КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 жовтня 2019 року місто Київ.

Справа 759/1169/19

Апеляційне провадження № 22-ц/824/13398/2019

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого Желепи О.В.,

суддів: Олійника В.І., Кулікової С.В.

розглянувши у порядку письмового провадження цивільну справу за апеляційними скаргами ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на рішення Святошинського районного суду міста Києва від 30 липня 2019 року (у складі судді Величко Т.О. інформація щодо дати складання повного тексту відсутня)

в справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення аліментів, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_2 звернулася до Святошинського районного суду м. Києва з позовом до ОСОБА_1 про стягнення аліментів .

Позивач просила суд стягнути з відповідача ОСОБА_1 , на її користь ,аліменти на утримання сина - ОСОБА_3 в твердій грошовій сумі у розмірі 6000 грн., що підлягає індексації відповідно до закону, починаючи з дня пред`явлення позову і до повноліття сина. П осилаласьна те, що сторони по справі перебували в зареєстрованому шлюбі, рішенням Дніпровського районного суду м. Києва від 24.11.2017 року, шлюб між ними розірвано. Від даного шлюбу в них є син, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . З моменту розірвання шлюбу та до моменту подання позову, відповідач аліменти не сплачує, іншої матеріальної допомоги не надає, ухиляється від покладених на нього обов`язків щодо утримання своєї дитини, а тому позивач просить суд позов задовольнити. Також позивачем зазначено, що відповідач працює лікарем-хірургом в Київській клінічній лікарні №4 та у відповідача на праві власності перебуває ряд рухомого та нерухомого майна.

Рішенням Святошинського районного суду міста Києва від 30 липня 2019 року позов задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліменти на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_3 у твердій грошовій сумі 4000, 00 грн. але не менше 50% прожиткового мінімуму встановленого для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з дня пред`явлення позову 18.01.2019 року до досягнення дитиною повноліття.

Вирішено питання щодо розподілу судових витрат.

Не погодившись з рішенням ОСОБА_1 29 серпня 2019 року звернувся з апеляційною скаргою, в якій просить рішення змінити, зменшити розмір аліментів, які підлягають стягненню з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 на утримання дитини ОСОБА_3 , 2008 р.н., з 4000 грн. до 2500 грн. щомісячно.

В апеляційній скарзі посилався на те, що висновки суду не відповідають дійсним обставинам справи з огляду на наступне.

Щодо наявності нерухомого майна, то частина набута до 2015 року за кошти, які належали його батьку, частина майна продана ще до подання позову про стягнення аліментів. Інше нерухоме майно є предметом поділу у справі про поділ майна подружжя, рішення ще не винесене.

Щодо наявності у власності двох автомобілів, то одним із них знаходиться у користуванні позивача, яка також несе витрати на його утримання.

Зазначає, що на утриманні у нього також знаходиться неповнолітня дочка 2005 року народження та вагітна дружина.

З приводу доходів, то відповідач працює лікарем-хірургом, середньомісячна зарплата складає 9664,50 грн.

Від утримання сина не ухиляється, 21.05.2018 року ним відкрито картковий рахунок Юніор на ім`я сина. Банківську картку, за погодженням з позивачем, передав сину та щомісячно перераховує кошти у розмірі 2500 грн., які витрачалися матір`ю дитини на його утримання.

Вказує, що позивач також має змогу виділяти щомісячно кошти на утримання спільного сина у розмірі 2500,00 грн., і 5000,00 грн. на місяць має бути достатньо для утримання 10-річної дитини.

Не погодившись з рішенням, 06.09.2019 року ОСОБА_2 , звернулась з апеляційною скаргою, в якій просить суд змінити оскаржуване рішення, та ухвалити нове, яким стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліменти на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_3 у твердій грошовій сумі 6000, 00 грн, але не менше 50% прожиткового мінімуму встановленого для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з дня пред`явлення позову 18.01.2019 року до досягнення дитиною повноліття.

В апеляційній скарзі посилалась на те, що судом першої інстанції при визначенні розміру аліментів не враховано потреби нинішніх неповнолітніх дітей для всебічного їх розвитку, вартість продуктів харчування та речей першої необхідності, відсутність важкого майнового стану відповідача і неможливості для нього сплачувати аліменти в розмірі 6000,00 грн.

Вважає, що факт відчуження відповідачем нерухомого майна на користь третіх осіб є тією обставиною, яка в розумінні ч.1 ст. 182 СК України має істотне значення і повинна бути врахована при визначенні розміру аліментів.

У відзиві на апеляційну скаргу ОСОБА_2 відповідач просив в задоволенні апеляційної скарги відмовити.

У відзиві на апеляційну скаргу ОСОБА_1 позивач просила апеляційну скаргу залишити без задоволення.

Відповідно до ч. 1 ст.369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Згідно із ч. 13 ст. 7 ЦПК України, розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

За правилами ч.1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Розглянувши справу в межах доводів апеляційних скарг, відзивів на них, перевіривши законність та обґрунтованість рішення, апеляційний суд приходить до висновку, що апеляційні скарги не підлягають задоволенню з наступних підстав.

Задовольняючи позовні вимоги, суд вважав встановленими такі обставини.

Сторони перебували у зареєстрованому шлюбі з 07.07.1979 року, який рішенням Дніпровського районного суду м. Києва від 24.11.2017 року, - розірвано.

Від даного шлюбу у сторін є син ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с. 8).

Частиною 2 ст. 2 Сімейного кодексу України врегульовано сімейні особисті немайнові та майнові відносини між подружжям, між батьками та дітьми, між матір`ю та батьком дитини щодо її виховання, розвитку та утримання.

Відповідно до ч. 7 ст. 7 Сімейного кодексу України дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, установлених Конституцією України, Конвенцією про права дитини, іншими міжнародними договорами України.

Статтею 12 Закону України «Про охорону дитинства» передбачено:

На кожного з батьків покладається однакова відповідальність з виховання, навчання і розвитку дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці.

Згідно вимог ч. 2 ст. 15 Закону України «Про охорону дитинства» за якою, батьки, які проживають окремо від дитини, зобов`язані брати участь у її вихованні і мають право спілкуватися з нею, якщо судом визнано, що таке спілкування не перешкоджатиме нормальному вихованню дитини.

Відповідно до ст.180 Сімейного кодексу України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Таким чином, системний аналіз норм законодавства, дає підстави стверджувати, що як матір, так і батько зобов`язані неухильно дотримуватися свого обов`язку щодо утримання та виховання дитини. Відповідно, невиконання зазначеного обов`язку тягне за собою встановлену законом відповідальність.

Частиною 3 ст.181 СК України визначено, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі.

Відповідно до ст. 182 СК України.

1. При визначенні розміру аліментів суд враховує:

1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини;

2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів;

3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина;

3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав;

3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів;

4) інші обставини, що мають істотне значення.

2. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини.

Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів.

Згіднодо ч. 1 ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову, а в разі подання заяви про видачу судового наказу - із дня подання такої заяви.

Відповідно до роз`яснень п.17 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року №3 "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів", вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен урахувати: стан здоров`я та матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення.

Задовольняючи частково позовні вимоги , суд першої інстанції виходив з того, що син сторін проживає разом з позивачкою та перебуває на її утриманні. Відповідач не регулярно приймає участь в матеріальному забезпеченні сина, а тому з нього повинні стягуватися аліменти в судовому порядку. При визначенні розміру аліментів суд врахував, що відповідач є особою працездатного віку, врахував розмір його доходу, перебування на утриманні вагітної дружини, стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів, який має на праві власності нерухоме майно, а саме земельні ділянки, будинок та квартиру,шо підтверджено письмовими доказами у справі; відсутність доказів, що на утриманні платника аліментів перебувають інші діти, тому відповідач здатний утримувати свого сина у розмірі аліментів, що перевищують 50% прожиткового мінімуму, встановленого для дитини відповідного віку, та з нього повинні стягуватися аліменти в судовому порядку, розмір яких становить 4000,00 грн., який дозволить ефективно забезпечити належний рівень життя дитини до моменту досягнення нею повноліття.

Дослідивши наявні в справі докази, апеляційний суд встановив, що вищенаведені обставини справи, які суд вважав встановленими є доведеними.

Висновки суду відповідають цим обставинам та вимогам закону.

Доводи апеляційної скарги відповідача з приводу того, що його дохід не дозволяє йому сплачувати аліменти в сумі 4 000 грн. є не доведеними та спростовуються матеріалами справи. Відповідно до довідки про доходи відповідача, розмір його зарплати складає 9664,50 грн., а тому останній має змогу сплачувати на утримання сина 4 000 грн.

При цьому, посилання на те, що на утриманні відповідача знаходиться дочка від попереднього шлюбу належними та допустимими доказами не підтверджено. Суду не надано доказів, що дочка проживає разом з відповідачем та знаходиться на його утриманні. Посилання на те, що відповідач добровільно надає кошти, а дочка проживає з його батьками не доведені. Також, суд правомірно не взяв до уваги, що у відповідача має народитись іще одна дитина, оскільки його дружина вагітна. Суд вірно виходив з того, що в разі народження дитини, відповідач матиме право звернутись до суду з заявою про зміну розміру аліментів, у зв`язку зі зміною його майнового стану, через народження дитини.

Доводи апеляційної скарги про те, що розмір аліментів, необхідний для утримання сина повинен становити 6000 грн., колегія суддів не приймає з огляду на наступне.

Так, згідно до ст. 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2019 рік» прожитковий мінімум на одну особу в розрахунку на місяць для дітей віком від 6 до 18 років: з 1 січня 2019 року становить - 2027 гривень, з 1 липня - 2118 гривні, з 1 грудня - 2218 гривень.

Відповідно до СК України батьки мають рівні права та обов`язки, щодо утримання дітей.

Тобто вказану суму, необхідну для утримання дітей, повинні заробляти в рівній мірі як батько так і мати.

Позивач не надала суду докази , що необхідними витратами на сина є сума 12 000 грн. на місяць, оскільки половину з вказаної суми має заробляти позивачка, яка не надала докази, що вона має іще утриманців, крім сина.

Доводи апеляційної скарги в частині необхідності зменшення розміру аліментів до 2500 грн., оскільки 5 000 грн. буде достатньо для утримання 10-річної дитини, колегія суддів не приймає, з огляду на наступне .

Національним законодавством визначено мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину, який не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку (ч. 2 ст. 182 СК України).

Прожитковий мінімум для дітей віком від 6 до 18 років з 01 січня 2019 року встановлено у розмірі 2027,00 грн. нормою п. 2 ч. 1 ст. 7 Закону України "Про Державний бюджет України на 2019 рік".

Незважаючи на те, що дія Закону «Про Державний бюджет України на 2019 рік" поширюється на всю території України, слід враховувати, що при сталому розмірі мінімального прожиткового мінімуму купівельна спроможність у кожній адміністративно-територіальній одиниці може відрізнятися.

Очевидним є факт, що вартість життя в м. Києві перевищує показники в інших регіонах України, а тому кошти для належного забезпечення потреб дитини, її фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку, яка мешкає в Києві, необхідні у більшому розмірі ніж мінімально визначено законом.

Визначаючи розмір аліментів на утримання ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , суд вірно встановив, що з відповідача повинні стягуватися аліменти в розмірі 4000,00 грн. на місяць, який дозволить ефективно забезпечити належний рівень життя дитини в м. Києві до моменту досягнення ним повноліття. Визначений судом розмір аліментів відповідає найкращим інтересам дитини, а також засадам розумності та справедливості.

Посилання на те, що середньомісячна заробітна плата відповідача складає суму 9664,50 грн., суд не приймає з огляду на те, що маючи в м. Києві власне житло, відповідач з метою належного виконання своїх обов`язків щодо утримання дітей має можливість влаштуватись на роботу з більшою заробітною платою. За даними статистики середня заробітна плата у сфері охорони здоров`я в м. Києві станом на серпень 2019 року становить 10106 грн.

Доводи ОСОБА_2 , що судом першої інстанції при визначенні розміру аліментів не враховано потреби нинішніх неповнолітніх дітей для всебічного їх розвитку, вартість продуктів харчування та речей першої необхідності колегія суддів не приймає, оскільки сімейним кодексом також передбачено право на стягнення додаткових витрат на утримання дітей за доведеності таких додаткових витрат.

З приводу факту відчуження відповідачем нерухомого майна на користь третіх осіб, який позивач вважає тією обставиною, яка в розумінні ч.1 ст. 182 СК України має істотне значення і повинна бути врахована при визначенні розміру аліментів колегія суддів виходить з того, що ОСОБА_2 було подано позов про поділ спільного майна подружжя, та збільшено позовні вимоги, відповідно до яких вона просить визнати за нею право власності на автомобіль та п`ять земельних ділянок. Відчуження спільного майна , при доведеності таких обставин, має враховуватись судом при його поділі.

Крім того, судом встановлено, що відповідач відкрив картковий рахунок на ім`я сина ОСОБА_3 , на який перераховував за 2018 рік кошти приблизно в розмірі 2500 грн. на місяць в рахунок оплати аліментів, що вбачається з роздруківки «Приватбанк» (а.с. 109-114)

Також, колегія роз`яснює, що частина перша статті 192 СК України передбачає, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або за домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

За змістом ст. 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Оскільки судом встановлено, що районний суд розглянув справу з додержанням норм матеріального та процесуального права, рішення необхідно залишити без змін.

Враховуючи, те що апеляційні скарги залишаються без задоволення, у суду апеляційної інстанції відсутні підстави для зміни розподілу судових витрат. Подана позивачем заява про компенсацію витрат на правову допомогу за рахунок відповідача задоволенню не підлягає, оскільки апеляційний суд залишає рішення районного суду без змін, а судові витрати компенсуються пропорційно до задоволених вимог.

В зв`язку з тим, що ціна позову в даній справі не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, справа згідно п. 1 ч. 6 ст. 19 ЦПК України є малозначною і в силу вимог п. 2 ч. 3 ст. 389 ЦПК України ухвалене по ній апеляційним судом судове рішення не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п.п. а) г) п. 2 ч. 3 ст. 389 ЦПК України.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 367, 374, 375, 382-384, 389 ЦПК України, Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційні скарги ОСОБА_1 та ОСОБА_2 - залишити без задоволення.

Рішення Святошинського районного суду міста Києва від 30 липня 2019 року - залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та оскарженню в касаційному порядку не підлягає, крім випадків, встановлених п. 2 ч. 3 ст. 389 ЦПК України.

Повний текст постанови складено 08 жовтня 2019 року.

Головуючий суддя:

Судді: