Дата документу 30.09.2019
Справа №320/2639/18
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 вересня 2019 року м. Мелітополь

Мелітопольський міськрайонний суд Запорізької області у складі:

головуючого - судді Міщенко Т.М.,

за участі секретаря - Панченко Н.М..,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Мелітополі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 , в інтересах якої діє адвокат Коваленко Максим Юрійович, до ОСОБА_2 , третя особа: орган опіки та піклування - виконавчого комітету Мелітопольської міської ради Запорізької області, про позбавлення батьківських прав та зустрічним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , третя особа: орган опіки та піклування - виконавчого комітету Мелітопольської міської ради Запорізької області, про усунення перешкод у зустрічах з дитиною й участі в її вихованні,

за участі: позивача - ОСОБА_1 , представника позивача - адвоката Коваленка М.Ю., відповідача - ОСОБА_2 , представника відповідача - адвоката Чеботарь Н.А.,

встановив:

Представник позивача ОСОБА_1 - адвокат Коваленко М.Ю. звернувся до суду з позовом про позбавлення ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , батьківських прав по відношенню до малолітньої доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , посилаючись на те, що батько дитини свої батьківські обов`язки не виконує, не цікавиться життям доньки, не піклується про її розумовий, духовний і фізичний розвиток, матеріальної допомоги на її утримання не надає, має заборгованість по аліментам. Крім того, зазначає, що ОСОБА_3 народилась дуже хворобливою дитиною, одразу після народження та протягом першого року життя перенесла кілька складних операцій, тривалий час проходила стаціонарне лікування в м. Запоріжжі та в м. Києві. За весь період лікування дитини відповідач жодного разу не провідав доньку в лікарні. Вважає, що все це свідчить про байдуже ставлення відповідача до своєї дитини, тому є всі підстави для позбавлення ОСОБА_2 батьківських прав відносно його малолітньої доньки ОСОБА_3 .У разі задоволення позову, просить стягнути з відповідача на користь позивача судові витрати на правову допомогу адвоката.

Відповідач звернувся до суду із зустрічною позовною заявою, в якій просив зобов`язати ОСОБА_1 не чинити йому перешкод у зустрічах з донькою ОСОБА_3 з метою особистого спілкування та участі в її вихованні, зобов`язав її передавати йому доньку з 19 год. п`ятниці до 19 год. неділі через тиждень щомісяця за місцем його проживання: АДРЕСА_1 , та кожну середу щонеділі з 15 до 17 год. за місцем проживання дитини за адресою: АДРЕСА_2 . В обґрунтування зустрічного позову зазначив, що перебував у шлюбних відносинах з ОСОБА_1 , від цих відносин в них народилась донька ОСОБА_3 . На початку липня 2013 року він припинив шлюбні відносини з ОСОБА_1 та з цього часу за їх взаємною згодою їх донька ОСОБА_3 проживає разом зі своєю матір`ю. Після розірвання шлюбу між ним та ОСОБА_1 склалися неприязні стосунки та непорозуміння щодо його участі у вихованні доньки. Але, незважаючи на ці обставини, він ніколи не відмовлявся від своєї дитини, провідував її, цікавився у ОСОБА_1 . станом її здоров`я. Після народження та протягом року дійсно їх донька перенесла кілька операцій та знаходилась на стаціонарному лікуванні, під час знаходження дитини у лікарні він разом зі своєю матір`ю, тобто бабусею його доньки, також надавав матеріальну допомогу на лікування дитини та провідував її у лікарні. Також купував донці дитячі речі, іграшки, велосипед та надавав щомісячну матеріальну допомогу не в повному обсязі у зв`язку із скрутним матеріальним становищем, бо залишився без роботи та вимушений здійснювати догляд за матір`ю похилого віку, рідним братом та вітчимом, які перенесли інсульт. Але має намір погашати заборгованість по аліментам, яка склалась із-за зазначеного тяжкого матеріального стану. Крім того, після того, як він перестав проживати з ОСОБА_1 однією сім`єю, він залишив їй у користування житловий будинок, який вони придбали за сумісні кошти у період шлюбу, у той час як він продовжував виплачувати за нього борг у сумі 30 000 грн. Однак, не зважаючи на своє бажання брати участь у вихованні своєї доньки, ОСОБА_1 перешкоджала йому спілкуватися з дитиною, тобто взагалі не надавала йому дитину для спілкування або надавала на короткий період часу в її присутності та створювала при цьому конфлікті ситуації у присутності малолітньої доньки, іноді не приймала подарунки та продукти харчування, які він привозив дитині, або могла взагалі не впустити його до дитини.

Представник позивача за первісним позовом подав відзив на зустрічну позовну заяву, в якій виклав наступні обставини. Позивач за зустрічним позовом вказує, що шлюбні відносини із ОСОБА_1 були припинені в липні 2013 року, проте вказане твердження не відповідає дійсності, оскільки фактичні шлюбні відносини між сторонами були припинені в січні 2013 року, що підтверджується рішенням Мелітопольського міськрайонного суду від 25.01.2017 справа № 320/8210/16-ц про розірвання шлюбу (судом встановлено, що з січня 2013 року ОСОБА_2 та ОСОБА_1 остаточно припинили шлюбні відносини, однією сім`єю не проживають, спільне господарство не ведуть). Щодо твердження ОСОБА_2 , що помешкання, в якому проживає ОСОБА_1 разом із дитиною, придбане за спільні кошти в період шлюбу, та за яке він продовжує сплачувати борг, спростовується договором купівлі-продажу від 21.09.2017, де зазначено, що квартиру АДРЕСА_3 придбала ОСОБА_1 Кредитний договір на суму 30 000 грн, на який посилається позивач за зустрічним позовом, як на доказ придбання помешкання за спільні кошти, був укладений між ПАТ «Дельта Банк» і ОСОБА_2 18 березня 2013 року, тобто після припинення шлюбних відносин із ОСОБА_1 Якщо допустити, що ОСОБА_1 чинила ОСОБА_2 перешкоди у спілкуванні з їх донькою, то ОСОБА_2 не звертався а ні до служби у справах дітей, а ні до суду із відповідними заявами про усунення перешкод у спілкуванні з дитиною та визначення способу і порядку його участі у вихованні та спілкуванні із донькою. Стосовно тих товарних чеків, які ОСОБА_2 долучив до зустрічного позову, намагаючись довести своє належне виконання батьківських обов`язків, необхідно зазначити, що чотири товарні чеки на придбані за всі п`ять років життя дитині речі на загальну суму 2175 грн доводять нехтування ОСОБА_2 своїми обов`язками по матеріальному утриманню доньки, що узгоджується з невиконанням ним своїх батьківських обов`язків по вихованню дитини. Крім того, долучені ОСОБА_2 фотографії дитини з її днів народжень у різному віці підтверджують доводи позивача за первісним позовом, про відвідування ОСОБА_2 дитини лише на її дні народження, окрім святкування п`ятиріччя дівчинки. Так, знімок п`ятирічної ОСОБА_3 був зроблений під час святкування її п`ятиріччя, ОСОБА_2 в цей день не прийшов до доньки і не поздоровив її з днем народження, фотознімок йому прислала ОСОБА_6 , яка була присутня на святі.

В судовому засіданні позивач за первісним позовом та відповідач за зустрічним - ОСОБА_1 та її представник первісний позов підтримали та просили задовольнити з підстав, викладених в ньому, в задоволенні зустрічного позову просили відмовити.

Відповідач за первісним позовом та позивач за зустрічним - ОСОБА_2 та його представник в судовому засіданні просили відмовити у задоволенні первісного позову та задовольнити зустрічний.

Представник третьої особи в судове засідання не з`явився, надіслав до суду заяву, в які просить справу слухати за відсутності представника органу опіки та піклування - виконавчого комітету Мелітопольської міської ради Запорізької області та долучити до матеріалів справи рішення виконавчого комітету Мелітопольської міської ради Запорізької області від 22.08.2019 № 172/8 «Про затвердження висновку щодо позбавлення батьківських прав ОСОБА_2 » та відповідний висновок органу опіки та піклування - виконавчого комітету Мелітопольської міської ради Запорізької області.

Суд, заслухавши пояснення сторін, вивчивши матеріали справи, дослідивши зібрані по справі докази, допитавши свідків, приходить до наступного висновку.

Як встановлено в судовому засіданні, сторони перебували у зареєстрованому шлюбі з 12 жовтня 2012 року. Рішенням Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 25.01.2017 шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 розірвано /а.с.10/.

Згідно свідоцтва про народження батьком малолітньої ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , є відповідач по первісному позову - ОСОБА_2 , матір`ю дитини - позивач ОСОБА_1 /а.с.9/.

ОСОБА_3 проживає разом з матір`ю за адресою: АДРЕСА_4 /а.с.15/.

Згідно інформації, наданої Департаментом охорони здоров`я Запорізької обласної державної адміністрації, малолітня ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , має діагноз: сепсис, септикопіємічна форма (некротизуючий ентероколіт ІІІ ст., пневмонія). Стан після операції 10.04.2013 «Серединна лапаротомія, ревізія черевної порожнини, ушивання перфорації тонкого кишківника». Недоношена дитина 31 тижня гестації. Постконцептуальний вік 37 тижнів. Ретинопатія недоношених ІІ ст. обох очей. Рання анемія недоношених ІІ ст. /а.с.23-28/.

З пояснень позивача та її представника за первісними позовом, відповідач ухилився від обов`язку по вихованню та утриманню доньки, не цікавиться її навчанням, розвитком, станом здоров`я, не зустрічається та не спілкується з дитиною, будь-якої участі у житті доньки не приймає, матеріально не допомагає, має заборгованість по сплаті аліментів.

Дані обставини підтверджуються наявними у справі письмовими доказами.

Державним виконавцем Мелітопольського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області Гайдей Н.Ю. при примусовому виконанні виконавчого листа № 320/6418/13-ц, виданого 09.07.2013 Мелітопольським міськрайонним судом Запорізької області про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання неповнолітньої доньки - ОСОБА_3 в розмірі ј частини усіх видів заробітку, але не менше 30 % прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, починаючи з 26.06.2013 до досягнення повноліття доньки, складений розрахунок заборгованості боржника по аліментам, згідно якого заборгованість за виконавчим листом станом на 01.04.2018 складає 21 659 грн /а.с.77/.

Згідно акту обстеження житлово-побутових умов сім`ї від 12.3.2018 в квартирі за адресою: АДРЕСА_4 створені всі умови повноцінного та всебічного розвитку ОСОБА_3 , 2013 р.н., оскільки квартира облаштована необхідними меблями та побутовою технікою, у дитини є свій окремий куток, санітарний стан житлового приміщення задовільний, мати ОСОБА_1 матеріально забезпечує своїх дітей та займається їх вихованням, ОСОБА_2 - батько ОСОБА_3 не проживає за цією адресою, не приймає участі у вихованні доньки, а також не забезпечує її матеріально /а.с.20/.

В спростування зазначеного доказів відповідачем суду не надано. Посилання відповідача на тяжкий матеріальний стан та наявність кредитного зобов`язання не звільняє його від обов`язку утримувати малолітню доньку.

Відповідно до ст. 150 Сімейного кодексу України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної освіти, готувати її до самостійного життя.

Відповідно до пункту другого частини першої статті 164 Сімейного кодексу України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини.

Відповідно до ч. 7 ст. 7 Сімейного кодексу України дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, установлених Конституцією України, Конвенцією про права дитини, іншими міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України..

Статтею 12 Закону України "Про охорону дитинства" виховання в сім"ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність з виховання, навчання і розвитку дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров"я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці.

Згідно ст. 151 Сімейного кодексу України батьки мають переважне право перед іншими особами на особисте виховання дитини. Батьки мають право залучати до виховання дитини інших осіб, передавати її на виховання фізичним та юридичним особам. Батьки мають право обирати форми та методи виховання, крім тих, які суперечать закону, моральним засадам суспільства.

Відповідно до вимог ст. 153 Сімейного кодексу України мати, батько та дитина мають право на безперешкодне спілкування між собою, крім випадків, коли таке право обмежене законом.

Відповідно до ст. 157 Сімейного кодексу України питання виховання дитини вирішується батьками спільно. Той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов`язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею. Той із батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкоджати тому з батьків, хто проживає окремо, спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвиткові дитини. Батьки мають право укласти договір щодо здійснення батьківських прав та виконання обов`язків тим з них, хто проживає окремо від дитини. Договір укладається у письмовій формі та підлягає нотаріальному посвідченню. Той з батьків, хто проживає з дитиною, у разі його ухилення від виконання договору зобов`язаний відшкодувати матеріальну та моральну шкоду, завдану другому з батьків.

Відповідно до ч.1 ст.158 Сімейного кодексу України за заявою матері, батька дитини орган опіки та піклування визначає способи участі у вихованні дитини та спілкуванні з нею того з батьків, хто проживає окремо від неї.

Згідно норм ст. 159 Сімейного кодексу України якщо той із батьків, з ким проживає дитина, чинить перешкоди тому з батьків, хто проживає окремо, у спілкуванні з дитиною та у її вихованні, зокрема якщо він ухиляється від виконання рішення органу опіки та піклування, другий із батьків має право звернутися до суду з позовом про усунення цих перешкод. Суд визначає способи участі одного з батьків у вихованні дитини (періодичні чи систематичні побачення, можливість спільного відпочинку, відвідування дитиною місця його проживання тощо),місце та час їхнього спілкування.

Як вбачається з матеріалів справи, позивачем за зустрічним позовом та його представником не надано до суду доказів того, що зі сторони ОСОБА_2 чиняться перешкоди у спілкування та вихованні малолітньої доньки ОСОБА_3 , з даного приводу ОСОБА_2 не звертався до служби у справах дітей.

Відповідно ст. 165 СК України право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, в сім`ї якого проживає дитина.

Декларацією прав дитини, прийнятою Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року, у принципі 6 проголошено, що дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові і розуміння. Вона повинна, коли це можливо, рости під опікою і відповідальністю своїх батьків і в усякому випадку в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості.

Згідно складеного висновку органу опіки та піклування - виконавчого комітету Мелітопольської міської ради Запорізької області від 22.08.2019 № 172/8, малолітня ОСОБА_3 постійно проживає разом з матір`ю ОСОБА_1 . Відповідно до інформації завідувача фельдшерсько-акушерським пунктом с. Північне Мелітопольського району Запорізької області ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , взята на медичний облік у березні 2015 року. Дитина із групи ризику за станом здоров`я. З питань стану здоров`я та профілактичних щеплень до медпункту зверталась мати дитини. Відвідуючи дитину вдома, лікар батька ніколи не бачила, з питання проблем із здоров`ям дитини батько участі не брав. Таким чином, батько дитини ОСОБА_2 свідомо ухиляється від виконання батьківських обов`язків по вихованню доньки, не цікавиться її життям і здоров`ям, не спілкується з дочкою в обсязі, необхідному для її самоусвідомлення, тому орган опіки та піклування - виконавчого комітету Мелітопольської міської ради Запорізької області вважає, що на сьогодні відсутні підстави, щоб не підтримати позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про позбавлення батьківських прав по відношенню до малолітньої дочки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 /а.с.241/.

На підтвердження доводів позивача за первісним позовом свідок ОСОБА_9 показав, що позивач є його рідною матір`ю, а з відповідачем в нього немає ніяких стосунків, за весь час він бачив вітчима 2 рази у нетверезому стані. З пологового будинку відповідач матір з дитиною не забирав. Коли дитина потрапила до лікарні в м. Запоріжжя, то знаходилась там приблизно 2- 3 тижні, він приходив провідувати сестру вранці і ввечері, а відповідач жодного разу не з`явився до неї, не відвідував. Коли сестру з матір`ю виписали з лікарні, то вони почали проживати у с. Терпіння. Згодом мати взяла кредит та купила житло, в яке й переїхала разом з сестрою у с. Північне та проживала там одна разом з дитиною. Буваючи у матері кожну неділю, ОСОБА_2 жодного разу там не бачив та помітив, що дитина про свого батька нічого не каже. Від матері він ніколи не чув про заборону відповідачу приїжджати до їхньої дитини. Крім того, він був присутній на кожному дні народження своєї сестри, а відповідача жодного разу там не бачив. Лише коли почались суди, відповідач інколи навідується до дитини.

Показами свідка ОСОБА_11 підтверджуються доводи позивача за первісним позовом, а саме свідок ОСОБА_11 показала, що з позивачкою знайома років 5. Вона буває в гостях у позивачки раз в два - три дні, але відповідача в неї вона не бачила. На днях народженнях дитини його жодного разу не було. Позивачка не чинить перепон для відповідача з приводу побачень з дитиною. Одного разу вона стала свідком того, як дитина не хотіла йти з батьком на прогулянку. Зі слів позивачки їй відомо, що ОСОБА_2 давав їй гроші, але не в повному обсязі. Так, позивачка казала, що відповідач приносив гостинці та подарунки дитині. Стосовно аліментів їй нічого не відомо, а зі слів позивачки знає, що відповідач не надавав допомоги для зборів дитини до школи. Крім того, зі слів позивачки, їй відомо, що розлад в сім`ї почався саме після хвороби дитини.

Згідно показам свідка ОСОБА_13 , яка є племінницею відповідача, дитина хворіла з самого народження, одразу з пологового будинку потрапила до лікарні на вул. Фролова. Вона разом з відповідачем купували ліки, гроші знаходили, займали у родичів, сама вона присутньою не була. Разом з відповідачем вони їздили до м. Запоріжжя один раз. Тоді відповідач привіз гроші, близько 5 000 грн, при передачі цієї суми грошей вона присутньою не була. Коли дитину виписали з лікарні, то позивачка разом з дитиною переїхала жити до своєї матері у с. Терпіння, з відповідачем вони вже не проживали однією сім`єю. Відповідач їздив навідувати дитину, однак його приїзди закінчувались сварками. Зараз він їздить до дитини. З його слів вона знає, що він від дитини не відмовлявся.

З показів свідка ОСОБА_14 встановлено, що відповідач є її сином. Їй відомо, що з позивачкою вони разом жили недовго. Дитину вона йому не давала. Відповідач їздив до позивачки після роботи у нетверезому стані, однак вона не давала йому спілкуватися з дитиною. Одного розу сама позивачка приїхала до неї з дитиною на підпитку. Однак вони її не впустили у будинок, а пустили до врем`янки. Позивачка розбила пляшечку з молоком. Вона викликала поліцію і позивачка поїхала. Аліменти її син на дитину не платив, оскільки грошей не було в нього. Коли дитина народилась, то відповідач попросив в неї грошей, вона дала йому 11 000 грн. До м. Запоріжжя вона не їздила, а син їздив та возив туди гроші. Вона сама позичила гроші у племінника. Згодом ОСОБА_2 взяв кредит та купив будинок у с. Терпіння, зазначивши, що це для дитини.

Як роз`яснено у п.16 постанови Пленуму Верховного Суду "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав" від 30 березня 2007 року №3, ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками.

Відповідно до ст.ст. 12, 81ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення.

Згідно зі ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко- і відеозаписів, висновків експертів.

Письмовими доказами є документи (крім електронних документів), які містять дані про обставини, що мають значення для правильного вирішення спору ( ст. 94 ЦПК України).

Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (ч. 1 ст. 77 ЦПК України).

Відповідно до положень ч. 1, 3 ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Надані сторонами докази суд визнає належними і допустимими, також достовірними і достатніми, оскільки ці докази містять у собі інформацію щодо предмета позовних вимог, вони логічно пов`язані з обставинами справи.

Отже, за вищевикладених обставин, в судовому засіданні встановлено, що відповідач ухиляється від обов`язку по вихованню доньки, не проявляє до неї батьківської турботи, не цікавиться її життям і здоров`ям, не утримує матеріально, дитина проживає з позивачем, яка займається її вихованням та утриманням.

Враховуючи зазначене суд приходить до висновку, що позов ОСОБА_1 підлягає задоволенню, оскільки знайшов своє підтвердження в наданих суду доказах та судовому засіданні.

Що стосується зустрічного позову, то позивач та його представник не надали до суду належних та допустимих доказів в обгурнтування зустрічної позовної вимоги.

При цьому, ОСОБА_2 , в силу ст. 169 СК України, матиме право ініціювати позов про поновлення батьківських прав, в разі зміни його поведінки та обставин, що були підставою для позбавлення батьківських прав.

На підставі ст. 141 ЦПК України з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 слід стягнути витрати на правову допомогу адвоката у розмірі 1500 грн, які підтверджені актом прийому-передачі виконаних робіт (наданих послуг) /а.с.33/, та на користь держави судовий збір у розмірі 704,8 грн.

Керуючись ст.ст. 150, 157-159, 164, 165 Сімейного кодексу України, ст.ст. 141, 209, 258, 259, 264-268, 354, пп. 15.5 п. 15 Розділу ХІІІ Перехідних положень ЦПК України, суд,-

в и р і ш и в:

Позов ОСОБА_1 , в інтересах якої діє адвокат Коваленко Максим Юрійович, до ОСОБА_2 , третя особа: орган опіки та піклування - виконавчого комітету Мелітопольської міської ради Запорізької області, про позбавлення батьківських прав - задовольнити повністю.

Позбавити ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , батьківських прав по відношенню до доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

У задоволенні зустрічного позову ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , третя особа: орган опіки та піклування - виконавчого комітету Мелітопольської міської ради Запорізької області, про усунення перешкод у зустрічах з дитиною й участі в її вихованні - відмовити повністю.

Стягнути з ОСОБА_2 судовий збір на користь держави в розмірі 704,8 грн.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судові витрати на правову допомогу адвоката у розмірі 1500 грн.

На рішення може бути подана апеляційна скарга до Запорізького апеляційного суду протягом 30 днів з дня проголошення рішення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справі, зазначений строк обчислюється з дня складання повного судового рішення.

До початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційна скарга подається через Мелітопольський міськрайонний суд Запорізької області.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закритті апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повне судове рішення складено 04 жовтня 2019 року.

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП - НОМЕР_1 , яка проживає за адресою: АДРЕСА_4 .

Відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП - НОМЕР_1 , який проживає за адресою: АДРЕСА_1 .

Третя особа: Орган опіки та піклування - виконавчого комітету Мелітопольської міської ради Запорізької області, розташований за адресою: Запорізька обл., м. Мелітополь, вул. М. Грушевського, 5.

Суддя :