САМАРСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД МІСТА ДНІПРОПЕТРОВСЬКА
Справа № 206/6740/18
2-п/206/15/19
УХВАЛА

14 червня 2019 року у залі суду в м. Дніпрі Самарський районний суд м.Дніпропетровська у складі:

головуючий, суддя Сухоруков А.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні заяву відповідача ОСОБА_1 про перегляд заочного рішення Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 21 березня 2019 року ухваленого по цивільній справі № 206/6740/18, провадження № 2/206/263/19 за позовною заявою ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про поділ майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя,

за участю:

представника відповідача, адвокат Клименко Н.Л.,

ВСТАНОВИВ:

05 червня 2019 року відповідач ОСОБА_1 звернулася до суду з заявою про перегляд заочного рішення від 21 березня 2019 року, у зв`язку з тим, що справа була розглянута без присутності та належного повідомлення відповідача, а також, з порушенням вимог ЦПК України в частині повноти з`ясування обставин справи, що мали істотне значення для її розгляду.

Представник відповідача ОСОБА_3 в судовому засіданні просила задовольнити заяву. Зазначила, що позивачу було достовірно відомо, де проживає і працює відповідач, а також він мав її телефон, але від суду приховав. Позивачем не доведено, що він брав участь у придбання відповідачем спірної квартири, що дану квартиру було придбано за спільні кошти, і що це є спільним майном подружжя, а тому є усі підстави для відмови у задоволенні позову. Відповідач придбала квартиру за особисті кошти.

Позивач ОСОБА_2 в судове засідання не з`явився, повідомлявся належним чином, згідно вимог ЦПК України.

Вивчивши надані документи, перевіривши матеріали справи, вислухавши пояснення та думки представника відповідача, суд вважає, що заява про перегляд заочного рішення не підлягає задоволенню з огляду на таке.

Згідно ст. 284 ЦПК України заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.

Частиною 2 ст. 286 ЦПК України встановлено, що заява про перегляд заочного рішення повинна бути розглянута протягом п`ятнадцяти днів з дня її надходження.

У відповідності до ч. 1 ст. 287 ЦПК України заява про перегляд заочного рішення розглядається в судовому засіданні. Неявка осіб, належним чином повідомлених про дату, час і місце засідання, не перешкоджає розгляду заяви.

Відповідно до чинного законодавства, ст. 288 ЦПК України передбачає, що скасування заочного рішення суду можливе за умов, якщо судом буде встановлено, що відповідач не з`явився в судове засідання та (або) не повідомив про причини неявки, а також не подав відзив на позовну заяву з поважних причин, і докази, на які він посилається, мають істотне значення для правильного вирішення справи.

Таким чином, для встановлення підстав для скасування заочного рішення або залишення заяви про перегляд без задоволення, суд має встановити, поважність причин неявки відповідача та неповідомлення про це суд і те, що докази, на які посилається відповідач, мають істотне значення для правильного вирішення справи.

Окрім того, статтею 9 Конституції України передбачено, що чинні міжнародні договори, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, є частиною національного законодавства України.

На розширення цього положення Основного Закону в статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» зазначено, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Пунктом першим статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантовано, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру.

Порушення пункту першого статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод констатував Європейський суд з прав людини у справі «Устименко проти України».

Зокрема, ЄСПЛ вказав, що право на справедливий судовий розгляд, гарантоване пунктом 1 статті 6 Конвенції, повинно тлумачитися у світлі Преамбули Конвенції, відповідна частина якої проголошує верховенство права спільною спадщиною Високих Договірних Сторін. Одним з основоположних аспектів верховенства права є принцип правової визначеності, яка передбачає дотримання принципу res judicata, тобто принципу остаточності рішення, згідно з яким жодна зі сторін не має права домагатися перегляду остаточного і обов`язкового рішення лише з метою повторного слухання справи і постановлення нового рішення.

Так, в судовому засіданні встановлено, що заочним рішенням Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 21 березня 2019 року позовні вимоги задоволено. Визнано квартиру АДРЕСА_1 спільною сумісною власністю подружжя, як придбану ОСОБА_2 та ОСОБА_1 в шлюбі. Визнано право власності на 1/2 (одну другу) частину та виділити у власність ОСОБА_2 (р.н.о.к.п.п. НОМЕР_1 , АДРЕСА_2 ) 1/2 (одну другу) частину квартири АДРЕСА_1 . Визнано право власності на 1/2 (одну другу) частину та виділити у власність ОСОБА_1 (р.н.о.к.п.п. АДРЕСА_3 АДРЕСА_4 , АДРЕСА_2 ) 1/2 (одну другу) частину квартири АДРЕСА_1 . Стягнуто з ОСОБА_4 и Вікторівни (р.н.о.к.п.п.п. НОМЕР_2 , АДРЕСА_2 ) на користь ОСОБА_5 ОСОБА_6 а (р.н.о.к.п.п. НОМЕР_1 , АДРЕСА_2 ) судові витрати зі сплати судового збору у розмірі 704,80грн.(а.с.81-82).

Обґрунтовуючи підстави для скасування заочного рішення, відповідач у заяві про перегляд заочного рішення зазначив, що розгляд справи в результаті якого було ухвалено заочне рішення було проведено поверхово, через відсутність доказів з боку відповідача, ненадання яких обумовлено неявкою відповідача у судові засідання, який не був повідомлений про розгляд цивільної справи. Крім того, судом не було встановлено придбання спірного житла за спільні кошти подружжя, оскільки квартира придбана через три тижні після реєстрації шлюбу. Крім цього позивач є інвалідом II групи та пенсіонером по інвалідності з 2007 року, не працює. Таким чином, незрозуміло, про які спільні з відповідачем кошти, що були вкладені у придбання спірної квартири йдеться. Відповідачем придбана квартира за власні кошти. Отже не було встановлено фактичних обставин справи.

На підтвердження обставин викладених у заяві про перегляд заочного рішення, а також заперечень проти позовних вимог, відповідач долучила копію договору про поділ майна подружжя від 25.05.2009р. укладеного в простій письмовій формі між ОСОБА_7 та ОСОБА_8 (а.с.95-96).

Інших документів, зазначених у заяві, які начебто мали значення для вирішення справи відповідачем не надано.

Вирішуючи питання про перегляд заочного рішення суд виходить, також, із того що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності.

Згідно із практикою Європейського суду з прав людини за своєю природою змагальність судочинства засновується на диференціації процесуальних функцій і відповідно - правомочностей головних суб`єктів процесуальної діяльності цивільного судочинства - суду та сторін (позивача та відповідача). Диференціація процесуальних функцій об`єктивно призводить до того, що принцип змагальності відбиває властивості цивільного судочинства у площині лише прав та обов`язків сторін. Це дає можливість констатувати, що принцип змагальності у такому розумінні урівноважується з принципом диспозитивності та, що необхідно особливо підкреслити, - із принципом незалежності суду. Він знівельовує можливість суду втручатися у взаємовідносини сторін завдяки збору доказів самим судом. У процесі, побудованому за принципом змагальності, збір і підготовка усього фактичного матеріалу для вирішення спору між сторонами покладається законом на сторони. Суд тільки оцінює надані сторонам матеріали, але сам жодних фактичних матеріалів і доказів не збирає.

Відповідно до статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Згідно ч. ч. 1, 2 ст. 95 ЦПК України письмовими доказами є документи (крім електронних документів), які містять дані про обставини, що мають значення для правильного вирішення спору. Письмові докази подаються в оригіналі або в належним чином засвідченій копії, якщо інше не передбачено цим Кодексом. Якщо для вирішення спору має значення лише частина документа, подається засвідчений витяг з нього.

Таким чином, аналізуючи текст заяви про перегляд заочного рішення і документів, долучених відповідачем до заяви про перегляд заочного рішення, суд приходить до висновку, що відповідачем не надано і не наведено істотних доказів, які б могли вплинути на вирішення спору.

Із матеріалів справи вбачається, що рішення суду було ухвалено на наявних в справі доказах, яким даний аналіз відповідно до норми чинного законодавства. Заперечення, спростовуючи правомірність ухваленого судом рішення відсутні.

Крім того, суд також, не погоджується із доводами відповідача щодо його неповідомлення про розгляд даної цивільної справи про поділ майна подружжя.

Такого висновку серед іншого суд дійшов виходячи із ч. 6 та п. 2 ч. 7, ч. 8, 11 ст. 128 ЦПК України судова повістка, а у випадках, встановлених цим Кодексом, разом з копіями відповідних документів надсилається на офіційну електронну адресу відповідного учасника справи, у випадку наявності у нього офіційної електронної адреси або разом із розпискою рекомендованим листом з повідомленням про вручення у випадку, якщо така адреса відсутня, або через кур`єрів за адресою, зазначеною стороною чи іншим учасником справи. У разі ненадання учасниками справи інформації щодо їх адреси судова повістка надсилається: фізичним особам, які не мають статусу підприємців, - за адресою їх місця проживання чи місця перебування, зареєстрованою у встановленому законом порядку. Днем вручення судової повістки є , зокрема день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати судову повістку чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, що зареєстровані у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси. Відповідач, третя особа, свідок, зареєстроване місце проживання (перебування), місцезнаходження чи місце роботи якого невідоме, а також заінтересована особа у справах про видачу обмежувального припису викликаються до суду через оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України, яке повинно бути розміщене не пізніше ніж за десять днів, а у разі розгляду справи про видачу обмежувального припису - не пізніше 24 годин до дати відповідного судового засідання. З опублікуванням оголошення про виклик особа вважається повідомленою про дату, час і місце розгляду справи.

Таким чином, враховуючи поштові повідомлення, наявні у матеріалах цивільної справи, які повернулись на адресу суду з відміткою про закінчення терміну зберігання, які судом були неодноразово направлені на адресу реєстрації відповідача, оголошення розміщені на офіційному веб-сайті судової влади України та відсутність доказів зі сторони відповідача про фактичне проживання за іншою адресою, суд вбачає у діях відповідача зловживання своїм правом щодо отримання кореспонденції з метою в подальшому мати підстави для поновлення строків на оскарження та перегляд.

Виходячи з вище викладеного суд дійшов висновку, що відповідач був повідомлений про розгляд даної цивільної справи належним чином, протилежного відповідач не довела.

Серед іншого жодних посилань на докази, якими відповідач обґрунтовує свої заперечення, наведено не було.

Суд звертає увагу, що інститут заочного провадження відповідає положенням та спрямований на реалізацію Рекомендації № R (84) 5 Комітету Міністрів Ради Європи державам-членам стосовно принципів цивільного судочинства, що направлені на вдосконалення судової системи. Інститут заочного провадження спрямований також на розвиток ч. 1 ст. 44 ЦПК про те, що особи, які беруть участь у справі, зобов`язані добросовісно здійснювати свої процесуальні права і виконувати процесуальні обов`язки.

Таким чином, заочне провадження є додатковою гарантією позивачеві від зловживання відповідачем процесуальними правами, усунення причин затягування процесу, дотримання судами строків розгляду справи.

З урахуванням викладеного, суд не вбачає підстав для задоволення заяви про перегляд рішення відповідача, а тому заява залишається без задоволення.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 258-260, 284-288, 353 ЦПК України суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Заяву відповідача ОСОБА_1 про перегляд заочного рішення Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 21 березня 2019 року ухваленого по цивільній справі № 206/6740/18, провадження № 2/206/263/19 за позовною заявою ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про поділ майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя - залишити без задоволення.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Cуддя А.О. Сухоруков