ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/27/19 Справа № 210/84/16-ц Суддя у 1-й інстанції - Вікторович Н.Ю. Суддя у 2-й інстанції - Зубакова В. П.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 жовтня 2019 року м.Кривий Ріг

Справа № 210/84/16-ц

Дніпровський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді - Зубакової В.П.

суддів - Барильської А.П., Бондар Я.М.

секретар судового засідання - Євтодій К.С.

сторони:

позивач - ОСОБА_1 ,

відповідач - Публічне акціонерне товариство «АрселорМіттал Кривий Ріг»,

розглянувши у спрощеному позовному провадженні у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу позивача ОСОБА_1 на рішення Дзержинського районного суду м.Кривого Рогу від 22 червня 2018 року, яке ухвалено суддею Вікторович Н.Ю. о 16 годині 51 хвилині у місті Кривому Розі Дніпропетровської області та повне судове рішення складено 02 липня 2018 року, -

В С Т А Н О В И В:

У січні 2016 року позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Публічного акціонерного товариства «АрселорМіттал Кривий Ріг» (надалі - ПАТ «АрселорМіттал Кривий Ріг»), треті особи Відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України в місті Кривому Розі Дніпропетровської області, Головне управління Держпраці у Дніпропетровській області, про визнання нещасного випадку таким, що пов`язаний з виробництвом та зобов`язання вчинити певні дії, відшкодування шкоди заподіяної ушкодженням здоров`я.

Позов мотивовано тим, що позивач працює на посаді вальцювальника стана гарячого прокату 6 розряду сортопрокатного цеху №1 прокатного департаменту ПАТ «АрселорМіттал Кривий Ріг».

28 червня 2015 року позивач працював у зміну з 07:00 до 15:00 години на дрібносортовому стані 250-1, де о 13 годині 40 хвилин сталося «буріння» розкату на кліті №5 чорнової групи. Для різання та видалення розкату, позивач почав розмотувати гумотканинні рукави газорізальної апаратури, однак, під час протягування рукавів через площадку, в районі чорнової групи, стався зрив гумових рукавів. Позивач ОСОБА_1 вирішив під`єднати шланги, для чого присів на праве коліно та руками, з великим зусиллям, з`єднав відрізки гумових рукавів.

Оскільки гумові рукава, як на кисень, так і на газ, мали однакове розпізнавальне забарвлення (що є неприпустимим), при з`єднанні гумових рукавів позивач отримав сильний удар в ділянку лівого ока. Кровотечи не було, у зв`язку з чим він вирішив піти на 6-й пост, щоб прикласти холодну воду до обличчя, і лише там зрозумів, що не бачить на ліве око.

У зв`язку з відсутністю коштів на мобільному телефоні, позивач зателефонував дружині з телефону оператора по управлінню ОСОБА_2 та повідомив її про отриману травму, а вже остання повідомила його батьків.

У цей час на 6-й пост підійшов майстер виробництва ОСОБА_3 (безпосередній керівник позивача), а згодом і старший вальцювальник ОСОБА_4 , які бачили пошкоджене око позивача.

Майстер ОСОБА_3 сказав позивачу, що він може йти і він пішов на контрольно-пропускний пункт №39, де його чекали батьки, їх знайома медсестра та водій. Вони разом поїхали до позивача додому, де той перевдягнувся і взяв паспорт, а потім вони разом поїхали до 4-ї лікарні на приймальний покій офтальмологічного відділення. Разом з ними, також поїхала і дружина позивача.

О 15 годині 00 хвилин вони приїхали до лікарні, де позивача ОСОБА_1 залишили на лікування у стаціонарному відділенні. В цей день до лікарні приїздили ОСОБА_3 та начальник зміни ОСОБА_5 , а також ОСОБА_6 і ОСОБА_7 , які переконували позивача повідомити лікаря, що травма побутова, однак він відмовився, у зв`язку з чим ОСОБА_3 наполягав на написанні пояснювальної записки, зміст якої надиктовував позивачеві, та наполіг на складанні заяви від 28.06.2015 року із проханням відпустити позивача з роботи на годину раніше за сімейними обставинами.

Зважаючи на те, що у позивача боліли очі й він хотів щоб все швидше закінчилося, він написав заяву та навіть частину пояснювальної записки, а вже потім зрозумів, що йому не потрібно цього робити, у зв`язку з чим пояснювальна записка так і не була дописана до кінця.

В місті Кривому Розі позивач лікувався десять днів, а потім був направлений до лікарні імені Мечникова у місті Дніпрі, де йому провели операцію по закріпленню сітківки та заміни кришталика ока. Всі витрати на лікування у розмірі 22 600,000 грн. понесли його батьки.

За результатом розслідування нещасного випадку, який стався з ОСОБА_1 28 червня 2015 року, складено Акт форми Н-5, з яким позивач не був згоден та звернувся зі скаргою до Криворізького гірничопромислового територіального управління Державного комітету України з промислової безпеки, охорони праці та гірничого нагляду (надалі - Держгірпромнагляд»), яким було видано припис про проведення повторного розслідування нещасного випадку.

Комісією, що утворена наказом від 14 вересня 2015 року №1099 по ПАТ «АрселорМіттал Кривий Ріг», у період з 14 вересня 2015 року по 16 листопада 2015 року проведено повторне розслідування нещасного випадку.

За результатами повторного розслідування нещасного випадку, комісією було складено Акт форми Н-5 від 10 листопада 2015 року, яким визнано нещасний випадок таким, що не пов`язаний з виробництвом.

Вважає, що фактично комісія не здійснила проведення розслідування нещасного випадку, знову приховала від роботодавця та органів державного нагляду за охороною праці нещасний випадок, що стався з ним на підприємстві.

Під час розгляду справи, на виконання припису Головного управління Держпраці у Дніпропетровській області від 16.08.2017 року №2/1.1, виданого у зв`язку з надходженням 03.08.2017 року скарги від вальцювальника стана гарячого прокату сортопрокатного цеху №1 прокатного департаменту ПАТ «АрселорМіттал Кривий Ріг» ОСОБА_1 , у період з 30 січня 2018 року по 23 лютого 2018 року комісія провела повторне розслідування нещасного випадку та не пов`язала нещасний випадок з виробництвом, про що складено Акт форми Н-5 від 26 лютого 2018 року.

Посилаючись на те, що комісія знову склала акт з поршенням вимог Закону України «Про охорону праці», акт не розглянутий і не затверджений роботодавцем - Генеральним директором Публічного акціонерного товариства «АрселорМіттал Кривий Ріг», уточнивши позовні вимоги, позивач просив суд: визнати нещасний випадок, який стався 28 червня 2015 року таким, що пов`язаний з виробництвом; зобов`язати ПАТ «АрселорМіттал Кривий Ріг» скласти акт за формою Н-1 про нещасний випадок на виробництві, що стався 28 червня 2015 року з ОСОБА_1 , стягнути з ПАТ «АрселорМіттал Кривий Ріг» на користь ОСОБА_1 суму коштів затрачених на медикаменти у розмірі 22600,00грн., та моральну шкоду в розмірі 122 000,00грн.

Ухвалою Дзержинського районного суду м.Кривого Рогу від 06 квітня 2016 року до участі у справі залучено у якості третьої особи Первинну профспілкову організацію Всеукраїнської профспілки працівників науки, виробництва та фінансів Публічного акціонерного товариства «АрселорМіттал Кривий Ріг».

Ухвалою Дзержинського районного суду м.Кривого Рогу від 17 жовтня 2017 року третю особу Відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України в місті Кривому Розі Дніпропетровської області замінено на її правонаступника Криворізьке відділення Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Дніпропетровській області.

Рішенням Дзержинського районного суду м.Кривого Рогу від 22 червня 2018 року в задоволенні позовних вимог відмовлено.

В апеляційній скарзі позивач ОСОБА_1 просить змінити рішення суду та викласти резолютивну частину рішення суду у наступній редакції: «Позовні вимоги ОСОБА_1 до ПАТ «АрселорМіттал Кривий Ріг» про визнання нещасного випадку таким, що пов`язаний з виробництвом та зобов`язання вчинити певні дії, відшкодування шкоди заподіяної ушкодженням здоров`я є передчасними, оскільки в разі незгоди потерпілого зі змістом акта про нещасний випадок питання вирішуються посадовою особою органу державного нагляду за охороною праці, а тому у їх задоволенні слід відмовити».

В обґрунтування апеляційної скарги позивач зазначив, що 23.05.2018 року він отримав відповідь на своє звернення до Держпраці щодо незаконності відмови роботодавця скласти акт про нещасний випадок на виробництві, в якій його повідомлено, що Держпраці розгляне дане питання після вирішення даного цивільного спору, у зв`язку з чим позивач звернувся до адміністративного суду з позовною заявою про визнання бездіяльності суб`єкта владних повноважень з не розгляду його звернення протиправною та зобов`язання вчинити дії з розгляду його звернення. При цьому, позивач письмово поінформував суд про зміни обставин, якими він обґрунтував позовні вимоги, та про те, що ним подано адміністративний позов до Державної служби України з питань праці з тих самих підстав, однак суд не зупинив провадження у справі та ухвалив незаконне рішення.

Крім того, позивач вважає рішення суду незаконним з підстав однобічності та невідповідності висновків суду обставинам справи. Зокрема, на думку позивача, судом не було надано належної оцінки поясненням свідків, які підтвердили викладені ним обставини, та дійшов помилкового висновку про те, що оспорюваний акт підписано уповноваженою особою, адже за Статутом ПАТ «АрселорМіттал Кривий Ріг» акт про проведення розслідування нещасного випадку повинен бути розглянутий і затверджений Генеральним директором, як роботодавцем, а не керівником служби охорони праці підприємства.

До того ж, на думку позивача, судом порушено норми процесуального права та розглянуто справу у порядку спрощеного позовного провадження, що є обов`язковою підставою для скасування рішення суду.

У відзиві на апеляційну скаргу, до якого додано докази надсилання копій відзиву та доданих до нього документів іншим учасникам справи, відповідач ПАТ «АрселорМіттал Кривий Ріг» зазначає, що оскаржуване судове рішення є законним та обґрунтованим, в процесі розгляду справи суд не порушив норм ні матеріального, ні процесуального права, а тому рішення суду слід залишити без змін, а апеляційну скаргу - без задоволення.

Ухвалою Дніпровського апеляційного суду від 15 січня 2019 року прийнято відмову позивача ОСОБА_1 від позовних вимог до ПАТ «АрселорМіттал Кривий Ріг» в частині стягнення грошових коштів, витрачених на медикаменти, у розмірі 22600,00 грн. та відшкодування моральної шкоди у розмірі 122 600,00 грн.

Рішення Дзержинського районного суду м.Кривого Рогу від 22 червня 2018 року про відмову у задоволенні позову ОСОБА_8 до ПАТ «АрселорМіттал Кривий Ріг» в частині стягнення грошових коштів, витрачених на медикаменти, у розмірі 22600,00 грн. та відшкодування моральної шкоди у розмірі 122 600,00 грн. - визнано нечинним.

Провадження у справі за позовною заявою ОСОБА_1 до ПАТ «АрселорМіттал Кривий Ріг» в частині стягнення грошових коштів, витрачених на медикаменти, у розмірі 22600,00 грн. та відшкодування моральної шкоди у розмірі 122 600,00 грн. - закрито.

Ухвалою Дніпровського апеляційного суду від 29 січня 2019 року частково задоволено клопотання ОСОБА_1 та призначено по справі судово-медичну експертизу, провадження у справі зупинено до надходження висновку експерта.

Згідно висновку експерта №77 від 05 червня 2019 року у ОСОБА_1 (внаслідок травмування на виробництві 28.06.2015 року) встановлено ушкодження у вигляді контузії лівого ока тяжкого ступеню, гіферми, гемофтальму, травматичного мідріазу, підвивиху кришталика лівого ока, відшарування сітківки ока, які під час травматичного процесу призвели до наслідків: артефакції, деструкції скловидного тіла, складного міопічного астигматизму.

Встановлені тілесні ушкодження могли виникнути від дії тупого твердого предмету, яким міг бути і фрагмент рукава газового різака (гумового шлангу), що не суперечить даним, вказаним в позовній заяві ОСОБА_1 від 30.12.2015 року.

Встановлені тілесні ушкодження, за ознакою стійкої втрати професійної працездатності, відносяться до середнього ступеня тяжкості, що відповідає вимогам Наказу МОЗ України №420 від 05.06.2012 року, згідно таблиці 11.3., відсоток втрати професійної працездатності у зв`язку з наявністю артифакції на лівому оці внаслідок травми 2015 року, складає 10-15%; п.2.2.3. «Правил судово-медичного визначення ступеню тяжкості тілесних ушкоджень».

Ухвалою Дніпровського апеляційного суду від 23 липня 2019 року провадження у справі за апеляційною скаргою позивача ОСОБА_1 на рішення Дзержинського районного суду м.Кривого Рогу від 22 червня 2018 року за позовом ОСОБА_1 до ПАТ «АрселорМіттал Кривий Ріг» поновлено та призначено справу до апеляційного розгляду на 10:10 годину 08 жовтня 2019 року.

Заслухавши суддю-доповідача, позивача ОСОБА_1 та його представника ОСОБА_9 , які, кожен окремо, підтримали заявлені вимоги та наполягали на їх задоволенні, представника відповідача ПАТ «АрселорМіттал Кривий Ріг»- Стаднік Я.В., представників третіх осіб Криворізького відділення Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Дніпропетровській області- Бершадську Л.С., Головного управління Держпраці у Дніпропетровській області - Гак С.П., які, кожна окремо, заперечувала проти доводів апеляційної скарги та просили залишити її без задоволення, представника третьої особи Первинної профспілкової організації Всеукраїнської профспілки працівників науки, виробництва та фінансів ПАТ «АрселорМіттал Кривий Ріг»- Струкова С.М., який надав пояснення по суті заявлених вимог та просив їх задовольнити, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах заявлених позовних вимог, доводів апеляційної скарги та відзиву на неї, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що 24 липня 2015 року в.о. директора департаменту з охорони праці ПАТ «АрселорМіттал Кривий Ріг» Кириленко О.В . було затверджено акт проведення розслідування (спеціального розслідування) нещасного випадку, що стався 28 червня 2015 року на ПАТ «АрселорМіттал Кривий Ріг» з ОСОБА_1 , згідно якого комісією не визнано випадок таким, що пов`язаний з виробництвом (т. 1 а.с.157-160).

20 серпня 2015 року ОСОБА_1 на адресу Криворізького гірничопромислового територіального управління Держгірпромнагляду було подано скаргу про незгоду з висновками комісії з розслідування обставин та причин настання нещасного випадку, що стався з ним 28 червня 2015 року.

07 вересня 2015 року Криворізьким гірничопромисловим територіальним управлінням Держгірпромнагляду видано припис №2-09/1 про проведення повторного розслідування нещасного випадку, який стався 28 червня 2015 року з вальцювальником стану гарячого прокату шостого розряду сортопрокатного цеху №1 прокатного департаменту ПАТ «АрселорМіттал Кривий Ріг» з ОСОБА_1 , скласти акти за формою Н-5 та Н-1 (у разі визнання нещасного випадку таким, що пов`язаний з виробництвом).

17 листопада 2015 року директором департаменту з охорони праці Публічного акціонерного товариства «АрселорМіттал Кривий Ріг» Михаєнко Є.В. затверджено акт проведення розслідування (спеціального розслідування) нещасного випадку, що стався 28 червня 2015 року на ПАТ «АрселорМіттал Кривий Ріг» з ОСОБА_1 , згідно якого комісією вдруге не визнано випадок таким, що пов`язаний з виробництвом (т. 1 а.с.16-25).

Враховуючи скарги ОСОБА_1 та незгоду його з висновками про обставини і причини настання нещасного випадку, Головним управлінням Держпраці у Дніпропетровській області були винесені приписи, на підставі яких проводились повторні розслідування нещасного випадку.

26 лютого 2018 року директором департаменту з охорони праці та промислової безпеки Публічного акціонерного товариства «АрселорМіттал Кривий Ріг» ОСОБА_12 було затверджено акт проведення нещасного випадку, що стався 28 червня 2015 року на ПАТ «АрселорМіттал Кривий Ріг» з ОСОБА_1 , згідно якого, ознайомившись з пояснювальною запискою вальцювальника стана гарячого прокату сортопрокатного цеху №1 прокатного департаменту Публічного акціонерного товариства «АрселорМіттал Кривий Ріг» ОСОБА_1 І.І. від 05 лютого 2018 року та його пропозицією від 09 лютого 2018 року, з його заявою від 30 червня 2015 року, скаргою до Криворізького гірничопромислового територіального управління Держгірпромнагляду від 20 серпня 2015 року, пояснювальними записками та протоколами опитування ОСОБА_1 та причетних осіб (доданих до матеріалів проведеного в період з 30 червня 2015 року по 24 липня 2015 року розслідування заяви ОСОБА_1 , від 30 червня 2015 року, доданих до матеріалів розслідування проведеного в період з 14 вересня 2015 року по 16 листопада 2015 року), інформацією лікувальних закладів, протоколом проведення 24 липня 2015 року натурного моделювання заявлених ОСОБА_1 обставин, іншою документацією, враховуючи, що вальцювальник стана гарячого прокату ОСОБА_1 про отримання ним будь-яких пошкоджень 28 червня 2015 року не повідомив членів бригади та керівника робіт, не звертався до фельдшерських пунктів підприємства для огляду та надання медичної допомоги у зв`язку з отриманням ним ушкоджень під час виконання трудових обов`язків, суперечить в своїх письмових та усних поясненнях та заявах, та взявши до уваги інші матеріалі попередніх розслідувань, керуючись вимогами п.14 «Порядку проведення розслідування та ведення обліку нещасних випадків, професійних захворювань і аварій на виробництві» (затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 30 листопада 2011 року №1232), комісія не встановила факт отримання ОСОБА_1 28 червня 2015 року ушкоджень при вказаних ним обставинах, нещасний випадок з вальцювальником стана гарячого прокату сортопрокатного цеху №1 прокатного департаменту Публічного акціонерного товариства «АрселорМіттал Кривий Ріг» з ОСОБА_1 визнала таким, що не підпадає під вимоги п.15 «Порядку проведення розслідування та ведення обліку нещасних випадків, професійних захворювань і аварій на виробництві» та не пов`язаний з виробництвом. Акт розслідування за формою Н-5 від 17 листопада 2015 року визнано вважати таким, що втратив чинність. Комісія не вбачила осіб, дії або бездіяльність яких призвели до нещасного випадку, оскільки факт настання нещасного випадку не встановлено (т. 2 а.с.232-237).

Відповідно наказу №1329 від 02 листопада 2017 року та наказу №129 від 30 січня 2018 року Генеральний директор ОСОБА_14 делегував свої повноваження по підписанні розпорядчих документів на підприємстві заступникам Генерального директора та директорам окремих департаментів (т. 3 а.с.19-22, 23).

Ухвалюючи рішення про відмову в задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що Порядком проведення розслідування та ведення обліку нещасних випадків, професійних захворювань і аварій на виробництві, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 20 листопада 2011 року №1232, та Законом України «Про охорону праці» затвердження чи перегляд затвердженого акта за формою Н-5, порядок визнання чи невизнання нещасного випадку таким, що пов`язаний з виробництвом, та складення акта за формою Н-1, належить до повноважень посадової особи органу Держгірпромнагляду, рішення якої може бути оскаржено у судовому порядку, а суд не наділений такими повноваженнями.

Проте, з таким висновком суду першої інстанції погодитись не можна.

Так, за вимогами ст.ст. 263,264 ЦПК України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Рішення є законним тоді, коли суд, виконавши всі вимоги цивільного процесуального законодавства і всебічно перевіривши обставини, вирішив справу відповідно до норм матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, а за їх відсутності на підставі закону, ;що регулює подібні відносини, або керуючись загальними засадами і змістом законодавства України.

Обґрунтованим визнається рішення, у якому повно відображені обставини, що мають значення для цієї справи, висновки суду про встановлені обставини і правові наслідки є вичерпними, відповідають дійсності і підтверджуються достовірними доказами, дослідженими в судовому засіданні.

При ухваленні рішення суд зобов`язаний з`ясувати питання, зокрема, щодо: наявності обставин (фактів), якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та навести докази на їх підтвердження; наявності інших фактичних даних, які мають значення для вирішення справи; правовідносин, зумовлених встановленими фактами. У рішенні суду обов`язково повинні бути зазначені встановлені судом факти і відповідні їм правовідносини.

Суд першої інстанції ухвалюючи рішення названих вимог закону не дотримався.

Захист прав, свобод та інтересів працівників усіх підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, виду діяльності і галузевої належності, а також осіб, які працюють за трудовим договором з фізичними особами, здійснюється у спосіб, визначений законами України.

Згідно зі ст. 171 Кодексу законів про працю України власник або уповноважений ним орган повинен проводити розслідування та вести облік нещасних випадків, професійних захворювань і аварій на виробництві відповідно до порядку, встановленого Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до ч. 6 ст. 13 Закону України "Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування" факт нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання розслідується в порядку, затвердженому Кабінетом Міністрів України, відповідно до Закону України "Про охорону праці".

Відповідно до ст.22 Закону України «Про охорону праці», роботодавець повинен організовувати розслідування та вести облік нещасних випадків, професійних захворювань і аварій відповідно до положення, що затверджується Кабінетом Міністрів України за погодженням з всеукраїнськими об`єднаннями профспілок. За підсумками розслідування нещасного випадку, професійного захворювання або аварії роботодавець складає акт за встановленою формою, один примірник якого він зобов`язаний видати потерпілому або іншій заінтересованій особі не пізніше трьох днів з моменту закінчення розслідування. У разі відмови роботодавця скласти акт про нещасний випадок чи незгоди потерпілого з його змістом питання вирішуються посадовою особою органу державного нагляду за охороною праці, рішення якої є обов`язковим для роботодавця. Рішення посадової особи органу державного нагляду за охороною праці може бути оскаржене у судовому порядку.

Процедура проведення розслідування та ведення обліку нещасних випадків, професійних захворювань і аварій, що сталися з працівниками на підприємствах, в установах та організаціях незалежно від форм власні або в їх філіях, представництвах, інших відокремлених підрозділах врегульована Порядком проведення розслідування та ведення обліку нещасних випадків, професійних захворювань і аварій на виробництві, затвердженим Постановою Кабінету Міністрів України від 30 листопада 2011 року №1232 (далі - Порядок, який діяв з 01 січня 2012 року до 17 квітня 2019 року, тобто був чинним на момент виникнення правовідносин сторін).

Згідно положень пункту 7 Порядку, розслідування проводиться у разі виникнення нещасного випадку, а саме обмеженої в часі події або раптового впливу на працівника небезпечного виробничого фактора чи середовища, що сталися у процесі виконання ним трудових обов`язків, внаслідок яких зафіксовано шкоду здоров`ю, зокрема від одержання поранення, травми, у тому числі внаслідок тілесних ушкоджень, які призвели до втрати працівником працездатності на один робочий день чи більше.

Відповідно до пунктів 10 та 11 зазначеного Порядку роботодавець, одержавши повідомлення про нещасний випадок, зобов`язаний протягом доби утворити комісію з проведення розслідування нещасного випадку у складі не менш як три особи та організувати проведення розслідування. До складу такої комісії входять керівник (спеціаліст) служби охорони праці або посадова особа, на яку роботодавцем покладено виконання функцій з охорони праці (голова комісії), представник Фонду за місцезнаходженням підприємства, представник первинної профспілки (у разі наявності на підприємстві кількох профспілок - представник профспілки, членом якої є потерпілий, а у разі відсутності профспілки - уповноважена найманими працівниками особа з питань охорони праці), а також представник підприємства, інші особи.

Пунктом 14 Порядку № 1232 передбачено, що Комісія зобов`язана протягом трьох робочих днів з моменту її утворення: обстежити місце настання нещасного випадку, одержати письмові пояснення потерпілого, якщо це можливо, опитати осіб - свідків нещасного випадку та причетних до нього осіб; визначити відповідність умов праці та її безпеки вимогам законодавства про охорону праці; з`ясувати обставини і причини настання нещасного випадку; вивчити первинну медичну документацію (журнал реєстрації травматологічного пункту лікувально-профілактичного закладу, звернення потерпілого до медичного пункту або медико-санітарної частини підприємства, амбулаторну картку та історію хвороби потерпілого, документацію відділу кадрів, відділу (служби) охорони праці тощо); визначити, пов`язаний чи не пов`язаний нещасний випадок з виробництвом; установити осіб, які допустили порушення вимог законодавства про охорону праці, а також розробити план заходів щодо запобігання подібним нещасним випадкам; скласти у п`яти примірниках акт проведення розслідування нещасного випадку за формою Н-5 згідно з додатком 3 та акт про нещасний випадок, пов`язаний з виробництвом, за формою Н-1 згідно з додатком 4 (у разі, коли нещасний випадок визнано таким, що пов`язаний з виробництвом) і передати їх роботодавцеві для затвердження.

Крім того, згідно пункту 23 Порядку № 1232, нещасний випадок, про який своєчасно не повідомлено керівника підприємства чи роботодавця потерпілого або внаслідок якого втрата працездатності настала не одразу, розслідується і береться на облік згідно з цим Порядком протягом місяця після надходження заяви потерпілого чи уповноваженої ним особи, яка представляє його інтереси (незалежно від строку настання нещасного випадку).

Пунктом 15 Порядку передбачені обставини, за якими нещасний випадок визнається таким, що пов`язаний з виробництвом. Пунктом 16 Порядку визначено перелік обставин, за яких нещасні випадки не визнаються такими, що пов`язані з виробництвом. Зазначені переліки є вичерпними.

Зі змісту пунктів 14-16 Порядку вбачається, що з`ясування обставин і причин нещасного випадку, обстеження місця настання нещасного випадку, одержання письмових пояснень потерпілого та свідків нещасного випадку та причетних до нього осіб, складання акта розслідування нещасного випадку за формою Н-1, належить до компетенції комісії по розслідуванню нещасного випадку.

У разі незгоди з висновками спеціальної комісії щодо обставин та причин нещасного випадку керівник Держнаглядохоронпраці або його територіального органу має право призначити повторне (додаткове) спеціальне розслідування такого випадку спеціальною комісією в іншому складі і за результатами її роботи скасувати висновки попередньої спеціальної комісії.

Пунктом 54 Порядку передбачено, що рішення спеціальної комісії в іншому складі щодо результатів повторного (додаткового) спеціального розслідування обставин і причин настання нещасного випадку може бути оскаржено у судовому порядку у разі незгоди роботодавця, потерпілого або члена його сім`ї чи особи, яка представляє його інтереси, зі змістом затвердженого акта форми Н-5, форми Н-1 (або форми НПВ).

Таким чином, на законодавчому рівні право висловлювати незгоду з висновками роботи спеціальної комісії серед інших надано також потерпілому, членам його сім`ї чи уповноваженої ним особи, яка представляє його інтереси, шляхом оскарження у судовому порядку.

Після проведення новоствореною комісією повторного розслідування нещасного випадку від 28 червня 2015 року, за висновками якої не було виявлено підстав кваліфікувати його як такий, що пов`язаний з виробництвом, позивач ОСОБА_1 , не погоджуючись з таким висновком, скористався своїм правом та звернувся до суду з вимогою визнати, що 28 червня 2015 року з ним стався нещасний випадок, пов`язаний з виробництвом, та зобов`язати роботодавця ПАТ «АрселорМіттал Кривий Ріг» скласти акт за формою Н-1 про нещасний випадок на виробництві, у зв`язку з чим висновок суду першої інстанції щодо відмови в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 з тих підстав, що визнання чи невизнання нещасного випадку таким, що пов`язаний з виробництвом, та складення акта за формою Н-1, належить виключно до повноважень посадової особи органу Держгірпромнагляду, а не суду, є помилковим та призвів до того, що фактично позовні вимоги ОСОБА_1 судом першої інстанції не було розглянуто по суті заявлених вимог.

Усуваючи допущені судом першої інстанції порушення норм процесуального права, колегія суддів виходить з наступного.

У пункті 145 рішення від 15.11.1996 у справі «Чахал проти Об`єднаного Королівства» Європейський суд з прав людини зазначив, що згадана норма гарантує на національному рівні ефективні правові засоби для здійснення прав і свобод, що передбачаються Конвенцією, незалежно від того, яким чином вони виражені в правовій системі тієї чи іншої країни.

Стаття 13 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод вимагає, щоб норми національного правового засобу стосувалися сутності небезпідставної заяви за Конвенцією та надавали відповідне відшкодування. Зміст зобов`язань за статтею 13 також залежить від характеру скарги заявника за Конвенцією. Тим не менше, засіб захисту, що вимагається згаданою статтею, повинен бути ефективним як у законі, так і на практиці, зокрема, у тому сенсі, щоб його використання не було ускладнене діями або недоглядом органів влади відповідної держави (п. 75 рішення Європейського суду з прав людини у справі Афанасьєв проти України від 05.04.2005 (заява № 38722/02)).

Отже, «ефективний засіб правового захисту» у розумінні статті 13 Конвенції повинен забезпечити поновлення порушеного права і одержання особою бажаного результату; винесення рішень, які не призводять безпосередньо до змін в обсязі прав та забезпечення їх примусової реалізації, не відповідає розглядуваній міжнародній нормі.

Таким чином, Європейський суд з прав людини у рішенні від 13.01.2011 (остаточне) по справі "ЧУЙКІНА ПРОТИ УКРАЇНИ" (CASE OF CHUYKINA v. UKRAINE, Заява 28924/04) констатував: «50. Суд нагадує, що процесуальні гарантії, викладені у статті 6 Конвенції, забезпечують кожному право звертатися до суду з позовом щодо своїх цивільних прав та обов`язків. Таким чином стаття 6 Конвенції втілює «право на суд», в якому право на доступ до суду, тобто право ініціювати в судах провадження з цивільних питань становить один з його аспектів (див. рішення від 21.02.1975 у справі "Голдер проти Сполученого Королівства» (Golder v. the United Kingdom), пп. 28 - 36, Series A N 18).

Крім того, порушення судового провадження саме по собі не задовольняє усіх вимог пункту 1 статті 6 Конвенції. Ціль Конвенції - гарантувати права, які є практичними та ефективними, а не теоретичними або ілюзорними. Право на доступ до суду включає в себе не лише право ініціювати провадження, а й право отримати «вирішення» спору судом. Воно було б ілюзорним, якби національна правова система Договірної держави дозволяла особі подати до суду цивільний позов без гарантії того, що справу буде вирішено остаточним рішенням в судовому провадженні. Для пункту 1 статті 6 Конвенції було б неможливо детально описувати процесуальні гарантії, які надаються сторонам у судовому провадженні, яке є справедливим, публічним та швидким, не гарантувавши сторонам того, що їхні цивільні спори будуть остаточно вирішені (див. рішення у справах «Мултіплекс проти Хорватії» (Multiplex v. Croatia), заява N 58112/00, п. 45, від 10 липня 2003 року, та «Кутіч проти Хорватії» (Kutic v. Croatia), заява №48778/99, п. 25, ECHR 2002-II)».

Таким чином, Європейський суд з прав людини неодноразово у своїх рішеннях, аналізуючи національні системи правового захисту на предмет дотримання права на ефективність внутрішніх механізмів в аспекті забезпечення гарантій, визначених ст. 13 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, вказував, що для того, щоб бути ефективним, засіб захисту має бути незалежним від будь-якої вжитої на розсуд державних органів дії, бути безпосередньо доступним для тих, кого він стосується (див. рішення від 06.09.2005 р. у справі «Гурепка проти України» (Gurepka v. Ukraine) , заява №61406/00, п. 59); спроможним запобігти виникненню або продовженню стверджуваному порушенню чи надати належне відшкодування за будь-яке порушення, яке вже мало місце (див. рішення від 26.10.2000 р. у справі «Кудла проти Польщі» (Kudla v. Poland), заява №30210/96, п. 158) (п. 29 рішення Європейського суду з прав людини від 16.08.2013 р. у справі «Гарнага проти України» (Garnaga v. Ukraine), заява №20390/07).

Зважаючи на те, що під ефективним засобом (способом) слід розуміти такий, що призводить до потрібних результатів, наслідків, дає найбільший ефект, колегія суддів вважає за необхідне розглянути заявлені ОСОБА_1 позовні вимоги про визнання нещасного випадку таким, що пов`язаний з виробництвом та зобов`язання вчинити певні дії, надати належну оцінку доводам сторін та зібраним у справі доказам, з ухваленням рішення по суті заявлених позовних вимог.

Обґрунтовуючи позовні вимоги, ОСОБА_1 посилався на те, що 28 червня 2015 року, працюючи у зміну з 07:00 до 15:00 години на дрібносортовому стані 250-1, о 13 годині 40 хвилин, при «бурінні» розкату на кліті №5 чорнової групи, стався зрив гумових рукавів газорізальної апаратури, під час з`єднання яких позивач отримав сильний удар в ділянку лівого ока, внаслідок чого було госпіталізовано до офтальмологічного відділення КЗ «Криворізька міська лікарня №4», а згодом проведено операцію по закріпленню сітківки та заміни кришталика ока у лікарні імені Мечникова у місті Дніпрі.При розслідуванні нещасного випадку, спеціальна комісія прийшла до висновку, що випадок травмування на виробництві ОСОБА_1 не підтверджений, про що неодноразово складалися Акти форми Н-5.

Позивач не згоден з такими висновками комісії.

Стаття 129 Конституції України визначає основні засади судочинства, однією з яких є змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і в доведенні перед судом їх переконливості (пункт 3 частини першої).

За положеннями ч.1, ч.3 ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд має право збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи лише у випадках, коли це необхідно для захисту малолітніх чи неповнолітніх осіб або осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності (ч.ч. 1-3 ст. 13 ЦПК України).

Суть доказів, їх належність, допустимість, достовірність та достатність, оцінка їх судом та умови їх розгляду судом визначені статтями 76-80 ЦПК України.

Згідно із практикою Європейського суду з прав людини за своєю природою змагальність судочинства засновується на диференціації процесуальних функцій і відповідно - правомочностей головних суб`єктів процесуальної діяльності цивільного судочинства - суду та сторін (позивача та відповідача). Диференціація процесуальних функцій об`єктивно призводить до того, що принцип змагальності відбиває властивості цивільного судочинства у площині лише прав та обов`язків сторін. Це дає можливість констатувати, що принцип змагальності у такому розумінні урівноважується з принципом диспозитивності та, що необхідно особливо підкреслити, - із принципом незалежності суду. Він знівельовує можливість суду втручатися у взаємовідносини сторін завдяки збору доказів самим судом. У процесі, побудованому за принципом змагальності, збір і підготовка усього фактичного матеріалу для вирішення спору між сторонами покладається законом на сторони. Суд тільки оцінює надані сторонам матеріали, але сам жодних фактичних матеріалів і доказів не збирає.

Судом першої інстанції було допитано свідків ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , ОСОБА_17 та ОСОБА_18 , які будучи приведеними до присяги та попередженими про кримінальну відповідальність, повідомили суду про обставини, які їм відомі щодо травмування ОСОБА_1 28 червня 2015 року.

При цьому, учасниками справи не оспорюється рішення суду першої інстанції в частині вірності викладення у рішенні суду пояснень вищезазначених свідків та не ставиться питання про їх повторний допит, у зв`язку з чим колегія суддів надає оцінку показам цим свідків, наданих у суді першої інстанції, що не суперечить положенням ст. 367 ЦПК України.

Зокрема, свідок ОСОБА_15 суду пояснив, що з ОСОБА_1 він знайомий, останній є його товаришем по роботі, та й разом їздили рибачити. Станом на 28 червня 2015 року він працював на ПАТ «АрселорМіттал Кривий Ріг» старшим вальцювальником стану гарячого прокату сьомого розряду сортопрокатного цеху №1, зараз на пенсії. Зміна його була з ранку, у ОСОБА_1 також. Старший майстер - ОСОБА_3 Вранці на зміно-зустрічному майстер дає рознаряд по групі, видається завдання. У них було 4 бригади, з ОСОБА_1 він був в одній бригаді, той був помічником вальцювальника. В його обов`язки входило прийняти групу та налаштувати стан. Він був старшим вальцювальником по групі, ОСОБА_1 міг його покликати щось зробити, допомогти. ОСОБА_1 був на зміно-зустрічній, завдання чув. Кожний місяць чи квартально проводиться навчання по техніці безпеки. 28 червня 2015 року на 5 клеті було буріння, майстер ОСОБА_3 також брав участь, попросив підтягнути йому різак, після чого він побачив як ОСОБА_1 сидів біля шлангу та тер око. Він так зрозумів, що різак роз`єднався. Конкретно, як вдарило ОСОБА_1 він не бачив, шум та постріл не чув, а бачив уже коли останній сидів й тер око. ОСОБА_1 пішов додому на час раніше, оскільки його зустрічав батько, бо в нього було червоне око. Він до ОСОБА_1 особисто не підходив, бачив його потім на посту через скло, там з ним був їх майстер ОСОБА_3 Коли таке трапляється, то повідомляється майстер. Він бачив як ОСОБА_1 пішов на баню до закінчення зміни, так як травмував око. Потім говорили, що ОСОБА_1 був у лікарні. На підприємстві є медпункт, про те чи звертався ОСОБА_1 до медпункту на підприємстві він не знає. Йому не відомо про те, що у ОСОБА_1 був поганий зір, чи останній носив окуляри. 28 червня 2015 року разом йшли з першої дільниці, через міст та КПП 39, разом були в лазні, ОСОБА_1 не скаржився на погане самопочуття. На зміно-зустрічній майстер ОСОБА_3 запитував чи всі здорові, скарг від ОСОБА_1 не було. Після травми ОСОБА_1 дійсно змінився, до травми він був веселий. На запитання також відповів, що не бачив який саме шланг травмував ОСОБА_1 Бувало таке, що розірваний шланг міг з`єднати руками й тримати, шланг був завжди під тиском. Повинні його експлуатувати у вимкнутому вигляді. В якому саме місці шланг лопнув, він не знає. Обличчя ОСОБА_1 було брудне, тому бачив, що було лише червоне око. Також додав, що дійсно бувало таке, що майстер міг відпустити додому раніше закінчення зміни.

Свідок ОСОБА_16 суду повідомив, що він являється батьком позивача ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 зателефонувала дружина сина ОСОБА_19 й повідомила його, що сталася травма, щось попало в око ОСОБА_1 . Після чого, він набрав на мобільний телефон сина та запитав, що сталось. Син повідомив, що на різаку сприснула шланга та вдарила йому в око. Він сказав сину, що б той йшов в медпункт, після чого він зателефонував знайомій медсестрі та вони поїхали на 1 дільницю на КПП. До них підійшов син і тримав руку на окові, він побачив, що око все затекло кров`ю, нічого не було видно. Їх знайома медсестра оглянула та сказала, що слід термінової їхати в лікарню так як велика травма. Після чого вони поїхали до нього додому, син переодягнувся, взяв паспорт та вони разом поїхали в міську лікарню. В лікарні були десь о 15:00 годині. Під час оформлення сина в лікарні, туди приїхав майстер та начальник зміни, він їх знає бо також разом робили. Вони намагались умовити сина на побутову травму, він не дозволив. Потім приїхав начальник стану ОСОБА_21 , він його також знає й останній також наполягав на оформленні побутової травми. Вони не погодились, тому він сказав, що добре буду оформляти виробничу травму. Матеріальні витрати були, ліки, операції все сплачував він, як батько. Операція приблизно вийшла в 22 тисячі та плюс медикаменти, все разом приблизно склало 30 тисяч. Після травми син дуже змінився, став нервовий, грубить батькам, раніше допомагав по машині, а зараз ні. Проблема з зором у сина була, працював в контактних лінзах, дома інколи одягав окуляри, погано бачив на відстані. Коли приїхав забирати сина з підприємства він був одягнений у звичайний одяг, блідий та з закритим оком, коли його відкрив воно було повністю червоне. Що робили йому в лікарні точно не знає, коли дали направлення то відвіз сина в місто Дніпро. Син був застрахований, які відшкодування з цього приводу були не знає. Матеріальні витрати були й в Кривому Розі й в Дніпрі. В Кривому Розі на лікування приблизно пішло 6-7 тисяч. По дорозі в авто син розповідав, як це сталося та пояснив, що знадобився різак, він його взяв, злетіла шланга та травмувала його.

Свідок ОСОБА_17 суду повідомила, що 28 червня 2015 року зателефонував батько ОСОБА_1 і сказав, що син травмувався й попросив, щоб вона поїхала з ними до нього на роботу, як медсестра. Вона погодилась, вони за нею заїхала на машині, там був батько та мати ОСОБА_1 . Вони разом поїхала на першу дільницю ПАТ «АрселорМіттал Кривий Ріг», підійшов ОСОБА_1 у нього було травмоване око, вона подивилась та сказала, що слід їхати в лікарню, оскільки необхідна кваліфікована допомога лікаря. Вони заїхала до ОСОБА_1 додому, він взяв паспорт та поїхали в 4-ту міську лікарню. Вона побачила ОСОБА_1 коли він вийшов з КПП пред`явивши пропуск. На обличчі травми не було, травмоване лише око. Вона також поїхала в лікарню з позивачем та його батьками, після огляду лікаря вона пішла, залишились батьки. Що говорив лікар вона не знає, які процедури були призначені ОСОБА_1 їй також не відомо. На запитання відповіла, що зателефонував батько ОСОБА_1 приблизно о пів на другу, а без десяти два вони були на КПП.

Свідок ОСОБА_18 суду пояснив, що з ОСОБА_1 не був знайомий, в лікарню з оком спочатку поступив він, а згодом, через пару днів, ОСОБА_1 Це було 28 числа пару років тому, місяць не пам`ятає, ходили в куртках. Були в одній палаті, ОСОБА_1 був в поганому стані, два ока були травмовані, перемотані. Разом в палаті були довго, десь тиждень, він виписався раніше, а ОСОБА_1 ще залишився в лікарні. В палату до ОСОБА_1 приходили батьки та начальник, він наполягав, щоб ОСОБА_1 написав бумагу, одну написав до половини, а другу перервали. З розмови ОСОБА_1 та начальника він зрозумів, що начальник хотів зняти з себе відповідальність.

Отже, пояснення свідків ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , ОСОБА_17 підтверджують факт травмування позивача ОСОБА_1 саме 28 червня 2015 року на території ПАТ «АрселорМіттал Кривий Ріг» і відповідачем доказів протилежного суду не надано.

Більш того, при проведенні розслідування нещасного випадку, що стався 28 червня 2015 року о 13 годині 40 хвилин на ПАТ «АрселорМіттал Кривий Ріг» з ОСОБА_1 , комісією неодноразово було опитано працівників ОСОБА_3 та ОСОБА_2 , які надавали різні за змістом пояснення, однак, в пояснювальних записках від 29.06.2015 року повідомили про те, що 28 червня 2015 року ОСОБА_2 побавив ОСОБА_1 , який тримається за око та викликав у зв`язку з цим ОСОБА_3 , якому ОСОБА_1 повідомив про дискомфорт в області лівого ока (т. 1 а.с. 21), що теж узгоджується з доводами позивача та не було прийнято до уваги роботодавцем при проведенні розслідування нещасного випадку.

Крім того, згідно медичної картки стаціонарного хворого №483/12 КЗ «Криворізька міська лікарня №4» ДОР», відділення мікрохірургії ока, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , був госпіталізований 28.06.2015 року о 15.10 год. з діагнозом: контузія лівого ока тяжкого ступеню, гіфема, гемофтальм, вторинна гіпертензія, травматичний мідріаз. Травма 28.06.2015року, виробнича.

В зазначеній медичній картці наявна довідка КЗ «Криворізька міська МЛ №4»ДОС в очний центр, в якій теж зазначено, що 28.06.2015 року о 15.10 год. ОСОБА_1 звернувся з приводу виробничої травми, яка сталась на роботі 28.06.2015 року приблизно о 13.30 год. (зірвало шланг з баллона). У цій довідці зазначено (мовою оригіналу):«Поступил в отделение с жалобами на снижение зрения, боль в левом глазу. Со слов больного: «сегодня около 13.40 на рабочем месте сорвался шланг и попал по левому глазу». За медпомощью обращался самостоятельно, о травме сообщил ... и мастеру ОСОБА_3 , который в устной форме направил его в 4-ю ГБ. Признаков алкогольного опьянения нет».

Згідно медичної картки стаціонарного хворого №4831 КЗ «Криворізька міська лікарня №4» ДОР» на ім`я ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2, останній був госпіталізований 28.06.2015 року о 15.10 годин зі скаргами на зниження зору, з його слів в цей день близько 13:40 на робочому місці зірвався шланг та попав в око. За медичною допомогою звернувся самостійно на приймальний покій КЗ «Криворізька міська лікарня №4» ДОР».

В медичній картці амбулаторного хворого №58 на ім`я ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2, наявні дані огляду лікаря офтальмолога до травми, при проходженні медичного огляду від 11.02.2014 року, а також запис від 17.07.15 року зі скаргами на зниження зору в лівому оці, хворіє з 28.06.2015 року, в 13:40 годин на робочому місці зірвався шланг, попав по лівому оку, лікувався в офтальмологічному відділенні КЗ «Криворізька міська лікарня №4» ДОР».

З консультативного висновку офтальмолога КЗ «ДОКОЛ» на ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2, слідує, що він був оглянутий 08.07.15 року та визначено анамнез: зі слів, переніс травму на виробництві 28.06.2015 року. Ліве око травмував гумовим шлангом, лікувався в умовах 4 МЛ м. Кривий Ріг до 07.07.15 року.

Згідно записів медичної картки стаціонарного хворого №3012 КЗ «Дніпропетровська обласна клінічна офтальмологічна лікарня», відділення №152 (відділення мікрохірургія ока), слідує, що гр. ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , госпіталізований 08.07.2015 року о 14.18 год. з діагнозом: контузія очного яблука, гемофтальм лівого ока. «При надходженні: скарги на відсутність зору лівого ока. Із анамнезу: 28.06.15 року контузія важкого ступня лівого ока. травма виробнича, проходив курс консервативного лікування лівого ока за місцем проживання.

Отже, пояснення ОСОБА_1 , викладені в позовній заяві, щодо дати та обставин отриманої ним травми лівого ока є послідовними та узгоджуються з усіма записами в медичних документах ОСОБА_1 щодо обставин його травмування, а тому колегія суддів відноситься критично до тверджень відповідача про те, що ОСОБА_1 не отримував травму на виробництві 28 червня 2015 року.

Крім того, для встановлення тілесних ушкоджень, які отримав позивач ОСОБА_1 28 червня 2015 року та з`ясування механізму їх виникнення, судом першої інстанції було призначено судово-медичну експертизу, оскільки вони потребують спеціальних знань у галузі медицини.

Згідно висновку експерта №77 від 05 червня 2019 року у ОСОБА_1 (внаслідок травмування на виробництві 28.06.2015 року) встановлено ушкодження у вигляді контузії лівого ока тяжкого ступеню, гіферми, гемофтальму, травматичного мідріазу, підвивиху кришталика лівого ока, відшарування сітківки ока, які під час травматичного процесу призвели до наслідків: артефакції, деструкції скловидного тіла, складного міопічного астигматизму.

Встановлені тілесні ушкодження могли виникнути від дії тупого твердого предмету, яким міг бути і фрагмент рукава газового різака (гумового шлангу), що не суперечить даним, вказаним в позовній заяві ОСОБА_1 від 30.12.2015 року.

Встановлені тілесні ушкодження, за ознакою стійкої втрати професійної працездатності, відносяться до середнього ступеня тяжкості, що відповідає вимогам Наказу МОЗ України №420 від 05.06.2012 року, згідно таблиці 11.3., відсоток втрати професійної працездатності у зв`язку з наявністю артифакції на лівому оці внаслідок травми 2015 року, складає 10-15%; п.2.2.3. «Правил судово-медичного визначення ступеню тяжкості тілесних ушкоджень».

Таким чином, колегія суддів приходить до висновку про те, що позивачем доведено обставини, на які він посилається на підтвердження своїх позовних вимог, у зв`язку з чим, зважаючи на положення пункту 7 Порядку, яким надано визначення нещасного випадку, яким є обмежена в часі подія або раптового впливу на працівника небезпечного виробничого фактора чи середовища, що сталися у процесі виконання ним трудових обов`язків, внаслідок яких зафіксовано шкоду здоров`ю, зокрема від одержання поранення, травми, у тому числі внаслідок тілесних ушкоджень, які призвели до втрати працівником працездатності на один робочий день чи більше, щодо якого має проводиться розслідування, факт нещасного випадку, який стався з ОСОБА_1 28 червня 2015 року о 13 годині 40 хвилин можливо визнати таким, що пов`язаний з виробництвом, зобов`язавши ПАТ «АрселорМіттал Кривий Ріг» скласти акт за формою Н-1 за фактом нещасного випадку, який стався з ОСОБА_1 28 червня 2015 року.

За таких обставин рішення суду першої інстанції, в частині вирішення позовних вимог ОСОБА_1 про визнання нещасного випадку, який стався з ОСОБА_1 28 червня 2015 року таким, що пов`язаний з виробництвом, та зобов`язання відповідача скласти акт за формою Н-1 про нещасний випадок на виробництві, не відповідає вимогам ст. 263 ЦПК України щодо законності й обґрунтованості, зазначені вище порушення призвели до неправильного вирішення спору, що відповідно п.2 ч.1 ст. 376 ЦПК України є підставою для задоволення апеляційної скарги в цій частині та скасування рішення суду в цій частині з ухваленням нового рішення по справі про задоволення цих позовних вимог.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 367, 374, 376, 381, 382, 384 ЦПК України, суд,

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу позивача ОСОБА_1 - задовольнити частково.

Рішення Дзержинського районного суду м.Кривого Рогу від 22 червня 2018 рокув частині відмови в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «АрселорМіттал Кривий Ріг» провизнання нещасного випадку, який стався з ОСОБА_1 28 червня 2015 року таким, що пов`язаний з виробництвом, та зобов`язання Публічного акціонерного товариства «АрселорМіттал Кривий Ріг» скласти акт за формою Н-1 про нещасний випадок на виробництві, що стався 28 червня 2015 року з ОСОБА_1 - скасувати та ухвалити нове рішення про задоволення цих позовних вимог.

В изнати нещасний випадок, який стався 28 червня 2015 року з ОСОБА_1 таким, що пов`язаний з виробництвом.

Зобов`язати Публічне акціонерне товариство «АрселорМіттал Кривий Ріг» скласти акт за формою Н-1 про нещасний випадок на виробництві, що стався 28 червня 2015 року з ОСОБА_1 .

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 15 жовтня 2019 року.

Головуючий:

Судді: