Справа № 127/6789/19
Провадження № 2-о/127/183/19
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11.03.2019року Вінницький міський суд Вінницької області

в складі головуючого судді Федчишена С.А.,

при секретарі Підвисоцькій О.Ю.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за заявою ОСОБА_1, за участю заінтересованої особи відділу державної реєстрації актів цивільного стану Управління державної реєстрації Головного територіального управління юстиції у Вінницькій області, про встановлення факту смерті особи на тимчасово окупованій території України,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулась в суд з заявою про встановлення факту смерті особи на тимчасово окупованій території України. Заява мотивована тим, що ІНФОРМАЦІЯ_2 помер чоловік заявника ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3 у віці 75 років, який був зареєстрований за адресою: АДРЕСА_3 на тимчасово окупованій території. Мешкав за адресою: АДРЕСА_1. 12 лютого 2019 року ОСОБА_2 поїхав додому в м. Горлівка, а ІНФОРМАЦІЯ_2 помер у м. Горлівка Донецької області, тобто на тимчасово окупованій території. В заявника наявна довідку про причину смерті від ІНФОРМАЦІЯ_2, яка заповнена лікарем республіканського бюро судово-медичної експертизи Донецької народної республіки ОСОБА_3, та в якій зазначено, що ОСОБА_2, помер ІНФОРМАЦІЯ_2 у віці 75 років, причина смерті - набряк головного мозку Злоякісне новоутворення лівої гемісфери головного мозку. Крім цього, наявне свідоцтво про смерть ОСОБА_2 від ІНФОРМАЦІЯ_2 видане Калінінським відділом записи актів цивільного стану м. Горлівка Державної реєстраційної Палати Міністрів юстиції Донецької Народної Республіки, в якому зазначено, що ОСОБА_2 помер у м. Горлівка Калінінський район. Рішення суду про встановлення факту смерті особи є єдиною підставою для державної реєстрації смерті особи на підставі медичних документів, оформлених медичними закладами на території непідконтрольній українській владі. Встановлення факту, що має юридичне значення, необхідно для державної реєстрації смерті померлої особи, проведеної державним органом України. Просить встановити факт, що має юридичне значення, а саме факт смерті ОСОБА_2, громадянина України, ІНФОРМАЦІЯ_3, місце народження: Україна, Івано - Франківська область, Тлумацький район, село Долина, який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 в м. Горлівка Донецької області у віці 75 років.

В судове засідання заявник не з'явилася згідно вимог заяви, проси розглядати справу у її відсутність.

Представник заінтересованої особи в судове засідання не з'явився, про причини неявки суд не повідомив, хоча про дату, час та місце судового засідання був повідомлений належним чином.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, суд приходить до висновку про наявність правових підстав для задоволення заяви, з наступних підстав.

Суд встановив факт родинних відносин між заявником і померлою особою (свідоцтва про одруження) як чоловік та дружина.

Судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_2 помер чоловік заявника ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3 у віці 75 років, який був зареєстрований за адресою: АДРЕСА_3 на тимчасово окупованій території.

Згідно довідки про причину смерті від ІНФОРМАЦІЯ_2, яка заповнена лікарем республіканського бюро судово-медичної експертизи Донецької народної республіки ОСОБА_3, ОСОБА_2, помер ІНФОРМАЦІЯ_2 у віці 75 років, причина смерті - набряк головного мозку Злоякісне новоутворення лівої гемісфери головного мозку.

Відповідно до свідоцтва про смерть від ІНФОРМАЦІЯ_2 видане Калінінським відділом записи актів цивільного стану м. Горлівка Державної реєстраційної Палати Міністрів юстиції Донецької Народної Республіки, ОСОБА_2 помер у м. Горлівка Калінінський район.

Відповідно до ст. 1 ЗУ «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» тимчасово окупована територія України є невід'ємною частиною території України, на яку поширюється дія Конституції та законів України.

У відповідності до ч.ч. 2, 3 ст. 9 ЗУ «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» будь-які органи, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території та їх діяльність вважаються незаконними, якщо ці органи або особи створені, обрані чи призначені у порядку, не передбаченому законом. Будь-який акт (рішення, документ), виданий органами та/або особами, передбаченими частиною другою цієї статті, є недійсним і не створює правових наслідків.

Частиною 1 статті 4 ЗУ «Про державну реєстрацію актів цивільного стану» визначено, що органами державної реєстрації актів цивільного стану є: центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері державної реєстрації актів цивільного стану; відділи державної реєстрації актів цивільного стану Головного управління юстиції Міністерства юстиції України в Автономній Республіці Крим, головних управлінь юстиції в областях, містах Києві та Севастополі, районних, районних у містах, міських (міст обласного значення), міськрайонних управлінь юстиції (далі відділи державної реєстрації актів цивільного стану); виконавчі органи сільських, селищних і міських (крім міст обласного значення) рад.

Судом встановлено, що орган державної реєстрації актів цивільного стану не має можливості зареєструвати смерть ОСОБА_2 у відповідності до Правил державної реєстрації актів цивільного стану в Україні, затверджених наказом Міністерства юстиції України від 18.10.2000.

Так, п. 1 розділу 5 Правил державної реєстрації актів громадянського стану передбачено, що підставою для державної реєстрації смерті є: а) лікарське свідоцтво про смерть (форма N106/о), форма якого затверджена наказом Міністерства охорони здоров'я України від 08.08.2006року № 545, зареєстрованим у Міністерстві юстиції України 25.10.2006 за N1150/13024 (далі - лікарське свідоцтво про смерть); б) фельдшерська довідка про смерть (форма N106-1/о), форма якої затверджена наказом Міністерства охорони здоров'я України від 08.08.2006року № 545, зареєстрованим у Міністерстві юстиції України 25.10.2006 за N1150/13024 (далі - фельдшерська довідка про смерть); в) лікарське свідоцтво про перинатальну смерть; г) рішення суду про оголошення особи померлою; ґ) рішення суду про встановлення факту смерті особи в певний час; д) повідомлення державного архіву або органів Служби безпеки України у разі реєстрації смерті осіб, репресованих за рішенням несудових та судових органів; е) повідомлення установи виконання покарань або слідчого ізолятора, надіслане разом з лікарським свідоцтвом про смерть.

Відповідно до п. 8 ч. 1 ст. 315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті.

Згідно абз. 2 ч. 1 ст. 317 ЦПК України заява про встановлення факту смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, може бути подана родичами померлого або їхніми представниками до суду за межами такої території України.

Ґрунтуючись на Консультативному висновку Міжнародного суду (ООН) у справі «Кіпр проти Туреччини» (Cyprus v. Turkey)(Страсбург, 10 травня 2001 року заява №25781/94), Європейський суд з прав людини наголосив, що першочерговим завданням щодо прав, передбачених Конвенцією, завжди має бути їх ефективна захищеність на території Договірних Сторін, навіть якщо частина цієї території знаходиться під ефективним контролем іншої Договірної Сторони. У справі Намібії так званого «намібійського винятку» зазначений виняток полягає у тому, що не можуть визнаватися недійсними всі документи, видані на окупованій території, оскільки це може зашкодити правам мешканців такої території. Зокрема недійсність не може бути заснована до таких документів як, наприклад, реєстрація народжень, смертей і шлюбів, невизнання яких може завдати лише шкоди особам, які проживають на такій території. Враховуючи наведену практику ЄСПЛ, а також ключове значення, яке має встановлення факту народження або смерті особи для реалізації майнових та особистих немайнових прав заявників, рішення суду в такій категорії справ має ґрунтуватися на дотриманні вимог ЦПК України щодо повного і всебічного з'ясування обставин справ на підставі всіх поданих особами, які беруть участь у справі, доказів у сукупності, в тому числі з урахуванням документів, які видані органами та установами, що знаходяться на такій території.

На підставі вищевикладеного, враховуючи обставини справи, зумовлені фактичним настанням смерті особи на тимчасово окупованій території України, відсутністю у заявника лікарського свідоцтва про смерть, встановленого діючим законодавством України форми, та неможливістю проведення державної реєстрації смерті особи, суд приходить до висновку про законність та обґрунтованість заяви щодо встановлення факту смерті особи, оскільки реєстрація смерті останнього не можлива без відповідного рішення суду, а тому заява підлягає задоволенню.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 7, 10, 76-82, 89, 263, 264, 265, 268, 273, 315, 317, 319, 354 ЦПК України, суд,-

ВИРІШИВ:

Заяву задовольнити.

Встановити факт смерті громадянина України ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3, уродженця Україна, Івано - Франківська область, Тлумацький район, село Долина, який помер на тимчасово окупованій території України ІНФОРМАЦІЯ_2 в м. Горлівка Донецької області у віці 75років.

Рішення суду допустити до негайного виконання.

Рішення суду може бути оскаржене до Апеляційного суду Вінницької області протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст судового рішення складений 11.03.2019 року.

ОСОБА_1, АДРЕСА_1, паспорт НОМЕР_1.

Відділ державної реєстрації актів цивільного стану Управління державної реєстрації Головного територіального управління юстиції у Вінницькій області, м. Вінниця, вул. Хмельницьке шосе, 7, .

Суддя: