Ухвала

Іменем України

07 березня 2019 року

м. Київ

справа № 361/6330/18

провадження № 61-4246ск19

Верховний Суд у складі постійної колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду: Крата В. І. (суддя-доповідач), Антоненко Н. О., Журавель В.І., розглянув касаційну скаргу ОСОБА_4 на ухвалу Броварського міськрайонного суду Київської області від 04 жовтня 2018 року у складі судді Селезньової Т. В., та постанову Київського апеляційного суду від 24 січня 2019 року у складі колегії суддів: Андрієнко А. М., Соколової В. В., Поліщук Н. В., у справі за заявою ОСОБА_5 про вжиття заходів забезпечення позову ОСОБА_5 до ОСОБА_4, ОСОБА_6, третя особа - товариство з обмеженою відповідальністю «Альянс Новобуд», про визнання майнових прав на об'єкт незавершеного будівництва спільною сумісною власністю подружжя та їх поділ, визнання недійсним договору про заміну сторони у зобов'язанні і додаткових угод до договору купівлі-продажу майнових прав,

ВСТАНОВИВ:

У жовтні 2018 року ОСОБА_5 звернувся із позовом до ОСОБА_4, ОСОБА_6, третя особа - товариство з обмеженою відповідальністю «Альянс Новобуд» (далі - ТОВ «Альянс Новобуд»), про визнання майнових прав на об'єкт незавершеного будівництва спільною сумісною власністю подружжя та їх поділ, визнання недійсним договору про заміну сторони у зобов'язанні і додаткових угод до договору купівлі-продажу майнових прав.

З метою забезпечення позову 03 жовтня 2018 року ОСОБА_5 подав до суду заяву, в якій просив: накласти арешт на майнові права на квартиру за умовним номером 205 на 15 поверсі, кількість кімнат 2, орієнтовною загальною площею 78,83 кв м, що відповідає статті 2 договору купівлі-продажу майнових прав на квартиру № 2/3/206-КП від 12 січня 2018 року у складі об'єкта будівництва багатоквартирних житлових будинків з вбудовано-прибудованими нежитловими приміщеннями за будівельною адресою: умовний номер будинку АДРЕСА_1; заборонити ОСОБА_6 реєструвати право власності на вищезазначену незавершену будівництвом квартиру на своє ім'я або у будь-який спосіб відчужувати майнові права на вказану квартиру третім особам до моменту ухвалення судом рішення у справі; заборонити ТОВ «Альянс Новобуд» вчиняти будь-які дії щодо оформлення майнових прав та права власності на спірну квартиру.

Заява обґрунтована тим, що його дружина ОСОБА_4 здійснила відчуження майнових прав, придбаних за спільні кошти подружжя, на спірну квартиру на користь своєї матері ОСОБА_6 без його дозволу і згоди. Посилаючись на те, що ОСОБА_6 може відчужити третім особам належні їй майнові права на квартиру, що у подальшому зробить неможливим виконання рішення на випадок задоволення позову і порушить його законні права, просив заяву задовольнити.

Ухвалою Броварського міськрайонного суду Київської області від 04 жовтня 2018 року, залишеною без змін постановою Київського апеляційного суду від 24 січня 2019 року, заяву ОСОБА_5 про забезпечення позову задоволено частково.

Накладено арешт на майнові права на об'єкт нерухомого майна - квартиру за умовним номером 205 на 15 поверсі, кількість кімнат 2, орієнтовною загальною площею 78,83 кв. м, що відповідає статті 2 договору купівлі-продажу майнових прав на квартиру № 2/3//206-КП від 12 січня 2018 року у складі об'єкта будівництва багатоквартирних житлових будинків з вбудовано-прибудованими нежитловими приміщеннями за будівельною адресою - умовний номер будинку АДРЕСА_1 на території IV житлового району в м. Бровари Київської області, що належить ОСОБА_6 на підставі договору від 11 липня 2018 року про заміну сторони у зобов'язанні за договором купівлі-продажу майнових прав на квартиру № 2/3/206-КП від 12 січня 2018 року. Застосовано захід забезпечення позову у вигляді заборони ТОВ «Альянс Новобуд» вчиняти будь-які дії по оформленню права власності на квартиру за умовним номером 205 на 15 поверсі, кількість кімнат 2, орієнтовною загальною площею 78,83 кв. м, що відповідає статті 2 договору купівлі-продажу майнових прав на квартиру № 2/3//206-КП від 12 січня 2018 року у складі об'єкта будівництва багатоквартирних житлових будинків з вбудовано-прибудованими нежитловими приміщеннями за будівельною адресою - умовний номер будинку АДРЕСА_1 на території IV житлового району в м. Бровари Київської області, що належить ОСОБА_6 на підставі договору від 11 липня 2018 року про заміну сторони у зобов'язанні за договором купівлі-продажу майнових прав на квартиру № 2/3/206-КП від 12 січня 2018 року.

Рішення судів мотивовані тим, що 12 січня 2018 року між відповідачем ОСОБА_4 та ТОВ «Альянс Новобуд» був укладений договір купівлі-продажу майнових прав на квартиру. Під час укладення договору купівлі-продажу від 12 січня 2018 року ОСОБА_5 та ОСОБА_4 перебували у шлюбі. 11 липня 2018 року між ОСОБА_4 та ОСОБА_6 був укладений договір про заміну сторони у зобов'язанні за договором купівлі-продажу майнових прав від 12 січня 2018 року на квартиру за умовним номером 205 на 15 поверсі, кількість кімнат 2, орієнтовною загальною площею 78,83 кв. м у складі об'єкта будівництва багатоквартирних житлових будинків з вбудовано - прибудованими нежитловими приміщеннями за будівельною адресою умовний номер будинку АДРЕСА_1. Оскільки предметом спору є майнові права на зазначену квартиру, яка була придбана відповідачем ОСОБА_4 під час перебування у шлюбі з позивачем по справі, а також що є предметом спору про поділ майна подружжя, на сьогодні існує реальна загроза здійснення відчуження вказаного майна. Тому заявником доведено необхідність вжиття заходів забезпечення позову, а обраний позивачем спосіб такого забезпечення є співмірним із заявленими позовними вимогами.

28 лютого 2019 року ОСОБА_4 подала до Верховного Суду касаційну скаргу на ухвалу Броварського міськрайонного суду Київської області від 04 жовтня 2018 року та постанову Київського апеляційного суду від 24 січня 2019 року, у якій просить скасувати ухвалу суду першої інстанції та постанову суду апеляційної інстанції і ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволенні заяви. При цьому посилається на порушення судами норм процесуального права.

Касаційна скарга мотивована тим, що суди попередніх інстанцій не дослідили та не надали належної правової оцінки доказам щодо відсутності спору між сторонами, оскільки майнові права на квартиру, що є предметом позову, не належать ОСОБА_4 Задовольняючи заяву про забезпечення позову шляхом заборони ТОВ «Альянс Новобуд» вчиняти будь-які дії щодо оформлення права власності на квартиру, суди обмежили права третьої особи розпоряджатися своїм майном. Крім того, відсутній механізм виконання ухвали про забезпечення позову шляхом накладення арешту на майнові права на квартиру, оскільки таке майно фактично ще не існує, а отже і відсутня можливість накладення арешту.

При цьому ОСОБА_4 просить поновити строк на касаційне оскарження, посилаючись на те, що копію постанови суду апеляційної інстанції не отримувала. Зі змістом оскарженого рішення ознайомилася з Єдиного державного реєстру судових рішень у день його оприлюднення - 30 січня 2019 року.

Європейський суд з прав людини вказав, що вирішення питання щодо поновлення строку на оскарження перебуває в межах дискреційних повноважень національних судів, однак такі повноваження не є необмеженими. Від судів вимагається вказувати підстави (PONOMARYOV v. UKRAINE, № 3236/03, § 41, ЄСПЛ, від 3 квітня 2008 року).

У частині другій статті 390 ЦПК України передбачено, що учасник справи, якому повне судове рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на касаційне оскарження, якщо касаційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому такого судового рішення.

Аналіз касаційної скарги та доданих до неї матеріалів свідчить, що строк на касаційне оскарження пропущений із поважних причин і підлягає поновленню на підставі статті 390 ЦПК України.

У відкритті касаційного провадження слід відмовити з таких мотивів.

У частині другій статті 149 ЦПК України передбачено, що забезпечення позову допускається як до пред'явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Метою забезпечення позову є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій із боку відповідача з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективного виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення.

Забезпечення позову по суті - це обмеження суб'єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов'язаних із ним інших осіб в інтересах забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволених вимог позивача (заявника).

Встановивши, що невжиття заходів забезпечення позову може істотно ускладнити чи унеможливити виконання можливого рішення суду про задоволення позову, суд першої інстанції, з висновком якого погодився суд апеляційної інстанції, зробив обґрунтований висновок про наявність передбачених законом підстав для застосування заходів забезпечення позову.

Європейський суд з прав людини зауважує, що спосіб, у який стаття 6 Конвенції застосовується до апеляційних та касаційних судів, має залежати від особливостей процесуального характеру, а також до уваги мають бути взяті норми внутрішнього законодавства та роль касаційних судів у них. Вимоги до прийнятності апеляції з питань права мають бути більш жорсткими, ніж для звичайної апеляційної скарги. З урахуванням особливого характеру ролі Верховного Суду як касаційного суду, процедура, яка застосовується у Верховному Суді, може бути більш формальною (LEVAGES PRESTATIONS SERVICES v. FRANCE, № 21920/93, § 45, ЄСПЛ, від 23 жовтня 1996 року; BRUALLA GOMEZ DE LA TORRE v. SPAIN, № 26737/95, § 37, 38, ЄСПЛ, від 19 грудня 1997 року).

Аналіз змісту касаційної скарги та оскаржених судових рішень свідчить, що правильне застосовування судами першої та апеляційної інстанцій норм права є очевидним, а касаційна скарга - необґрунтованою.

Відповідно до пункту 5 частини другої статті 394 ЦПК України суд в порядку, передбаченому частинами четвертою, п'ятою цієї статті, відмовляє у відкритті касаційного провадження, якщо касаційна скарга є необґрунтованою.

Керуючись статтями 260, 394 ЦПК України Верховний Суд у складі постійної колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду,

УХВАЛИВ:

Клопотання ОСОБА_4 про поновлення строку на касаційне оскарження ухвали Броварського міськрайонного суду Київської області від 04 жовтня 2018 року та постанови Київського апеляційного суду від 24 січня 2019 року задовольнити.

Поновити ОСОБА_4 строк на касаційне оскарження ухвали Броварського міськрайонного суду Київської області від 04 жовтня 2018 року та постанови Київського апеляційного суду від 24 січня 2019 року.

Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_4 на ухвалу Броварського міськрайонного суду Київської області від 04 жовтня 2018 року та постанову Київського апеляційного суду від 24 січня 2019 року у справі за заявою ОСОБА_5 про вжиття заходів забезпечення позову ОСОБА_5 до ОСОБА_4, ОСОБА_6, третя особа - товариство з обмеженою відповідальністю «Альянс Новобуд», про визнання майнових прав на об'єкт незавершеного будівництва спільною сумісною власністю подружжя та їх поділ, визнання недійсним договору про заміну сторони у зобов'язання і додаткових угод до договору купівлі-продажу майнових прав.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

Судді: В. І. Крат

Н.О. Антоненко

В.І. Журавель