КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 495/94/15-ц Головуючий у І інстанції Осаулова Н.А.
ПОСТАНОВА

Іменем України

02 жовтня 2019 рокуКиївський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати в цивільних справах:

судді-доповідача Таргоній Д.О.,

суддів: Журби С.О., Приходька К.П.,

за участі секретаря Пітенко І.Ю.,

розглянув у відкритому судовому засіданні в місті Києві цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Фастівського міськрайонного суду Київської області від 29грудня 2015 року по справі за позовом ПАТ «Комерційний банк Надра» до ОСОБА_2 , ОСОБА_1 про стягнення солідарно заборгованості за кредитним договором,

УСТАНОВИВ:

позивач звернувся до суду з позовом до відповідачів ОСОБА_2 та ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором. Посилаючись на те, що 18.06.2008 року Відкрите акціонерне товариство Комерційний банк «Надра», правонаступником якого з 04.02.2011 року є Публічне акціонерне товариство «Комерційний банк «Надра» (надалі -Позивач) та фізична особа - резидент України ОСОБА_2 уклав Кредитний договір № 281/П/31/2008/840, згідно з умовами якого Позивач надав ОСОБА_2 у тимчасове користування на умовах забезпеченості, повернення, строковості та платності грошові кошти (надалі по тексту - Кредит) у сумі 41 692 доларів США 95 центів із розрахунку 14,49% на рік строком з 18.06.2008 року по 09.06.2028 року, та резидент України - ОСОБА_1 уклала Договір поруки (надалі по тексту - Договір) до кредитного договору № 281/П/31/2008/840, згідно якого ОСОБА_1 поручається перед Позивачем на належне виконання ОСОБА_2 взятих на себе зобов`язань, що витікають з Кредитного договору. Відповідачі зі своєї сторони порушили умови договору і на даний час виникла заборгованість по кредитному договору в сумі 53 395,10 дол. США, що еквівалентно станом на 21.10.2014 року - 691 497,56 гривень.

Рішенням Фастівського міськрайонного суду Київської області від 29 грудня 2015 року позов ПАТ КБ «Надра» задоволено.

Стягнуто солідарно зі ОСОБА_2 на користь ПАТ КБ «Надра» заборгованість за кредитним договором від 18 червня 2008 року в сумі 691 497,56 грн.

Стягнуто солідарно з ОСОБА_1 на користь ПАТ КБ «Надра» заборгованість за кредитним договором від 18 червня 2008 року в сумі 691 497, 56 грн.

Стягнуто солідарно з ОСОБА_2 на користь ПАТ КБ «Надра» витрати з сплати судового збору в сумі 3 654 грн.

Стягнуто солідарно з ОСОБА_1 на користь ПАТ КБ «Надра» витрати з сплати судового збору в сумі 3 654 грн.

Рішенням апеляційного суду Київської області від 05 квітня 2016 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 задоволено частково. Рішення Фастівського міськрайонного суду Київської області від 29 грудня 2015 року змінено. Ухвалено нове рішення, яким стягнуто солідарно з ОСОБА_2 та ОСОБА_1 на користь ПАТ КБ «Надра» заборгованість за кредитним договором від 18 червня 2008 року в сумі 691 497 грн., витрати зі сплати судового збору у розмірі 3 654 грн. В решті рішення залишено без змін.

Постановою ВС від 05 червня 2019 року рішення апеляційного суду Київської області від 05 квітня 2016 року в частині позовних вимог публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Надра» до ОСОБА_1 про стягнення кредитної заборгованості скасовано, справу в цій частині направлено на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

В судовому засіданні відповідач ОСОБА_1 та її представник підтримали доводи апеляційної скарги, просили її задовольнити.

Інші учасники справи у судове засідання не з`явились, про дату, час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином.

У відповідності до положень частини 2 статті 372 ЦПК Ґукраїни, колегія суддів вважала за можливе розглядати справу у їх відсутності.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення осіб, які з`явилися у судове засідання, з`ясувавши обставини справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Частиною 1 ст.367 ЦПК України визначено, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Згідно вимог ст.263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що у зв`язку з неналежним виконанням відповідачами взятих на себе зобов`язань за кредитним договором 281/П/31/2008/840 від 08 листопада 2006 року та договором поруки №57765 від 18.06.2008 року станом на 21 жовтня 2014 року у останніх утворилась заборгованість перед позивачем за кредитом та відсотками у розмірі 53 395,10 дол. США, що еквівалентно 691 497,56 гривень, яка підлягає стягненню солідарно з боржника та поручителя.

За результатами нового розгляду, надаючи оцінку усім встановленим судом першої інстанції обставинам, колегія суддів дійшла висновку про залишення рішення суду першої інстанції без змін, виходячи з такого.

Так, з матеріалів справи вбачається, що 18 червня 2008 року Відкрите акціонерне товариство Комерційний банк «Надра», правонаступником якого з 04.02.2011 року є Публічне акціонерне товариство «Комерційний банк «Надра» (далі - Банк) та фізична особа - ОСОБА_2 (далі - Позичальник) уклали Кредитний договір № 281/П/31/2008/840, згідно з умовами якого Банк надав Позичальнику у тимчасове користування на умовах забезпеченості, повернення, строковості та платності грошові кошти у сумі 41 692,95 доларів США із розрахунку 14,49% на рік строком з 18 червня 2008 року по 09 червня 2028 року.

Крім того, між Банком та фізичною особою ОСОБА_1 (далі - Поручитель) того ж дня укладено Договір поруки до кредитного договору № 281/П/31/2008/840 згідно якого остання поручається перед Банком за належне виконання Позичальником взятих на себе зобов`язань, що витікають з Кредитного договору.

Відповідно до умов Договору, викладених у п. 3.3.2 Позичальник зобов`язався вносити чергові мінімальні платежі по кредиту щомісячно, до 10 числа поточного місяця, при цьому щомісячний платіж повинен складати суму не меншу ніж зазначена в п. 3.3.1 Кредитного договору.

Встановлено також, що 17 вересня 2010 року між ВАТ Комерційний банк «Надра» та ОСОБА_2 укладено Додаткову угоду №1 до Кредитного договору № 281/П/31/2008/840 від 18.06.2008 року, за умовами якої сторони домовились про нову редакцію Договору, визначивши розмір мінімального щомісячного платежу в розмірі 538,52 долари США та встановивши графік внесення платежів. Крім того, згідно з умовами договору позичальнику з жовтня 2010 року по вересень 2012 року надається поетапна відстрочка сплати частини необхідного платежу у визначеному сторонами порядку. Внесення необхідного платежу передбачено щомісячно до 12 числа поточного місяця.

З матеріалів справи вбачається також, що 17 вересня 2010 року між ВАТ КБ «Надра» та ОСОБА_1 укладено Договір поруки, згідно з умовами якого Поручитель поручається перед Кредитором за належне виконання ОСОБА_2 взятих на себе зобов`язань, що витікають з Кредитного договору № 281/П/31/2008/840 від 18.06.2008 року, в тому числі: повернути до 09 червня 2028 року кредит у сумі 41 692,95 дол. США; сплатити відсотки за користування кредитними коштами із розрахунку 14,49 % річних; сплатити інші платежі, передбачені кредитним договором, сплатити можливі штрафні санкції (штраф, пеня). Поручитель повинен виконати зобов`язання у такому ж порядку, який встановлено для Позичальника Кредитним договором. Поручитель відповідає перед Кредитором у повному обсязі.

Задовольняючи заявлені позовні вимоги про солідарне стягнення заборгованості, суд першої інстанції виходив з того, що відповідачі порушили умови договору і станом на 21 жовтня 2014 року виникла заборгованість за кредитним договором в сумі 53 395,10 дол. США, що еквівалентно 691 497,56 грн., у зв`язку з чим позивач просив суд стягнути указану суму кредитної заборгованості з відповідачів солідарно.

Не погоджуючись із судовим рішенням, Поручитель у поданій апеляційній скарзі посилається на помилковість висновків про задоволення позову в частині вимог банку до поручителя. При цьому зазначає, що право банку на пред`явлення вимоги про дострокове стягнення усієї суми заборгованості виникло у липні 2013 року. Договором поруки не встановлений строк його дії, у зв`язку із чим, у такому випадку, відповідно до частин четвертої статті 559 ЦК України порука припиняється, якщо кредитор не пред`явить позову до поручителя протягом шести місяців від настання строку виконання основного зобов`язання. Крім того, пунктом 2.2 договору поруки передбачено, що поручитель зобов`язаний виконати взяті на себе зобов`язання не пізніше 3 (трьох) банківських днів з моменту отримання повідомлення від кредитора про невиконання позичальником зобов`язань і необхідності їх виконання поручителем. На думку скаржника, скільки передбачена договором поруки вимога кредитором поручителю направлена не була, то у поручителя не виникло обов`язку зі сплати спірної суми заборгованості.

Зобов`язання виникають із підстав, передбачених статтею 11 ЦК України, зокрема договорів.

За кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1054 ЦК України).

Згідно із частиною другою статті 1050 ЦК України якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому.

Статтею 546 ЦК України встановлено, що виконання зобов`язання може забезпечуватися, зокрема, порукою.

За договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов`язку.

Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться (стаття 526 цього Кодексу).

Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов`язання боржником (частина перша статті 553 ЦК України).

У разі порушення боржником зобов`язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя.

Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що й боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки (частини перша, друга статті 554 ЦК України).

Припинення поруки пов`язане, зокрема, із закінченням строку її чинності.

За змістом частини четвертої статті 559 ЦК України (в редакції Закону чинної на час пред`явлення Банком вимог до боржника і поручителів про дострокове повернення кредитів) порука припиняється після закінчення строку, встановленого в договорі поруки. У разі, якщо такий строк не встановлено, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов`язання не пред`явить вимоги до поручителя.

Отже, порука - це строкове зобов`язання, і незалежно від того, встановлений строк її дії договором чи законом, його сплив припиняє суб`єктивне право кредитора.

Відповідно до частини першої статті 251 ЦК України строком є певний період у часі, зі спливом якого пов`язана дія чи подія, яка має юридичне значення.

Строк визначається роками, місяцями, тижнями, днями або годинами (частина перша статті 252 ЦК України).

Разом з тим із настанням певної події, яка має юридичне значення, законодавець пов`язує термін, який визначається календарною датою або вказівкою на подію, яка має неминуче настати (статті 251, 252 ЦК України).

Таким чином, умови договору поруки про його дію до повного припинення зобов`язань боржника не свідчать про те, що цим договором установлено строк припинення поруки в розумінні статті 251, частини четвертої статті 559 ЦК України, тому в цьому випадку підлягають застосуванню норми частини четвертої статті 559 ЦК України про те, що порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов`язання не пред`явить вимоги до поручителя.

Під виконанням сторонами зобов`язання слід розуміти здійснення ними дій з реалізації прав і обов`язків, що випливають із зобов`язання, передбаченого договором.

Отже, "основне зобов`язання" - це не зміст кредитного договору, а реально існуючі правовідносини, зміст яких складають права та обов`язки сторін кредитного договору.

Як установлено судом, боржник ОСОБА_2 (а відтак і ОСОБА_1 ) взяв на себе зобов`язання повернути суму кредиту з відповідними процентами по кредитному договору №281/П/31/2008/840 від 18.06.2008, сплачуючи її частинами (щомісячними платежами) згідно з графіком платежів.

Отже, поряд з установленням строку дії договору сторони встановили й строки виконання боржником окремих зобов`язань (внесення щомісячних платежів), що входять до змісту зобов`язання, яке виникло на основі договорів (Додаткова угода № 1) (а.с. 87-98).

Строк виконання боржником кожного щомісячного зобов`язання згідно з частиною третьою статті 254 ЦК України спливає у відповідне число останнього місяця строку.

Якщо умовами договору кредиту передбачені окремі самостійні зобов`язання боржника про повернення боргу щомісяця частинами та встановлено самостійну відповідальність боржника за невиконання цього обов`язку, то у разі неналежного виконання позичальником цих зобов`язань позовна давність за вимогами кредитора до нього про повернення заборгованих коштів повинна обчислюватися з моменту настання строку погашення кожного чергового платежу.

Оскільки відповідно до статті 554 ЦК України поручитель відповідає перед кредитором у тому самому обсязі, що й боржник, то зазначені правила (з урахуванням положень частини четвертої статті 559 ЦК України) повинні застосовуватись і до поручителя.

Таким чином, слід дійти висновку про те, що у разі неналежного виконання боржником зобов`язань за кредитним договором передбачений частиною четвертою статті 559 ЦК України строк пред`явлення кредитором вимог до поручителя про повернення боргових сум, погашення яких згідно з умовами договору визначено періодичними платежами, повинен обчислюватися з моменту настання строку погашення кожного чергового платежу.

Саме таких висновків щодо застосування норми частини четвертої статті 559 ЦК України дійшла Велика Палата Верховного Суду у постанові від 13 червня 2018 року (справа № 408/8040/12).

Як убачається з пунктів 2.1.1 Кредитного договору позичальник зобов`язується повертати кредитні кошти щомісячно до 12 числа поточного місяця.

Отже, оскільки кредитним договором передбачено, що чергові платежі боржник повинен був здійснювати щомісячно до "12" числа кожного місяця, а за договором поруки відповідальність поручителя наступає з наступного дня за датою платежу, яка передбачена кредитним договором, тому з часу несплати кожного з платежів розпочинається обрахування встановленого частиною четвертою статті 559 ЦК України шестимісячного строку для пред`явлення вимог до поручителя.

У разі пред`явлення банком вимог до поручителя більше ніж через шість місяців після настання строку для виконання відповідної частини основного зобов`язання в силу положень частини четвертої статті 559 ЦК України порука припиняється в частині певних щомісячних зобов`язань щодо повернення грошових коштів поза межами цього строку.

З матеріалів справи вбачається, що останній платіж по кредиту позичальником було здійснено 08 травня 2013 року.

Відповідно до умов Кредитного договору, зокрема п. 3.1.3, Кредитор має право вимагати дострокового повернення кредиту, нарахованих процентів, комісій та можливих штрафних санкцій у разі затримання позичальником сплати кредиту та/або процентів щонайменше на один календарний місяць.

Таким чином, право на пред`явлення такої вимоги у Банку виникло з 13 липня 2013 року, в той час як позовну заяву було подано до суду у січні 2015 року.

Виходячи із положень ст. 559 ЦК України, порука ОСОБА_1 в частині щомісячних платежів за період до липня 2014 року можна вважати припиненою.

Разом із тим,правовідносини поруки за договором не можна вважати припиненими в іншій частині, яка стосується відповідальності поручителя за невиконання боржником окремих зобов`язань за кредитним договором про погашення кредиту до збігу шестимісячного строку з моменту виникнення права вимоги про виконання відповідної частини зобов`язань.

Припинення поруки не є тотожним з припиненням договору поруки, оскільки порукою забезпечується певні зобов`язання, які за кредитним договором визначаються у тому числі також щомісячними платежами, а тому припинення поруки за певним щомісячним платежем, як окремим щомісячним зобов`язанням, яке є складовою частиною загального зобов`язання за кредитом, не тягне припинення поруки в цілому за усім кредитним зобов`язанням, визначеним щомісячними платежами.

Таким чином, аналізуючи положення частини четвертої статті 559 ЦК України, необхідно дійти висновку про те, що застосоване в цій нормі поняття "строк чинності поруки" повинне розглядатися однаково, тобто як строк, протягом якого кредитор може реалізувати свої права за порукою як видом забезпечення зобов`язання.

Виходячи із визначеного сторонами у Додатковій угоді № 1 до Кредитного договору №281/П/31/2008/840 від 17.09.2010 року Графіку вбачається, що за період з липня 2014 року по 09.06.2028 року позичальник (а рівно і поручитель) повинен був здійснити 180 щомісячних платежів, з яких на погашення лише тіла кредиту потрібно було б внести 38 402, 33 доларів США, що станом на день ухвалення рішення судом першої інстанції (29.12.2015 року) за офіційним курсом НБУ в еквіваленті до національної валюти України - гривні становить - 955 065,94 гривень.

Таким чином, апеляційний суд приходить до висновку про те, що зобов`язання поручителя по сплаті заборгованості на суму 38 402, 33 доларів США не припинені і вимоги банку в цій частині є цілком обґрунтованими. З огляду на те, що позивачем пред`явлено вимоги про солідарне погашення заборгованості за доларовим кредитом в еквіваленті до гривні станом на визначену банком дату, а саме на 21 жовтня 2014 року, колегія суддів апеляційного суду вважає правильними висновки суду першої інстанції про солідарне стягнення визначеної позивачем суми в розмірі 691 497, 56 гривень з відповідачів.

На підставі викладеного та керуючись ст. стст. 367, 374, 375, 376, 381-384 ЦПК України, апеляційний суд,

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - відхилити.

Рішення Фастівського міськрайонного суду Київської області від 29 грудня 2015 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 07 жовтня 2019 року.

Суддя-доповідач Таргоній Д.О.

Судді: Журба С.О.

Приходько К.П.