Справа № 483/509/19
Провадження № 22ц/812/1736/19 Головуючий у 1-ї інстанції Шевиріної Т.Д.
Категорія 27 Доповідач в апеляційній інстанції Ямкова О.О.
П О С Т А Н О В А

Іменем України

9 жовтня 2019 року м. Миколаїв

Миколаївський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати в цивільних справах:

головуючого: Ямкової О.О.,

суддів: Локтіонової О.В., Колосовського С.Ю.,

розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу

за апеляційною скаргою

Акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк»

(надалі - АТ КБ «ПриватБанк»)

на рішення Очаківського міськрайонного суду Миколаївської області від 21 серпня 2019 року, ухваленого під головуванням судді Шевиріної Т.Д. в місті Очакові Миколаївської області об 10 годині 57 хвилині зі складанням його повного тексту, по справі

за позовом

АТ КБ «ПриватБанк» до ОСОБА_1

про стягнення заборгованості за кредитним договором,

В С Т А Н О В И Л А:

У квітні 2019 року АТ КБ «ПриватБанк» звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення 85 458 грн. 88 коп. заборгованості за кредитним договором.

Позивач зазначав, що позичальник ОСОБА_1 в порушення умов укладеного з нею 2 серпня 2011 року договору кредитування з використанням кредитки «Універсальна» у встановлені строки не погашає суму основного кредиту і проценти за користування кредитом, а тому банк має право вимагати повернення кредитних коштів з урахуванням штрафних санкцій.

У відзиві на позовну заяву, поданому через свого представника - адвоката Корець С.В., відповідач вважала позов необґрунтованим та таким, що не підлягає задоволенню та зазначала, що позивачем безпідставно визначено суму тіла кредиту в розмірі 38 180 грн. 31 коп., в той час як з виписки за картковим рахунком вбачається, що фактично вона користувалась коштами банку в розмірі 17 333 грн. 37 коп..

Також наголошувала на тому, що не була ознайомлена та не підписувала тарифи банку і умови та правила користування банківськими послугами, а тому з урахуванням здійснених нею погашень визнала розмір заборгованості за користування кредитними коштами у розмірі 4 354 грн. 68 коп.. Посилалася на відповідні висновки Верховного Суду, які ним були зроблені при розгляді аналогічних справ.

У відповіді на відзив позивач зазначав, що правочин вважається укладеним навіть якщо його зміст зафіксовано у декількох документах, тому вважав доведеним той факт, що своїм підписом у заяві відповідач підтвердила, що підписана нею заява разом з Умовами та Правилами надання банківських послуг і Тарифами банку, які викладені на банківському сайті www.privatbank.ua складають договір про надання банківських послуг.

Рішенням Очаківського міськрайонного суду Миколаївської області від 21 серпня 2019 року позов задоволено частково, ухвалено про стягнення з ОСОБА_1 4 354 грн. 68 коп. заборгованості за тілом кредиту, що виникла станом на 18 березня 2019 року.

При ухваленні рішення суд першої інстанції виходив з того, що підстав для нарахування процентів, в тому числі за підвищеною ставкою у розмірі 42%, та штрафних санкцій немає. В той же час, з урахуванням здійснених позичальником погашень, і фактичним отриманням нею коштів у межах кредитного ліміту в сумі 17 333 грн. 27 коп., заборгованість відповідача, яка є тілом кредиту, складає 4 354 грн. 68 коп..

В апеляційній скарзі АТ КБ «ПриватБанк», посилаючись на те, що рішення суду є незаконним та необґрунтованим, ухваленим з порушенням норм матеріального та процесуального права, просить його скасувати в частині відмови у стягненні сум та ухвалити нове, яким позов банка задовольнити у повному обсязі.

На думку позивача, висновок суду про відсутність підтвердження підстав для стягнення процентної ставки за користування кредитом та відсутність підстав для задоволення вимог про стягнення штрафів за прострочення виконання зобов`язань за договором, є такими, що ґрунтується на припущеннях.

Ухвалою колегії суддів Миколаївського апеляційного суду з розгляду цивільних справ від 30 вересня 2019 року справу призначено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи за наявними в ній матеріалами, у порядку письмового провадження.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши наведені в скарзі доводи та дослідивши матеріали справи у письмовому провадженні, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу слід задовольнити частково виходячи з наступного.

Як вбачається з матеріалів справи, 2 серпня 2011 року відповідачем ОСОБА_1 підписана анкета-заява про приєднання до надання ПАТ «ПриватБанк» банківських послуг з використанням кредитної картки «Універсальна», з отриманням для використання кредитного ліміту коштів та зі сплатою за їх користування сум у відповідності до Умов та правил кредитування, які розміщені на сайті банку. Розмір кредитного ліміту, процентів, штрафних санкцій, строк дії договору у заяві відсутні.

В той же час, за випискою з карткового рахунку слідує, що кредитні кошти позичальнику були надані у відповідності до встановленого банком розміру кредитного ліміту, якій на протязі використання ОСОБА_1 банківських платіжних карток постійно змінювався. Спочатку кредитний ліміт коштів було надано в розмірі 1000,00 грн., а потім його розмір збільшено: станом на 26 травня 2014 року до 6200 грн., станом на 10 червня 2014 року до 8 000,00 грн., станом на 24 жовтня 2016 року до 13 000,00 грн. і на 10 квітня 2017 року до 17 000,00 грн.. Кінцевий термін повернення банківських коштів визначено за строком дії п`яти платіжних карток, які були надані позичальнику для користування кредитними коштами, а саме: 1 - до червня 2015 року, 2 - до вересня 2016 року, 3 - до серпня 2017 року, 4 - до травня 2018 року і 5 - до січня 2022 року (а.с.12-27, 165).

Відтак, за наведених обставин, договір, укладений між сторонами повинен був складатися із анкети-заяви позичальника щодо приєднання, тарифів надання кредиту, умов і правил надання банком послуг та правил користування платіжною карткою.

Разом з тим, позичальником ОСОБА_1 підписана тільки анкета-заява про приєднання до Умов і Правил надання банківських послуг у ПриватБанку, але не узгоджено з банком інші складові договору про надання банківських послуг, а саме розмір відсотків, неустойки тощо, так як «Умови та Правила надання банківських послуг» та «Тарифи Банку» ним не підписані (а.с.97).

Таким чином відповідачем надана лише згода на те, що вона зобов`язується знайомитися з «Умовами та Правилами надання банківських послуг», «Правилами користування платіжною карткою» та «Тарифами Банку», які викладені на банківському сайті.

Відповідно до частини 1 і 2 статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

За змістом статті 634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

Отже, між сторонами існують зобов`язальні правовідносини, які виникли із кредитного договору приєднання, та регулюються главою 71 ЦК України та загальними нормами Цивільного кодексу щодо зобов`язань.

Зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші, тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Оскільки умови договорів приєднання розробляються банком, і повинні бути зрозуміли усім споживачам і доведені до їх відома, то банк має обов`язок підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме такі умови, які ним надані, і не інші.

Відтак, положеннями статей 633, 634 ЦК України презюмується, що другий контрагент (споживач послуг банку) може приєднатися лише до тих умов, з якими він ознайомлений.

Тому банком до матеріалів справи наданий витяг з Умов та правил надання банківських послуг, затверджених наказом від 6 березня 2010 року №СП-2010-256 (а.с.13-27,139-146), де у пунктах 2.1.1.2.3 та 2.1.1.2.4 передбачено, що клієнт дає згоду на те, що кредитний ліміт встановлюється за рішенням банку, і клієнт надає право банку в будь-який момент змінити (зменшити або збільшити) кредитний ліміт.

Крім того, зазначена редакція Умов та Правил надання банківських послуг передбачає, зокрема: нарахування банком за користування кредитом та овердрафтом відсотків в розмірі, встановленому тарифами банку, із розрахунку 365/366 календарних днів на рік - п. 2.1.1.12.6; зобов`язання позичальника при порушенні строків платежів по будь-якому з грошових зобов`язань, передбачених цим договором більш ніж на 30 днів, сплатити банку штраф в розмірі, встановленому тарифами банку, а саме 500 грн. + 5 % від суми заборгованості по кредитному ліміту з урахуванням нарахованих та прострочених процентів і комісії - п. 2.1.1.7.6.

За наданим витягом із Тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна» (а.с.12) слідує, що до 1 січня 2013 року за користування кредитним лімітом за цією карткою встановлені відсотки у розмірі 27,6% річних, відсутня комісія та визначена можливість нарахування пені за порушення зобов`язань та штрафи у відповідності до Умов та правил надання банківських послуг, після чого всі карти «Універсальна» переведені на тарифний план «Універсальна, 55 днів пільгового періоду».

Відомості та тарифний план щодо збільшення банком в односторонньому порядку процентів з вересня 2014 року до 32,4% річних, та з квітня 2015 року до 42% річних у матеріалах цивільної справи відсутні.

Також усі надані банком документи, які повинні бути невід`ємною складовою договору приєднання, позичальником не підписані та відсутні дані про її ознайомлення з їх змістом на час складання анкети-заяви.

Однак, незважаючи на такі обставини, позивачем розрахована заборгованість відповідача, спочатку за відсотковою ставкою у 27,6% річних та її поступовому збільшенні до 42% річних, у зв`язку з чим станом на 18 березня 2019 року банком нарахована загальна сума боргу в 85 458 грн. 88 коп., в тому числі: 38 180 грн. 31коп.- заборгованості за тілом кредиту, 11 783 грн. 30 коп. - простроченої заборгованості по кредиту, 30 949 грн. 61 коп. пені, а також 500 грн. 00 коп. - фіксованої частини штрафу і 4 045 грн. 66 коп. - процентної складової штрафу. З якого вбачається, що заборгованість розраховану із урахуванням процентів за користування кредитом безпідставно включено позивачем до заборгованості за тілом кредиту.

Відповідно до вимог статті 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться .

За частиною 1 статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника разом з позикою і процентів від її суми, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором.

Відповідно до частини 1 статті 1056? ЦК України (в редакції, чинній на час укладення договору) процентна ставка за кредитом може бути фіксованою або змінюваною. Тип процентної ставки визначається кредитним договором.

Встановлений договором розмір фіксованої процентної ставки не може бути збільшено банком в односторонньому порядку (частина 3 статті 1056? ЦК України).

В разі застосування змінюваної процентної ставки кредитор самостійно, з визначеною у кредитному договорі періодичністю, має право збільшувати та зобов`язаний зменшувати проценту ставку відповідно до умов і в порядку, встановлених кредитним договором (частина 4 статті 1056? ЦК України), про що кредитодавець зобов`язаний повідомити позичальника.

Між тим, у заяві позичальника від 2 серпня 2011 року відсоткова ставка не зазначена.

Відсутні у матеріалах справи і підтвердження щодо належного повідомлення та ознайомлення відповідача у будь-якій спосіб про зміну банком в односторонньому порядку відсоткової ставки з вересня 2014 року до 32,4% річних, та з квітня 2015 року до 42% річних.

За такого та без наданих підтверджень про конкретні запропоновані відповідачу Умови та правила банківських послуг, відсутність у анкеті-заяві домовленості сторін по сплаті відсотків за користування кредитними коштами, пені та штрафів за несвоєчасне погашення кредиту, надані банком витяг з Тарифів та витяг з Умов не можуть розцінюватися як стандартна (типова) форма, що встановлена до укладеного із відповідачем кредитного договору, оскільки вони достовірно не підтверджують вказаних обставин.

Така позиція висловлена Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 3 липня 2019 року у справі №342/180/17 та є підставою для застосування до правовідносин, що виникли між учасниками даної цивільної справи.

Тому, з урахуванням вищенаведеної правової позиції ВП ВС судом першої інстанції зроблено вірний висновок про відсутність підстав для розрахунку та стягнення заборгованості з урахуванням процентів за користування кредитом, підвищених процентів, пені та штрафу, а також вірно оцінені ті обставини, що позичальник під час підписання анкети, у якій відсутні усі складові кредитного договору, не ознайомлений з Тарифами банка.

В той же час, дійшовши до вірного висновку щодо відсутності підстав щодо стягнення штрафу, пені та процентів за користування кредитом, суд помилково прийняв за основу розрахунку фактичної заборгованості за тілом кредиту суму у розмірі 17 333 грн. 27 коп., що відповідає розміру остаточно встановленого кредитного ліміту, та здійснені відповідачем погашення, в той час як з наданого банком розрахунку заборгованості вбачається, що позичальником за період з 26 травня 2014 року по 19 березня 2019 року було отримано та використано на особисті потреби суму у загальному розмірі 87 108 грн. 87 коп. та сплачено на погашення кредитних коштів суму у загальному розмірі 81 010 грн. 25 коп..

За такого, заборгованість за тілом кредиту, яку позичальник хоча і визнає, але вираховує не вірно, складає 6 098грн.62 коп..

Отже, колегія суддів доходить висновку, що у відповідності до вимог статті 376 ЦПК України рішення суду першої інстанції в частині часткового стягнення заборгованості за тілом кредиту слід змінити, стягнувши з відповідачки на користь АТ КБ «Приватбанк» заборгованість за тілом кредиту у розмірі 6 098грн.62 коп..

У відповідності до вимог частини 1 статті 141 ЦПК України також слід змінити і судове рішення в частині розподілу судових витрат, так як судовий збір повинен покладатися на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, виходячи з чого з ОСОБА_1 на користь АТ КБ «Приватбанк» слід стягнути судовий збір за розгляд справи в суді першої інстанції в розмірі 137 грн. 09 коп., та апеляційної інстанції в розмірі 205 грн. 63 коп..

Підстав для зміни чи скасування судового рішення в іншій частині, в тому числі і в частині відмови у задоволенні вимог банка, судова колегія не вбачає.

Посилання представника позивача на безпідставність відмови суду у стягненні будь-яких процентів за користування кредитними коштами, в тому числі у розмірі, що визначається на рівні облікової ставки Національного банку України, не заслуговують на увагу, так як судом першої інстанції позовні вимоги вірно розглянути у межах пред`явленого позову і підстав, для виходу за їх межі, немає, так як викладені у апеляційній скарзі обґрунтування щодо підстав для стягнення процентів банком у суді першої інстанції не заявлялося.

Керуючись статтями 367, 374, 376, 382, 384 ЦПК України, колегія суддів

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу АТ КБ «ПриватБанк» задовольнити частково.

Рішення Очаківського міськрайонного суду Миколаївської області від 21 серпня 2019 року в частині часткового задоволення позовних вимог про стягнення тіла кредиту та розподіл судових витрат змінити.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» 6 098 грн. 62 коп. заборгованості за тілом кредиту за анкетою-заявою від 2 серпня 2011 року та 137 грн. 09 коп. судових витрат.

В іншій частині рішення суду залишити без змін.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» 205 грн. 63 коп. судового збору за розгляд справи в суді апеляційної інстанції.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена з цього дня в касаційному порядку протягом тридцяти днів до Верховного Суду.

Головуючий О.О. Ямкова

Судді С.Ю. Колосовський

О.В. Локтіонова