Постанова

Іменем України

09 жовтня 2019 року

м. Київ

справа № 205/10098/14-ц

провадження № 61-36253св18

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду: Лідовця Р. А. (суддя-доповідач), Воробйової І. А., Черняк Ю. В.,

учасники справи:

позивач - Публічне акціонерне товариство «Родовід Банк»,

відповідач - ОСОБА_1 ,

розглянув у попередньому судовому засіданні у порядку письмового провадження касаційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Родовід Банк» на рішення Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 13 вересня 2016 року у складі судді Нижного А. В. та ухвалу Апеляційного суду Дніпропетровської області від 20 вересня 2017 року у складі колегії суддів: Варенко О. П., Городничої В. С., Лаченкової О. В.,

ВСТАНОВИВ:

1. Описова частина

Короткий зміст позовних вимог

У грудні 2014 року Публічне акціонерне товариство «Родовід Банк» (далі - ПАТ «Родовід Банк») звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Позовна заява мотивована тим, що 13 жовтня 2006 року між Відкритим акціонерним товариством (далі - ВАТ) «Родовід Банк», правонаступником якого є ПАТ «Родовід Банк», та ОСОБА_1 укладено кредитний договір, відповідно до умов якого останній отримав кредит у розмірі 21 457 доларів США зі сплатою 13 % річних та кінцевим строком повернення до 12 жовтня 2011 року включно.

Відповідач порушив свої кредитні зобов`язання, у нього утворилась заборгованість перед банком у розмірі 12 967,46 доларів США та 217 806,89 грн.

Ураховуючи наведене, ПАТ «Родовід Банк» просило суд стягнути з ОСОБА_1 на свою користь вказаний розмір кредитної заборгованості за кредитним договором від 13 жовтня 2006 року.

Короткий зміст судових рішень судів першої, апеляційної та касаційної інстанцій

Рішенням Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 11 червня 2015 року, залишеним без змін ухвалою Апеляційного суду Дніпропетровської області від 15 вересня 2015 року, у задоволенні позову ПАТ «Родовід Банк» відмовлено.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 23 березня 2016 року касаційну скаргу ПАТ «Родовід Банк» задоволено частково.

Рішення Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 11 червня 2015 року та ухвалу Апеляційного суду Дніпропетровської області від 15 вересня 2015 року скасовано, справу направлено на новий розгляд до суду першої інстанції.

Короткий зміст оскаржуваних судових рішень судів першої та апеляційної інстанцій

Рішенням Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 13 вересня 2016 року, залишеним без змін ухвалою Апеляційного суду Дніпропетровської області від 20 вересня 2017 року, у задоволенні позову ПАТ «Родовід Банк» відмовлено.

Судові рішення судів попередніх інстанцій мотивовано тим, що вимоги банку є обґрунтованими, проте ним пропущено строк позовної давності, про застосування наслідків спливу якого було заявлено відповідачем у суді першої інстанції.

Короткий зміст вимог касаційної скарги

У касаційній скарзі, поданій у листопаді 2017 року до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, ПАТ «Родовід Банк», посилаючись на неправильне застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить скасувати оскаржувані судові рішення та ухвалити нове, яким задовольнити позов банку.

Аргументи учасників справи

Доводи особи, яка подала касаційну скаргу

Касаційна скарга мотивована тим, що висновки судів першої та апеляційної інстанцій про пропуск банком строку позовної давності, є безпідставними, оскільки сторони визначили остаточний строк виконання кредиту до 12 жовтня 2011 року.

Також посилається на те, що кредитний договір діє до повного його виконання, у той час, як після звернення стягнення на предмет застави, майно реалізовано не було, тому зобов`язання відповідача є досі не виконаними.

Відзив (заперечення) на касаційну скаргу відповідач до суду не подав.

Надходження касаційної скарги до суду касаційної інстанції

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07 листопада 2017 року відкрито касаційне провадження у цій справі та витребувано матеріали цивільної справи із суду першої інстанції.

Відповідно до підпункту 4 пункту 1 розділу XIII «Перехідні положення» ЦПК України у редакції Закону України від 3 жовтня 2017 року № 2147-VIII «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» касаційні скарги (подання) на судові рішення у цивільних справах, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, передаються до Касаційного цивільного суду та розглядаються спочатку за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Згідно зі статтею 388 ЦПК України судом касаційної інстанції у цивільних справах є Верховний Суд.

У червні 2018 року Вищим спеціалізованим судом України з розгляду цивільних і кримінальних справ справу передано до Верховного Суду.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 10 червня 2019 року справу передано судді-доповідачу Лідовцю Р. А.

2. Мотивувальна частина

Позиція Верховного Суду

Згідно із частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Положенням частини другої статті 389 ЦПК України встановлено, що підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Касаційна скарга ПАТ КБ «Родовід Банк» задоволенню не підлягає.

Мотиви, з яких виходить Верховний Суд, та застосовані норми права

Відповідно до вимог частин першої та другої статті 400 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Суд касаційної інстанції перевіряє законність судових рішень лише в межах позовних вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Згідно із частиною першою статті 402 ЦПК України у суді касаційної інстанції скарга розглядається за правилами розгляду справи судом першої інстанції в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи з урахуванням статті 400 цього Кодексу.

Оскаржувані судові рішення судів першої та апеляційної інстанцій ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права, а доводи касаційної скарги їх висновків не спростовують.

Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Згідно з нормою статті 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Статтею 1050 ЦК України визначено, що якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625цього Кодексу. Якщо позичальник своєчасно не повернув речі, визначені родовими ознаками, він зобов`язаний сплатити неустойку відповідно до статей 549-552цього Кодексу, яка нараховується від дня, коли речі мали бути повернуті, до дня їх фактичного повернення позикодавцеві, незалежно від сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу.

Якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу

Згідно з положенням статті 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Статтею 266 ЦК України передбачено, що зі спливом позовної давності до основної вимоги вважається, що позовна давність спливла і до додаткової вимоги.

Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові (частина четверта статті 267 ЦК України).

Відмовляючи у задоволенні позову банку, суд першої інстанції, з висновками якого погодився й апеляційний суд, обґрунтованого виходив з того, що звернувши у 2010 році стягнення на предмет застави з метою погашення повної суми заборгованості за кредитним договором від 13 жовтня 2006 року, банк відповідно до частини другої статті 1050 ЦК України та на виконання пункту 5.2 кредитного договору змінив строк виконання основного зобов`язання з 12 жовтня 2011 року на 29 вересня 2010 року, а з цим позовом звернувся до суду тільки у грудні 2014 року, тобто зі спливом строку позовної давності, про застосування наслідків спливу якого було заявлено відповідачем у суді першої інстанції.

Доводи касаційної скарги про те, що сторони визначили строк виконання зобов`язання за договором - 12 жовтня 2011 року, тому банком не пропущено строк позовної давності, а також посилання на те, що кредитний договір діє до повного його виконання, не заслуговують на увагу.

Апеляційний суд правильно вказав, що початок перебігу позовної давності пов`язується не зі строком дії договору, а з моментом настання строку виконання зобов`язання, який кредитор змінив, звернувши стягнення на предмет застави з метою погашення повної суми заборгованості.

Також, суд апеляційної інстанції обґрунтовано зазначив, що доводи банку про те, що заставне майно не було реалізовано, а заборгованість не погашена, не можуть бути прийняті до уваги, оскільки кредитор скористався своїм правом, встановленим пунктом 5.2 кредитного договору, та змінив строк виконання основного зобов`язання, звернувши стягнення на заставне майно шляхом вчинення виконавчого напису нотаріуса від 29 вересня 2010 року, та міг реалізувати своє право у примусовому порядку через суд протягом трьох років з цього часу, згідно зі статтею 1050 ЦК України. Однак кредитор звернувся з відповідним позовом до Ленінського районного суду м. Дніпропетровська тільки у грудні 2014 року.

Отже, вказані, а також інші доводи касаційної скарги не можуть бути підставами для скасування судових рішень судів першої та апеляційної інстанцій, оскільки вони ґрунтуються на неправильному тлумаченні позивачем норм матеріального та процесуального права, були предметом дослідження у судах попередніх інстанцій із наданням відповідної правової оцінки всім фактичним обставинам справи, яка ґрунтується на вимогах законодавства, і з якою погоджується суд касаційної інстанції.

Відповідно до частини третьої статті 401 ЦПК України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.

Оскільки доводи касаційної скарги висновків судів першої та апеляційної інстанцій не спростовують, на законність та обґрунтованість їх судових рішень не впливають, то колегія суддів вважає за необхідне залишити касаційну скаргу без задоволення, а оскаржувані судові рішення без змін.

Керуючись статтями 400, 401, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Родовід Банк» залишити без задоволення.

Рішення Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 13 вересня 2016 року та ухвалу Апеляційного суду Дніпропетровської області від 20 вересня 2017 року залишити без змін.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Судді: Р. А. Лідовець

І. А. Воробйова

Ю. В. Черняк