між нею та ОСОБА_17 , ОСОБА_18 , ОСОБА_19 укладений договір підряду на виконання ремонтних робіт від 20 червня 2014 року. Відповідно до акту виконаних робіт від 01 вересня 2014 року підрядник передав, а замовник прийняв результати робіт, сума робіт і матеріалів склала 8.900 грн. У 2016 році ОСОБА_20 , діючи за її дорученням і за її рахунок, здійснив оплату внеску члена кооперативу в розмірі 600 грн.

Посилалась на те, що під час спільного проживання відповідач зазначив про те, що сторонами набуте спільне рухоме майно техніка та меблі, проте відповідачем не зазначена техніка: пральна машина Вірпул, вартістю 1.500 грн., яку в січні 2016 року забрав відповідач від сусідки; фотоапарат Філіпс, вартстю 2.500 грн. знаходиться у відповідача; фотоапарат придбаний у 2012 році за ціною 4.500 грн.; відеокамера 2008 року, вартістю 3.500 грн.; елекртична дриль, вартістю 2.000 грн.; телевізор LG не може приймати участь в розділі, так як він згорів.

Зазначала також, що 19 вересня 2001 року нею одержані у позику від ОСОБА_3 грошові кошти в розмірі 4.700 доларів США. Цільове призначення одержаних грошей: на операцію доньки ОСОБА_21 .. Дата повернення: до 19 вересня 2006 року. 19 вересня 2006 року між нею та ОСОБА_3 погоджено повернення заборгованості у строк до 19 вересня 2016 року. Грошові кошти витрачені в інтересах сім`ї. На ці гроші проведена операція щодо вродженого пороку серця. На даний час заборгованість не повернута. 31 липня 2006 року нею одержані у позику від ОСОБА_3 грошові кошти в розмірі 6.000 дол. США на ремонт квартири АДРЕСА_3 , що є спільною сумісною власністю сторін. Грошові кошти вона зобов`язана повернути до 31 липня 2016 року. На даний час заборгованість не повернута. 15 серпня 2006 року нею одержані у позику від ОСОБА_4 грошові кошти в розмірі 4.500 доларів США для закінчення ремонту квартири, що належить їй і відповідачу на праві спільної сумісної власності та замовлення м`якої та корпусної меблів. Строк повернення грошей визначений до 25 серпня 2015 року. Грошові кошти витрачені сторонами за цільовим призначенням, в інтересах сім`ї. На даний час заборгованість не повернута. 03 січня 2012 року нею одержані у позику від ОСОБА_5 грошові кошти в розмірі 1.900 євро для оплати забезпечення перебування доньки ОСОБА_16 на навчанні у Німеччині. Строк повернення грошей визнаний до 31 грудня 2017 року. Грошові кошти витрачені сторонами за цільовим призначенням, в інтересах сім`ї. На даний час заборгованість не повернута. 13 січня 2013 року нею одержані у позику від ОСОБА_6 грошові кошти в розмірі 900 євро для оплати навчання доньки ОСОБА_16 у Німеччині. Строк повернення грошей визначений до 31 грудня 2017 року. Грошові кошти витрачені сторонами за цільовим призначенням, в інтересах сім`ї. На даний час заборгованість не повернута. Загальна сума заборгованості за договорами позики, що не виконані нею та відповідачем, складає 15.200 доларів США та 2.800 євро.

Посилаючись на вказані обставини, просила суд здійснити поділ майна спільної сумісної власності:

- визнати за ОСОБА_2 право власності на 1/2 частку квартири АДРЕСА_3 ;

- визнати за ОСОБА_1 право власності на 1/2 частку квартири АДРЕСА_3 ;

- визнати за ОСОБА_2 право власності на 1/2 частку гаражу № НОМЕР_5 , розташований на території депо Нижнє-Дніпровськ вузєл, гаражний кооператив «Експрес»;

- визнати за ОСОБА_1 право власності на 1/2 частку гаражу № НОМЕР_5 , розташованого на території депо Нижнє-Дніпровськ вузел, гаражний кооператив «Експрес»;

- виділити ОСОБА_2 рухоме майно: кухонні меблі з 4-х тумбочок + 4-х навісних шаф + кухонний стіл, вартістю 10.000 грн; вбудовану шафу в дитячій кімнаті, вартістю 7.500 грн; 4-х комфорну плиту + електричну духовку, вартістю 2.500 грн. + 3.500 грн.; чотирьох дверну шафу купе, вартістю 10.000 грн.; сервант, вартістю 25.000 грн. (нею оцінюється 17.000 грн.), загальна сума майна 50500,00 грн.;

- виділити ОСОБА_1 рухоме майно: двоспальний диван і крісло, вартістю 20.000 грн.; два одномісні (дитячі) ліжка, вартістю 10.000 грн.; пилосос Філіпс, вартістю 1.500 грн.; кондиціонер Самсунг, вартістю 3.000 грн.; холодильник Самсунг, вартістю 3.000 грн.; посудомийну машину, вартістю 2.500 грн.; пральну машину Вірпул, вартістю 1.500 грн., яку в січні 2016 року забрав відповідач від сусідки; фотоапарат Філіпс, вартістю 2.500 грн., знаходиться у відповідача; фотоапарат придбаний у 2012 році за ціною 4.500 грн.; відеокамеру Сanon DC 100, 2008 року, вартістю 3.000 грн.; елекртичну дріль, вартістю 2/000 грн. Загальна сума майна 50.500 грн.;

- стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 4.750 грн. в якості 1/2 частини витрат, понесених нею на ремонт гаражу № НОМЕР_5 , розташованого на ткриторії депо Нижнє-Дніпровськ вузел, гаражний кооператив «Експрес»;

- здійснити поділ спільного боргу, шляхом: виділити на користь ОСОБА_2 1/2 частину заборгованості перед кредитором ОСОБА_3 , визначивши обв`язок ОСОБА_2 сплатити на користь ОСОБА_3 заборгованість за договором позики від 19 вересня 2001 року і 31 липня 2006 року в розмірі 5.350 доларів США;

- виділити на користь ОСОБА_1 1/2 частину заборгованості перед кредитором ОСОБА_3 , визначивши обов`язок ОСОБА_1 сплатити на користь ОСОБА_3 заборгованість за договорами позики від 19 вересня 2001 року і 31 липня 2006 року в розмірі 5.350 доларів США;

- виділити на користь ОСОБА_2 1/2 частину заборгованості перед кредитором ОСОБА_4 , визначивши обов`язок ОСОБА_2 сплатити на користь ОСОБА_4 заборгованість за договором позики від 15 серпня 2006 року в розмірі 2.250 доларів США;

- виділити на користь ОСОБА_1 1/2 частину заборгованості перед кредитором ОСОБА_4 , визначивши обов`язок ОСОБА_1 сплатити на користь ОСОБА_4 заборгованість за договором позики від 15 серпня 2006 року в розмірі 2.250 доларів США;

- виділити на користь ОСОБА_2 1/2 частину заборгованості перед кредитором ОСОБА_5 , визначивши обов`язок ОСОБА_2 сплатити на користь ОСОБА_5 заборгованість за договором позики від 03 січня 2012 року в розмірі 950 євро;

- виділити на користь ОСОБА_1 1/2 частину заборгованості перед кредитором ОСОБА_5 , визначивши обов`язок ОСОБА_1 сплатити на користь ОСОБА_5 заборгованість за договором позики від 03 січня 2012 року в розмірі 950 євро;

- виділити на користь ОСОБА_2 1/2 частину заборгованості перед кредитором ОСОБА_6 , визначивши обов`язок ОСОБА_2 сплатити на користь ОСОБА_6 заборгованість за договором позики від 14 січня 2013 року, 21 березня 2013 року, 30 квітня 2013 року в розмірі 450 євро;

- виділити на користь ОСОБА_1 1/2 частину заборгованості перед кредитором ОСОБА_6 , визначивши обов`язок ОСОБА_1 сплатити на користь ОСОБА_6 заборгованість за договором позики від 14 січня 2013 року, 21 березня 2013 року, 30 квітня 2013 року в розмірі 450 євро (т1 а.с.68а-74).

Рішенням Самарського районного суду м.Дніпропетровська від 21 червня 2019 року у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 та зустрічних позовних вимог ОСОБА_2 відмовлено повністю.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 , посилаючись на неповне з`ясування судом обставин справи, порушення норм матеріального права, просить скасувати оскаржуване рішення в частині відмови в задоволенні його позовних вимог та ухвалити нове рішення, яким задовольнити його позовні вимоги повністю, в іншій частині рішення суду залишити без змін.

Апеляційна скарга мотивована тим, що суд першої інстанції не врахував наступного:

- відповідач ОСОБА_2 визнала факт щодо проживання сторонами однією сім`єю, ведення спільного господарства та бюджету і побуту у період з 01 січня по травень 2013 року;

- майно, набуте під час спільного проживання особами, які не перебувають у зареєстрованому шлюбі між собою є об`єктом їхньої спільної сумісної власності.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 просить скасувати оскаржуване рішення в частині відмови в задоволенні її позовних вимог та ухвалити нове рішення, яким задовольнити її позовні вимоги повністю, в іншій частині рішення суду залишити без змін, посилаючись на невідповідність висновків суду встановленим у справі обставинам.

Апеляційна скарга мотивована тим, що суд першої інстанції не врахував наступного:

- висновок суду про те, що ОСОБА_2 не заявляла про поділ квартири є безпідставним;

- судом безпідставно визнано вимоги про поділ заборгованості такими, що стосуються інших витрат на дитину;

- суд не встановив певних обставин: що у зв`язку з необхідністю термінового пересилання дочці ОСОБА_16 грошових коштів на навчання до Федеративної республіки Німеччина, 23 вересня 2014 року автомобіль NISSAN NOTE 1,6, реєстраційний номер НОМЕР_2 , був знятий з обліку та проданий за ціною 110.000 грн., після чого щодо вищезазначеної суми був здійснений обмін на евро і одержані за наслідками обміну грошові кошти в розмірі 5.950 євро, були перераховані дочці у Німеччину; автомобіль Хюндай Гетсв проданий під час спільного проживання, грошові кошти частково витрачені на придбання автомобіля NISSAN NOTE 1,6; свідок ОСОБА_22 в судовому засіданні повідомив суд, що він придбав за довіреністю автомобіль Хюндай Гетс для своєї дружини шляхом оформлення генеральної довіреності.

Згідно з п.1 ч.1 ст.274 ЦПК України у порядку спрощеного позовного провадження розглядаються малозначні справи.

Відповідно до ч.1 ст.368 ЦПК України, справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного провадження, з особливостями встановленими цією главою.

Для цілей цього кодексу малозначними справами є: справи, у яких ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (п.1 ч.6 ст.19 ЦПК України).

Згідно з частиною тринадцятою статті 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Отже, враховуючи викладене, апеляційні скарги ОСОБА_1 та ОСОБА_2 підлягають розгляду в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи та без їх виклику.

Розглянувши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційних скарг та заявлених вимог, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційні скарги підлягають частковому задоволенню, а рішення суду скасуванню з наступних підстав.

Відповідно до ст.ст.263,264 ЦПК України рішення суду повинно бути законним та обґрунтованим та має стосуватися, зокрема питань: чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; які правовідносини сторін випливають із установлених обставин; яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин тощо.

Проте, зазначеним вимогам закону рішення суду не відповідає з огляду на таке.

Статтями 12,81 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Відповідно до ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Розглядаючи позов, суд має встановити фактичні обставини справи виходячи з фактичних правовідносин сторін, але в межах заявлених вимог.

Судом першої інстанції встановлено і підтверджується матеріалами справи, що 20 жовтня 1990 року ОСОБА_1 зареєстрував шлюб із ОСОБА_23 , що підтверджується свідоцтвом про укладення шлюбу, виданого 20 жовтня 1990 року серії НОМЕР_6 , актовий запис 933 (т.1 а.с.7).

13 липня 1992 року шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 розірвано, що підтверджується свідоцтвом про розірвання шлюбу серії НОМЕР_7 від 13 липня 1992 року, запис № 254 (т.1 а.с.8).

27 лютого 1998 року ОСОБА_1 продав ОСОБА_24 квартиру АДРЕСА_4 . Ця квартира належала ОСОБА_1 на підставі реєстраційного посвідчення, виданого та зареєстрованого 22 березня 1996 року Дніпропетровським міським бюро технічної Інвентаризації в реєстровій книзі №ХХХ під реєстровим №46. Продаж квартири вчинено за 7.000 грн., що підтверджується договором купівлі-продажу квартири від 27 лютого 1998 року, посвідченого приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу Повєткіною Н.М., зареєстровано в реєстрі за №290 (т.1 а.с.9).

31 березня 1998 року ОСОБА_2 та ОСОБА_1 купили у ОСОБА_25 , яка діяла в своїх інтересах та як законний представник неповнолітнього сина ОСОБА_26 , квартиру АДРЕСА_5 . Продаж квартири вчинено за 9.960 грн., що підтверджується договором купівлі-продажу квартири від 31 березня 1998 року, посвідченого приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу Повєткіною Н.М., зареєстровано в реєстрі за №1458 (т.1 а.с.10).

15 жовтня 2007 року ОСОБА_2 уповноважила ОСОБА_27 розпоряджатися від її імені (продати, передати в оренду, обміняти, заставляти, керувати) належним їй автомобілем Хюндай Гетс, 2004 року випуску, колір зелений, реєстраційний номер НОМЕР_1 , що підтверджується довіреністю від 15 жовтня 2007 року, посвідченого приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу Перфіловою О.А. (т.2 а.с.84).

17 жовтня 2007 року між ВАТ «Ерсте Банк» та ОСОБА_2 укладено кредитний договір №014/2636/73/05682, за умовами якого остання отримала кредит в розмірі 17.429 доларів 50 центів США строком до 16 жовтня 2014 року із сплатою 10,99 відсотків річних (т.1 а.с.116).

Відповідно до п.2.1 цього договору кредитні кошти призначені на придбання автомобілю Nissan Note, 2007 року випуску.

Згідно п.3.6 цього договору забезпеченням цього договору є автомобіль Nissan Note, 2007 року випуску, вартістю 113.019 грн.

З наданих виписок по особовим рахункам кредит від 17 жовтня 2007 року сплачувала ОСОБА_2 Кредит погашено (т.1 а.с.167-183).

26 січня 2012 року між ПАТ «Акціонерний банк «Експрес-Банк» та ОСОБА_1 укладено кредитний договір №49483/07/к3, відповідно до умов якого останній отримав кредит в розмірі 35.000 грн. строком на 36 місяців, з 26 січня 2012 року по 26 січня 2015 року зі сплатою відсотків в розмірі 24% на рік. Кредит погашався ОСОБА_1 (т.1 а.с.88-94).

З наданих копій документів, переклад з німецької мови на українську мову, засвідчений приватним нотаріусом, донька сторін ОСОБА_16 навчається в університеті у Німеччині, орендує житло, сплачує страховку (т.1 а.с.125-161).

З наданих відповідачем ОСОБА_2 платіжних доручень в іноземній валюті, платіжних доручень на купівлю квитків на літак за 2014-2016 роки, ОСОБА_2 перераховувала кошти ОСОБА_28 , купувала квитки на літак (т.1 а.с.184-200).

20 червня 2014 року між ОСОБА_2 (замовник) та членами кооперативу (підрядники) ОСОБА_20 , ОСОБА_19 , ОСОБА_18 укладено договір підряду на виконання ремонтних робіт. Предметом договору є відновлення та ремонт аварійного гаражу № НОМЕР_5 , розташованого на території депо Нижнє-Дніпровськ вузел «Експрес». У додатку до договору підряду від 20 червня 2014 року перелічені необхідні роботи для відновлення гаражу, включаючи «вскрытие гаража+ремонт замка» (т.1 а.с.201-202).

Згідно акту виконаних робіт від 01 вересня 2014 року до договору підряду від 20 червня 2014 року загальна сума витрат по відновленню гаражу складає 8.900 грн. (т.1 а.с.203).

З квитанції до прибуткового касового ордеру (без номеру і без зазначення номеру гаражу) у 2016 році ОСОБА_20 сплатив у кооператив «Авто-Експрес» членські внески за 2011-2015 роки у розмірі 600 грн. (т1 а.с.204).

З відповіді Територіального сервісного центру №1241, наданого на запит суду 24 жовтня 2016 року за вих. №31/4-1241-1334, станом на 24 жовтня 2016 року транспортний засіб Hyundai Getz 1341, 2004 року випуску, 29 версеня 2004 року зареєстровано на правах приватної власності за ОСОБА_2 з видачею свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_8 та номерних знаків АЕ7312АВ. 05 вересня 2016 року автомобіль було перереєстровано по договору, укладеному в ТСЦ 1241 РСЦ МВС у Дніпропетровській області з видачею свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_9 та номерних знаків АЕ7312АВ на ОСОБА_7 (т.1 а.с.56).

З відповіді Територіального сервісного центру №1241, наданого на запит суду 10 лютого 2017 року за вих. №31/4-1241-172, станом на 10 лютого 2017 року: 16 жовтня 2007 року транспортний засіб Nissan Note, 2007 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_2 , свідоцтво про реєстрацію АЕС 138405, №двигуна НОМЕР_10 , зареєстрований на ОСОБА_2 23 вересня 2014 року даний транспортний засіб знятий з обліку і перереєстрований на нового власника ОСОБА_8 (т.1 а.с.114).

Відповідно до відповіді №86/17 на адвокатський запит про ринкову вартість транспортного засобу від 26 квітня 2017 року, складеної судовим експертом Пилипенком А.І., середня по Україні вартість продажу використовуваного транспортного засобу Nissan Note 1.6і, 2007 року випуску, вид палива бензин, двигун 1598 см.куб., №двигуна НR16265183, у співвідношенні з роком його випуску, пробігу та комплектації, згідно довідкової літератури на 23 вересня 2014 року складає 153.930 грн. (т.2 а.с.4-9).

Згідно відповіді №87/17 на адвокатський запит про ринкову вартість транспортного засобу від 26 квітня 2017 року, складеної судовим експертом Пилипенком А.І., середня по Україні вартість продажу використовуваного транспортного засобу Hyundai Getz 1.3і, 2004 року випуску, вид палива бензин, двигун 1341 см.куб., у співвідношенні з роком його випуску, пробігу та комплектації, згідно довідкової літератури на 05 вересня 2016 року складає 128.370 грн. (т.2 а.с.10-19).

19 вересня 2001 року ОСОБА_2 взяла в борг 4.700 доларів США у ОСОБА_3 на операцію доньки ОСОБА_29 строком до 19 вересня 2006 року, який подовжено до 19 вересня 2016 року, повернуто 1.500 доларів США 25 липня 2018 року, що підтверджується копією розписки, оригінал якої втрачено експертною установою, та відновленою розпискою від 16 січня 2019 року (т.2 а.с.20; т.3 а.с.34).

03 січня 2012 року ОСОБА_2 взяла в борг 1.900 євро у ОСОБА_5 для забезпечення оплати перебування її доньки ОСОБА_16 на навчанні у Німеччині строком до 31 грудня 2017 року, повернуто 150 євро 25 грудня 2018 року, що підтверджується копією розписки, оригінал не надавався, та відновленою розпискою від 16 січня 2019 року (т.2 а.с.21; т.3 а.с.36).

31 липня 2006 року ОСОБА_2 взяла в борг 6.000 доларів США у ОСОБА_3 на ремонт квартири по АДРЕСА_2 , строком до 31 липня 2016 року, повернуто 1.500 доларів США 20 вересня 2018 року, що підтверджується копією розписки, оригінал якої втрачено експертною установою, та відновленою розпискою від 16 січня 2019 року (т.2 а.с.22; т.3 а.с.33).

15 серпня 2006 року ОСОБА_2 взяла в борг 4.500 доларів США у ОСОБА_4 для завершення ремонту та замовлення меблів у квартиру АДРЕСА_6 , де вона проживає з дітьми, строком до 25 серпня 2015 року, повернуто 150 доларів США 01 серпня 2018 року, що підтверджується копією розписки, оригінал якої втрачено експертною установою, та відновленою розпискою від 16 січня 2019 року (т.2 а.с.23; т.3 а.с.35).

13 січня 2013 року ОСОБА_2 взяла в борг 900 євро у ОСОБА_6 для забезпечення навчання своєї доньки ОСОБА_16 у Німеччині строком до 13 січня 2017 року, повернуто 100 євро 25 грудня 2018 року, що підтверджується копією розписки, оригінал якої втрачено експертною установою, та відновленою розпискою від 16 січня 2019 року (т.2 а.с.24; т.3 а.с.37).

Відповідно до висновку експерта за результатами проведення судово-товарознавчої експертизи №659-17 від 20 липня 2017 року визначено вартість майна, що знаходиться по АДРЕСА_2 , а саме: 4-комфортної газової плити, 2005 рік придбання; електричної духової шафи, 2005 рік придбання; двоспального дивану та крісла; LCD телевізор «Філіпс», 2007 рік придбання; кухонних меблів з 4 тумбочок і 4 навісних шаф і кухонного столу 2005р.; вбудованої в стіні шафи; пилососу «Філіпс»; кондіционеру «Самсунг», 2006 рік придбання; холодильнику «Самсунг», 2003 рік придбання; посудомийної машини «Арістон», 2008 рік придбання; два одномісних ортопедичних ліжка з матрацами; чотирьохдверної шафи-купе, складає 30.688 грн.65 коп. Телевізор «LG» з плоским екраном на експертне дослідження не предоставлено (т.2 а.с.35-43).

Відмовляючи в задоволенні первісних та зустрічних позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що не надано належних та допустимих доказів на підтвердження ведення сторонами спільного господарства, побуту та бюджету, що виключає можливість встановлення факту проживання однією сім`єю жінки та чоловіка без реєстрації шлюбу відповідно до норм СК України та визнання права власності на спільно придбане майно у цей період із 2004 року по 2013 рік.

Колегія суддів не може погодитися з таким висновком суду першої інстанції, виходячи з наступного.

Відповідно до частини другої статті 3 СК України сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки.

За положеннями частини другої статті 21 СК України проживання однією сім`єю жінки та чоловіка без шлюбу не є підставою для виникнення у них прав та обов`язків подружжя.

Пунктом 6 рішення Конституційного Суду від 03 червня 1999 №5-рп/99 установлено, що до членів сім`ї належать особи, які постійно мешкають разом та ведуть спільне господарство. Ними можуть бути не тільки близькі родичі, а й інші особи, які не перебувають у безпосередніх родинних зв`язках. Обов`язковою умовою для визнання їх членами сім`ї є факт спільного проживання, ведення спільного господарства, наявність спільних витрат, купівлі майна для спільного користування, участі у витратах на утримання житла, його ремонт і т.п.

Згідно зі статтею 74 СК України, якщо жінка та чоловік проживають однією сім`єю, але не перебувають у шлюбі між собою, майно, набуте ними за час спільного проживання, належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено письмовим договором між ними. На майно, що є об`єктом права спільної власності жінки та чоловіка, які не перебувають у шлюбі між собою, поширюються положення Глави 8 цього Кодексу.

Відповідно до правового висновку, викладеного у постанові Верховного Суду України від 23 вересня 2015 року у справі №6-1026цс15 майно, набуте під час спільного проживання особами, які не перебувають у зареєстрованому шлюбі між собою, є об`єктом їхньої спільної сумісної власності, якщо: 1)майно придбане внаслідок спільної праці таких осіб як сім`ї (при цьому спільною працею осіб слід вважати їхні спільні або індивідуальні трудові зусилля, унаслідок яких вони одержали спільні або особисті доходи, об`єднані в майбутньому для набуття спільного майна, ведення ними спільного господарства, побуту та бюджету); 2)інше не встановлено письмовою угодою між ними. У зв`язку із цим суду під час вирішення спору щодо поділу майна, набутого сім`єю, слід установити не лише факт спільного проживання сторін у справі, а й обставини придбання спірного майна внаслідок спільної праці.

Під час застосування положень статті 74 СК України, яка регулює поділ майна осіб, що проживають у фактичних шлюбних відносинах, судам необхідно врахувати, що правило зазначеної норми поширюється на випадки, коли чоловік та жінка не перебувають у будь-якому іншому шлюбі і між ними склалися усталені відносини, що притаманні подружжю.

Разом з тим, з матеріалів справи вбачається, що відповідач визнала факт проживання з позивачем однією сім`єю без шлюбу в період з 01 січня 2004 року по 27 травня 2013 року, в зустрічній позовній заяві (т.1 а.с.69) ОСОБА_2 зазначала, що фактично сторони припинили спільно проживати однією сім`єю з травня 2013 року, саме з цього часу між сторонами припинилися взаємні права і обов`язки з приводу придбання харчування, одягу майна та індивідуалізувався бюджет кожного.

За таких обставин, сторонами визнано, що в період з 01 січня 2004 року по 27 травня 2013 року сторони постійно мешкали разом та вели спільне господарство, тому колегія суддів вбачає підстави для скасування оскаржуваного рішення в частині відмови у встановленні факту проживання сторін однією сім`єю як чоловіка та жінки в період з 01 січня 2004 року по 27 травня 2013 року з наступним задоволенням цієї вимоги первісного позову ОСОБА_1 .

Зважаючи на те, що як позивач ОСОБА_1 у первісному позові, так і позивач ОСОБА_2 у зустрічному позові, просили поділити майно, придбане внаслідок спільної праці, придбане за період сумісного проживання в період фактичного проживання однією сім`єю.

Колегія суддів, відповідно до вимог ст.ст.69,74 СК України вважає за необхідне задовольнити частково вимоги ОСОБА_1 за первісним позовом та вимоги ОСОБА_2 за зустрічним позовом та здійснити поділ майна подружжя,з урахуванням висновку експерта за результатами проведення судово-товарознавчої експертизи №659-17 від 20 липня 2017 року, здійснивши поділ майна наступним чином.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на наступне майно: одне одномісне ортопедичне ліжко з матрацом, вартістю 1.440 грн.; LCD телевізор «Філіпс», 2007 рік придбання, вартістю 2.053 грн.50 коп; пилосос «Філіпс», модель FC9104, світло-зеленого кольору, вартістю 1.499 грн.40 коп.; холодильник Самсунг COOLTECH, двокамерний, білого кольору, вартістю 2.695 грн.; посудомийну машину Арістон Calgont finish 190, дата придбання 2008 рік, вартістю 389 грн.95 коп.; двоспальні диван та крісло, велюрові, колір хакі з приставними подушками, вартістю 4.350 грн.; кондиціонер Самсунг Д893-03128, 2006 рік придбання, вартістю 719 грн.92 коп., загальна вартість майна 13.147 грн.77 коп?.

Визнати за ОСОБА_2 право власності на наступне майно: одне одномісне ортопедичне ліжко з матрацом, вартістю 1.440 грн.; кухонні меблі з 4 навісних шаф та 4 напільних, виконані за індивідуальним замовленням, фасади МДФ, 2005 рік, вартістю 3.400 грн.; вбудовану шафу (горка), виготовлена з ДСП, фасади біло-зеленого кольору, мають висувні шухляди та антресоль, вартістю 4.020 грн.; 4-комфорну газову плиту Ardo, коричневого кольору, 2005 рік придбання, вартістю 3.506 грн.25 коп.; електричну духову шафу, 2005 рік придбання, вартістю 2.624 грн.63 коп.; 4-х двірну шафу-купе з дзеркалами, колір світлий горіх, вартістю 2.550 грн., загальна вартість майна 17 540 грн.88 коп.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 4.393 грн.11 коп. для порівняння ідеальних частин вартості виділеного майна.

Щодо решти майна, зазначеного у зустрічному позові ОСОБА_2 , яку остання також просила поділити (пральна машина Вірпул, фотоапарат Філіпс, фотоапарат придбаний у 2012 році, відеокамера, електрична дриль), то жодних доказів про придбання цього майна за спільні кошти подружжя під час перебування у шлюбі та місце його знаходження сторонами не надано, як не надано і доказів його існування. Отже не підлягає поділу майно, наявність якого не встановлена на час розгляду справи.

Вимоги позову ОСОБА_1 щодо стягнення з ОСОБА_2 1/2 частки вартості за проданий автомобіль «Nissan Note», 2007 рік випуску, реєстраційний номер НОМЕР_2 , № кузова/шасі НОМЕР_3 , у розмірі 76.965 грн. та стягнення з ОСОБА_2 1/2 частки вартості проданого автомобіля «Hyundai Getz», 1341, кузов № НОМЕР_4 , 2004 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_1 , у розмірі 64.185 грн. задоволенню не підлягають, виходячи з наступного.

Згідно із частиною четвертою статті 368 ЦК України майно, набуте в результаті спільної праці та за спільні грошові кошти членів сім`ї, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором, укладеним у письмовій формі.

Ураховуючи викладене, особам, які проживають однією сім`єю без реєстрації шлюбу, на праві спільної сумісної власності належить майно, набуте ними за час спільного проживання або набуте в результаті спільної праці та за спільні грошові кошти.

Вирішуючи питання щодо правового режиму такого майна, суди зазвичай встановлюють факти створення (придбання) сторонами майна внаслідок спільної праці, ведення спільного господарства, побуту, виконання взаємних прав та обов`язків, з`ясовують час придбання, джерело набуття (кошти, за які таке майно було набуте),а також мету придбання майна, що дозволяє надати йому правовий статус спільної сумісної власності.

Позивач, як сторона по справі, зобов`язаний довести ті обставини, на які він посилається як на підставу своїх вимог, відповідно до ст.81 ЦПК України.

Всупереч ст.81 ЦПК України позивач ОСОБА_1 не навів доказів, що придбання ОСОБА_2 спірних автомобілів «Nissan Note», 2007 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_2 , та «Hyundai Getz», 1341, кузов № НОМЕР_4 , 2004 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_1 , відбувалося з внесенням ним грошових коштів, відсутні підстави вважати, що ОСОБА_1 надавав грошові кошти на придбання вказаних автомобілів, тому вимоги про стягнення з ОСОБА_2 1/2 частки їх вартості за продаж не можуть бути задоволені.

ОСОБА_1 також заявлена вимога про утримання з ОСОБА_2 1/2 суми, що була повернута ним згідно договору №49483/07/кЗ від 26 січня 2012 року у «Акціонерному банку «Експрес-Банк» за період часу з 28 травня 2013 року, а саме: (19432,00+2 541,90)/2=10.986 грн. 95 коп.

Належність майна до об`єктів права спільної сумісної власності визначено статтею 61 СК України, згідно з частиною третьою якої якщо одним із подружжя укладено договір в інтересах сім`ї, то гроші, інше майно, в тому числі гонорар, виграш, які були одержані за цим договором, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя.

Норма частини третьої статті 61 СК України кореспондує частині четвертій статті 65 СК України, яка передбачає, що договір, укладений одним із подружжя в інтересах сім`ї, створює обов`язки для другого з подружжя, якщо майно, одержане за договором, використане в інтересах сім`ї.

За таких обставин за нормами сімейного законодавства умовою належності майна, яке одержане за договором, укладеним одним із подружжя, до об`єктів спільної сумісної власності подружжя є визначена законом мета укладення договору - інтереси сім`ї, а не власні, не пов`язані з сім`єю, інтереси одного з подружжя.

При поділі майна враховуються також борги подружжя та правовідносини за зобов`язаннями, що виникли в інтересах сім`ї.

Таким чином, якщо одним із подружжя укладено договір в інтересах сім`ї, то цивільні права та обов`язки за цим договором виникають в обох із подружжя.

Якщо наявність боргових зобов`язань підтверджується відповідними засобами доказування, такі боргові зобов`язання повинні враховуватись при поділі майна подружжя.

З наданої ОСОБА_1 копії кредитного договору №49483/07/кЗ від 26 січня 2012 року (т.1 а.с.88-91) вбачається, що кредит ОСОБА_1 виданий на споживчі цілі (п.1.5), при цьому позивачем не доведено, що вказаний кредитний договір укладався ним в інтересах сім`ї, тому вимога про утримання з ОСОБА_2 1/2 суми, що була повернута ним згідно договору №49483/07/кЗ від 26 січня 2012 року задоволенню не підлягає.

Щодо вимоги ОСОБА_2 про визнання за ОСОБА_2 та за ОСОБА_1 права власності на 1/2 частку квартири АДРЕСА_3 , колегія суддів вважає, що така вимога підлягає частковому задоволенню, зважаючи на наступне.

Квартира АДРЕСА_6 у АДРЕСА_7 АДРЕСА_8 придбана 31 березня 1998 року ОСОБА_2 та ОСОБА_1 за договором купівлі-продажу квартири, посвідченим приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу Повєткіною Н.М., зареєстровано в реєстрі за №1458 (т.1 а.с.10).

Нормами діючого на той час КпШС України не передбачалося виникнення права спільної сумісної власності чоловіка та жінки, які проживають однією сім`єю без реєстрації шлюбу.

Відповідно до чинного на час виникнення спірних правовідносин законодавства спільною сумісною власністю було тільки майно, нажите подружжям за час шлюбу (стаття 22 КпШС України).

Відповідно до роз`яснень, що містяться в пункті 12 постанови Пленуму Верховного Суду України від 12 червня 1998 року №16 «Про застосування судами деяких норм Кодексу про шлюб та сім`ю України» спори про поділ майна осіб, які живуть однією сім`єю, але не перебувають у зареєстрованому шлюбі, мають вирішуватися згідно з пунктом 1 статті 17 Закону України «Про власність», відповідних норм ЦК Української РСР та з урахуванням пункту 5 постанови Пленуму Верховного Суду України від 22 грудня 1995 року № 20 «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності». Правила статей 22, 28, 29 КпШС України в цих випадках не застосовуються.

Так, згідно із частиною першою статті 17 Закону України «Про власність», який був чинним на час виникнення укладення сторонами договору купівлі-продажу спірної квартири, майно, придбане внаслідок спільної праці членів сім`ї, є їх спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено письмовою угодою між ними.

За змістом п.5 постанови Пленуму Верховного Суду України від 22 грудня 1995 року №29 «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності» (у редакції, яка була чинною на час виникнення спірних правовідносин), розглядаючи позови, пов`язані з спільною власністю громадян, суди повинні виходити з того, що відповідно до чинного законодавства спільною сумісною власністю є не лише майно, нажите подружжям за час шлюбу (статті 16 Закону «Про власність», статті 22 КпШС України), а й майно, придбане внаслідок спільної праці членів сім`ї, або майно, придбане внаслідок спільної праці громадян, що об`єдналися для спільної діяльності, коли укладеною між ними письмовою угодою визначено, що воно є спільною сумісною власністю (пункту 1 статті 17, статті 18, пункту 2 статті 17 Закону України «Про власність»), тощо.

Отже, майно, набуте під час спільного проживання особами, які не перебувають у зареєстрованому шлюбі між собою, є об`єктом їхньої спільної сумісної власності, якщо: 1)майно придбане внаслідок спільної праці таких осіб, як сім`ї (при цьому спільною працею осіб слід вважати їхні спільні або індивідуальні трудові зусилля, унаслідок яких вони одержали спільні або особисті доходи, об`єднані в майбутньому для набуття спільного майна, ведення ними спільного господарства, побуту та бюджету); 2)інше не встановлено письмовою угодою між ними.

Частка в такому майні визначається відповідно до розміру фактичного внеску кожного з них.

З матеріалів справи, а саме: з договору купівлі-продажу від 27 лютого 1998 року вбачається, що продавцем ОСОБА_1 отримано 7.000 грн. від покупця ОСОБА_24 за продаж своєї квартири АДРЕСА_1 .

Приблизно через місяць, 31 березня 1998 року, ОСОБА_1 та ОСОБА_30 придбали спірну квартиру за договором купівлі-продажу квартири, вартість якої склала 10.960 грн.

З урахуванням наведених обставин, ОСОБА_1 під час розгляду справи належними доказами довів, що для придбання спірної квартири він вніс кошти у розмірі 7.000 грн., що складає 64 відсотка вартості вказаної квартири, отримані ним від продажу належного йому на праві власності майна, ОСОБА_2 також зазначала, що кошти від проданої квартири ОСОБА_1 були витрачені на придбання спірної квартири, тому, колегія суддів вважає, що з урахуванням наведеного, квартира АДРЕСА_3 підлягає поділу, шляхом визнання за ОСОБА_1 права власності на 2/3 частки (в ідеальних частках 64/100) вказаної квартири та визнання за ОСОБА_2 1/3 частки (в ідеальних частках 36/100) вказаної квартири.

Вимога ОСОБА_2 про визнання права власності на гараж № НОМЕР_5 , розташований на території депо Нижнє- АДРЕСА_8 вузел, гаражний кооператив Експрес, по 1/2 частині за ОСОБА_1 та ОСОБА_2 задоволенню не підлягає, оскільки позивач не надала суду документів, що підтверджують право власності ОСОБА_1 на вказаний гараж. Вимога ОСОБА_2 про стягнення коштів на ремонт вказаного гаражу, також не може бути задоволена, оскільки документи, що підтверджують право власності на вказаний гараж відсутні, як відсутні підстави вважати, що такий ремонт здійснювався з ініціативи ОСОБА_1 .

Колегія суддів не вбачає підстав для задоволення позовних вимог ОСОБА_2 про здійснення поділу спільного боргу за борговими розписками, оскільки оригінали вказаних боргових розписок втрачені, з копій вбачається, що кошти за розписками ОСОБА_2 позичала на утримання повнолітньої доньки сторін ОСОБА_16 , для оплати її навчання. Так, правовідносини щодо обов`язку батьків утримувати повнолітніх дочку, сина на період навчання регулюються главою 16 СК України, яка зокрема, передбачає обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, у спосіб сплати аліментів (статті 199, 200, 201 цього Кодексу), ОСОБА_2 не позбавлена права звернення з відповідним позовом до батька дитини.

Таким чином, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційні скарги підлягають частковому задоволенню, рішення суду скасуванню з ухваленням нового рішення про часткове задоволення первісних та зустрічних позовних вимог.

В порядку ч.13 ст.141 ЦПК України, зважаючи на результат розгляду справи, колегія суддів вважає за необхідне стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судові витрати в розмірі 3.746 грн.40 коп. ?(які складаються з половини сплачених витрат за проведення експертного дослідження 1.980 грн.80 коп./2=990 грн. 40 коп. (т.2,а.с.42); судовий збір за розгляд справи в суді першої інстанції 1.102 грн.40 коп.; судовий збір за звернення з апеляційною скаргою 1.653 грн.60 коп.) та стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 судові витрати в розмірі 2.756 грн. ?(які складаються з судового збору за розгляд справи в суді першої інстанції 1.102 грн.40 коп.; судового збору за звернення з апеляційною скаргою 1.653 грн. 60 коп.)

Керуючись ст.ст.374,376,382-384 ЦПК України, колегія суддів, -

п о с т а н о в и л а:

Апеляційні скарги ОСОБА_1 , ОСОБА_2 задовольнити частково.

Рішення Самарського районного суду м.Дніпропетровська від 21 червня 2019 року скасувати.

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , про встановлення факту проживання однією сім`єю чоловіка і жінки без шлюбу, поділ майна, що є спільною сумісною власністю задовольнити частково.

Зустрічні позовні вимоги ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , треті особи - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , про поділ майна та зобов`язань за договорами позики задовольнити частково.

Встановити факт проживання однією сім`єю як чоловіка та жінки ОСОБА_1 та ОСОБА_2 без шлюбу в період з 01 січня 2004 року по 27 травня 2013 року.

Визнати за ОСОБА_1 (ІПН НОМЕР_11 ) право власності на наступне майно: одне одномісне ортопедичне ліжко з матрацом, вартістю 1.440 грн.; LCD телевізор «Філіпс», 2007 рік придбання, вартістю 2.053 грн.50 коп; пилосос «Філіпс», модель FC9104, світло-зеленого кольору, вартістю 1.499 грн.40 коп.; холодильник Самсунг COOLTECH, двокамерний, білого кольору, вартістю 2.695 грн.; посудомийну машину Арістон Calgont finish 190, дата придбання 2008 рік, вартістю 389 грн.95 коп.; двоспальний диван та крісло, велюрові, колір хакі з приставними подушками, вартістю 4.350 грн.; кондиціонер Самсунг Д893-03128, 2006 рік придбання, вартістю 719 грн.92 коп., загальна вартість майна 13.147 грн.77 коп?.

Визнати за ОСОБА_2 (ІПН НОМЕР_12 ) право власності на наступне майно: одне одномісне ортопедичне ліжко з матрацом, вартістю 1.440 грн.; кухонні меблі з 4 навісних шаф та 4 напільних, виконані за індивідуальним замовленням, фасади МДФ, 2005 рік, вартістю 3.400 грн.; вбудовану шафу (горка), виготовлена з ДСП, фасади біло-зеленого кольору, мають висувні шухляди та антресоль, вартістю 4.020 грн.; 4-комфорну газову плиту Ardo, коричневого кольору, 2005 рік придбання, вартістю 3.506 грн. 25 коп.; електричну духову шафу, 2005 рік придбання, вартістю 2.624 грн. 63 коп.; 4-х двірну шафу-купе з дзеркалами, колір світлий горіх, вартістю 2.550 грн., загальна вартість майна17 540 грн.88 коп.

Стягнути з ОСОБА_2 (ІПН НОМЕР_12 ) на користь ОСОБА_1 (ІПН НОМЕР_11 ) 4.393 грн.11 коп.

Визнати за ОСОБА_1 (ІПН НОМЕР_11 ) право власності на 2/3 частини (що в ідеальних частках складає 64/100) квартири АДРЕСА_3 .

Визнати за ОСОБА_2 (ІПН НОМЕР_12 ) право власності на 1/3 частини квартири (що в ідеальних частках складає 36/100) АДРЕСА_9 97 АДРЕСА_10 АДРЕСА_8 .

В іншій частині позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про встановлення факту проживання однією сім`єю чоловіка і жінки без шлюбу, поділ майна, що є спільною сумісною власністю та в іншій частині позовних вимог ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , треті особи - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , про поділ майна та зобов`язань за договорами позики відмовити.

Стягнути з ОСОБА_2 (ІПН НОМЕР_12 ) на користь ОСОБА_1 (ІПН НОМЕР_11 ) судові витрати в розмірі 3.746 грн.40 коп.

Стягнути з ОСОБА_1 (ІПН НОМЕР_11 ) на користь ОСОБА_2 (ІПН НОМЕР_12 ) судові витрати в розмірі 2.756 грн.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня її проголошення.

Повний текст постанови складено 10 жовтня 2019 року.

Головуючий: Демченко Е.Л.

Судді: Куценко Т.Р.

Макаров М.О.