ЧЕРНІВЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

15 жовтня 2019 року м. Чернівці

справа № 2-1615/2008

провадження №22-ц/822/1026/19

Суддя судової палати в цивільних справах Чернівецького апеляційного суду Височанська Н.К., перевіривши апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Кіцманського районного суду Чернівецької області від 26 вересня 2008 року в справі за позовом ОСОБА_2 до Шишківецької сільської ради, Кіцманського районного бюро технічної інвентаризації про визнання права власності на самочинне будівництво,

В С Т А Н О В И Л А:

У вересні 2008 року ОСОБА_2 звернулася в суд з позовом до Шишківецької сільської ради, Кіцманського районного бюро технічної інвентаризації про визнання права власності на самочинне будівництво.

Рішенням Кіцманського районного суду Чернівецької області від 26 вересня 2008 року позов задоволено в повному обсязі.

Не погодившись з вищезазначеним рішенням суду, 07 жовтня 2019 року ОСОБА_1 звернулася до суду з апеляційною скаргою, в якій ставиться питання про скасування оскаржуваного рішення і ухвалення нового рішення про відмову в задоволенні позову. Також в апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить поновити строк на апеляційне оскарження, посилаючись на те, що вона не брала участі у справі і суд вирішив питання про її права та інтереси. Зокрема, посилається на те, що рішенням Кіцманського районного суду Чернівецької області від 26 вересня 2008 року було задоволено позов її матері про визнання права власності на самочинне будівництво. Проте, спірне будівництво відносилося до категорії колгоспного двору та станом на 15 квітня 1991 року вона в ньому проживала, була зареєстрована, а відповідно була членом колгоспного двору.

Про те, що її мати оформила весь будинок на себе їй стало відомо із розмови з її сестрою ОСОБА_5 у вересні 2019 року. Просила поновити їй строк на апеляційне оскарження.

Перевіривши доводи апеляційної скарги, вважаю, що вона не може бути прийнята до розгляду апеляційною інстанцією та підлягає залишенню без руху, оскільки не в повному обсязі відповідає вимогам ст. 357 ЦПК України.

Так, з доказів, що надані до апеляційної скарги вбачається, що апелянт з 08 травня 2012 року зареєстрована не у спірному будинку, а за іншою адресою, зокрема, в АДРЕСА_1 . Знімаючись з реєстраційного обліку за адресою: будинок АДРЕСА_2 , ОСОБА_1 мала можливість дізнатися про власника спірного будинку.

Крім цього, відповідно до статті 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

У відповідності до статті 322 ЦК України власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом.

Заявник в своїй апеляційній скарзі не зазначає з посиланням на докази, що вона якимось чином утримувала своє майно (сплачувала комунальні послуги тощо) та що вона піклувалася ним.

З доводів апеляційної скарги вбачається, що право власності на спірне майно у 2008 році оформила на себе мати заявниці, а пізніше на це майно був оформлений договір дарування, який в даний час оспорюється в суді в рамках іншого цивільного провадження.

З огляду на викладене, доводи заявника про те, що вона більше одинадцяти років не знала кому належить спірне майно та не мала можливості дізнатися суд оцінює критично.

Інші причини пропуску строку на апеляційне оскарження у матеріалах апеляційної скарги не зазначені.

Європейський суд з прав людини у рішенні у справі «Пономарьов проти України» від 03 квітня 2008 року (заява № 3236/03) вказав, що вирішення питання щодо поновлення строку на оскарження перебуває в межах дискреційних повноважень національних судів, однак такі повноваження не є необмеженими. Від судів вимагається вказувати підстави. Однією із таких підстав може бути, наприклад, неповідомлення сторін органами влади про прийняті рішення у їхній справі. Проте навіть тоді можливість поновлення не буде необмеженою, оскільки сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження. У кожній справі національні суди мають перевіряти, чи підстави для поновлення строків для оскарження виправдовують втручання у принцип остаточності судового рішення.

Відповідно до п. 13 Перехідних положень ЦПК України судові рішення, ухвалені судами першої інстанції до набрання чинності цією редакцією Кодексу, набирають законної сили та можуть бути оскаржені в апеляційному порядку протягом строків, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Згідно ст.292 ЦПК України 2004 року сторони та інші особи, які беруть участь у справі, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їх права та обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково.

Згідно ст. 294 ЦПК України в редакції 2004 року апеляційна скарга на рішення суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Частиною третьою статті 357 ЦПК України передбачено, що апеляційна скарга залишається без руху у випадку, якщо вона подана після закінчення строків, встановлених процесуальним законом, і особа, яка її подала, не порушує питання про поновлення цього строку, або якщо підстави, наведені нею у заяві, визнані неповажними. При цьому протягом десяти днів з дня вручення ухвали про залишення апеляційної скарги без руху особа має право звернутися до суду апеляційної інстанції із заявою про поновлення строку або вказати інші підстави для поновлення строку.

Оскільки підстави пропуску строку на апеляційне оскарження визнані неповажними, а безпідставне поновлення строку на апеляційне оскарження судового рішення, що набрало законної сили, може бути визнано порушенням вимог пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, особі, яка подала апеляційну скаргу, необхідно направити до суду апеляційної інстанції заяву про поновлення процесуального строку на апеляційне оскарження, в якій навести інші підстави для поновлення строку, та надати відповідні докази.

Якщо заяву не буде подано особою в зазначений строк або наведені підстави для поновлення строку апеляційного оскарження визнані неповажними, суддя-доповідач відмовляє у відкритті апеляційного провадження на підставі пункту 4 частини другої статті 357 цього Кодексу.

Керуючись статтею 357 ЦПК України, суддя

УХВАЛИВ:

Визнати наведені ОСОБА_1 підстави для поновлення строку на апеляційне оскарження неповажними.

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Кіцманського районного суду Чернівецької області від 26 вересня 2008 року залишити без руху та надати строк для усунення недоліків протягом десяти днів з дня вручення цієї ухвали.

Роз`яснити, що у разі невиконання у встановлений строк вимог цієї ухвали щодо подання заяви про поновлення строку на апеляційне оскарження та обґрунтування інших причин пропуску строку на апеляційне оскарження судового рішення у відкритті апеляційного провадження буде відмовлено.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Н.К. Височанська