Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"03" жовтня 2019 р. Дніпровський районний суд м. Києва в складі:

головуючої судді Яровенко Н.О.,

при секретарі Локотковій І.С.,

за участю:

позивача ОСОБА_1 ,

відповідача ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін в м. Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на малолітню дитину, -

в с т а н о в и в:

07 серпня 2019 року ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_2 з вимогами стягнути аліменти на утримання сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 2 000,00 грн. щомісячно, але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму на місяць до досягнення дитиною повноліття.

Позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що позивач та відповідач перебували у зареєстрованому шлюбі. Від цього шлюбу у них народилась дитина - ОСОБА_3 . ІНФОРМАЦІЯ_1 . Сторони майже три роки проживають окремо. Та відповідно до рішення Дніпровського районного суду м. Києва від 28 квітня 2017 року - розірвано. Дитини проживає разом з позивачем та знаходиться на повному її утриманні. Відповідач участі в утриманні дитини не приймає та ніякої матеріальної допомоги не надає. Відповідно до розрахунків позивача в середньому суму яка витрачається на утримання дитини складає 4 175 грн. Вона погоджується покриття даної суми в розмірі 50 % і вважає за справедливе якщо відповідач погодиться на сплату аліментів на утримання сина ОСОБА_4 в твердій грошовій сумі в розмірі 2 000 грн. щомісячно.

Позивач в судовому засіданні позовні вимоги підтримала в повному обсязі та додатково пояснила, що відповідач не надає їй коштів на утримання дитини. Кожного місяця він особисто в руки дає мину ОСОБА_5 гроші і розмірі 1500 грн., але їй приходиться дані кошти просити у сина для того щоб утримувати його, а саме : купляти одяг, продукти, давати на кишенькові розтрати та на прогулянки з друзями. Позивач повідомила, що вона не заперечує на суму аліментів в розмірі 1 500 гривень, однак свої позовні вимоги в даній частині не змінювала.

Відповідач в судовому засіданні визнав позовні вимоги частково, а саме зазначив, що згоден сплачувати аліменти на утримання дитини в розмірі 1500 гривень. Так як на даний час він офіційно не працевлаштований, тому аліменти в розмірі 2 000 гривень є дня нього значною сумою.

Суд, заслухавши пояснення позивача та відповідача, дослідивши матеріали справи, оцінивши наявні у справі докази у їх сукупності, приходить до наступного висновку.

Декларацією прав дитини, прийнятою Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року, у принципі 6 проголошено, що дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові і розуміння. Вона повинна, коли це можливо, рости під опікою і відповідальністю своїх батьків і в усякому випадку в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості.

Відповідно до ст. 150 СК України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної освіти, готувати її до самостійного життя. Передача дитини на виховання іншим особам не звільняє батьків від обов`язку батьківського піклування щодо неї.

Ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва 14 серпня 2019 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на малолітню дитину в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін.

Як убачається з матеріалів справи, 27 грудня 2005 року сторони зареєстрували шлюб, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії НОМЕР_1 виданий Відділом реєстрації актів цивільного стану Дніпровського районного управління юстиції у м. Києві.

04 лютого 2006 року від даного шлюбу у позивача та відповідача народилась дитина - ОСОБА_3 (а.с. 5)

Згідно положень ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Відповідно до ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення.

Таким чином, судовий (спірний) спосіб виконання обов`язку утримувати дитину, тобто стягнення аліментів на підставі рішення суду, є можливим у разі відсутності домовленості (договору) між батьками про сплату аліментів.

За змістом зазначених норм права будь-які витрати на утримання дітей мають визначатись за домовленістю між батьками або за рішенням суду.

При цьому слід враховувати, що у разі спору суд має визначати не лише сам факт стягнення витрат, а також їх розмір.

Отже, спір щодо витрат на утримання дитини може містити незгоду між батьками, як щодо самого факту сплати аліментів так і щодо розміру аліментів, які сплачуються добровільно.

Факт відсутності у батька або матері можливості надавати дитині відповідного розміру утримання не фігурує в переліку обставин, які враховуються судом при визначенні розмірів аліментів. Ця обставина не звільняє батьків від обов`язку по утриманню дитини.

Як роз`яснено у п. 17 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року за №3 «Про застування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», за відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину той із них, з ким вона проживає, вправі звернутися до суду з відповідним позовом. Згідно з ч. 3 ст. 181 СК аліменти на дитину присуджуються в частці від заробітку (доходу) її матері, батька (ст. 183 цього Кодексу) або в твердій грошовій сумі (ст. 184 СК) і виплачуються щомісячно. Вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати: стан здоров`я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж зазначений у ч. 2 ст. 182 СК. При цьому необхідно мати на увазі, що зміна законодавства в частині визначення мінімального розміру аліментів на одну дитину не є підставою для перегляду постановлених раніше судових рішень про їх стягнення. Що ж до максимального розміру аліментів, які стягуються з боржника, то відповідно до ч. 3 ст. 70 Закону України від 21 квітня 1999 р. № 606-XIV «Про виконавче провадження» він не повинен перевищувати 50 відсотків заробітної плати цієї особи.

При визначенні розміру аліментів на утримання дитини, суд виходить з матеріального становища кожної із сторін спору, малолітня дитина проживає разом з матір`ю, перебуває на її утриманні, відповідно до вимог сімейного законодавства дитина має право на отримання матеріальної допомоги з боку своїх батьків.

Відповідач в судове засідання не з`явився, подав заяву в якій позовні вимоги визнав частково так, як за усною домовленістю сторін позивач та відповідач погодили суму аліментів в розмірі 2 тисячі гривень, тому в сукупності оцінених судом доказів, є підстави вважати, що відповідач спроможний надавати матеріальну допомогу на утримання малолітньої дитини.

Судом встановлено, що наданий час відповідач офіційно не працевлаштований та сплачувати аліменти в розмірі 2 000 гривень для нього є значною сумою, а також враховуючи те, що відповідачем неодноразово сплачувалися кошти в розмірі 1500 гривень, тому суд приходить до висновку, що відповідач спроможний надавати матеріальну допомогу на утримання дитини в розмірі 1 500 гривень.

Виходячи з положень ст. 184 СК України суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі.

Згідно ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову.

За положенням ч. 8 ст.7 СК України, регулювання сімейних відносин має здійснюватись із максимально можливим урахуванням інтересів дитини, непрацездатних членів сім`ї.

Відповідно до ч. 1 ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства», на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці.

Визначаючи розмір аліментів, який підлягає стягненню із відповідача на користь позивача на утримання малолітнього сина - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , суд виходить з того, що відповідач неодноразово надав кошти в розмірі 1 500 гривень, а також, те, що в своїх усних поясненнях позивача не заперечувала на розмір аліментів в сумі 1500 гривень, суд приходить до висновку, що позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на малолітню дитину є обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню частково, а тому суд присуджує стягнути з ОСОБА_2 аліменти на користь ОСОБА_1 на утримання малолітньої дитини - сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 у розмірі 1 500 грн. щомісячно, починаючи з 07 серпня 2019 року та до досягнення дитиною повноліття

На підставі п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України, суд допускає негайне виконання рішення суду в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць.

Відповідно до ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову, тобто з 07 серпня 2019 року.

Враховуючи наведене та керуючись ст. ст. 150, 180, 181, 182, 184, 191 СК України, ст.ст. 10, 12, 13, 18, 76, 81, 89, 141, 258, 259, 263-265, 268 ЦПК України, суд,

в и р і ш и в:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (РНОКПП НОМЕР_2 , адреса: АДРЕСА_1 ) аліменти на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 (РНОКПП НОМЕР_3 , адреса: АДРЕСА_2 ) на утримання неповнолітньої дитини: сина - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 в розмірі 1500 грн. щомісячно, починаючи з 07.08.2019 року і до досягнення дитиною повноліття.

В решті позову відмовити.

Рішення підлягає негайному виконанню в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повний текст рішення складено 04 жовтня 2019 року.

Суддя Н.О. Яровенко