Справа № 544/934/19
№ 2/544/364/2019
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

07 жовтня 2019 року м. Пирятин

Пирятинський районний суд Полтавської області у складі:

головуючого судді Сайко О. О.,

за участі секретаря Костенко Т.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду по АДРЕСА_1 , 41 цивільну справу за позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням,

У С Т А Н О В И В :

Адвокат Ковтун Микола Васильович в інтересах ОСОБА_1 , ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом, в обґрунтування якого вказав, що відповідно до договору купівлі-продажу від 27 червня 2003 року ОСОБА_1 та ОСОБА_2 є власниками в рівних частках квартири АДРЕСА_2 . У вказаній квартирі, крім власників зареєстрована дружина колишнього власника квартири ОСОБА_3 . Відповідач не проживає за вказаною адресою з 28.06.2003 року. За таких обставин, позивачі вважають, що ОСОБА_3 , у відповідності до ч.2 ст. 405 Цивільного кодексу України, втратила право користування жилим приміщенням у квартирі АДРЕСА_2 . Реєстрація ОСОБА_3 у належній позивачам квартирі порушує їх право на володіння та користування належною їм власністю, а також унеможливлює оформлення субсидії по оплаті за житлово-комунальні послуги, у зв`язку з чим вони вимушені звернутися до суду з даним позовом, в якому просять суд визнати ОСОБА_3 такою, що втратила право користування жилим приміщенням за адресою: АДРЕСА_3 .

Представник позивача ОСОБА_2 - адвокат Ковтун М.В. в судове засідання не з`явився, надіслав до суду заяву про розгляд справи без участі позивача та її представника, позовні вимоги підтримав в повному обсязі та просив їх задовольнити.

Відповідач ОСОБА_3 у судове засідання не з`явилася, причину неявки суду не повідомила, про час та місце слухання справи повідомлена належним чином, шляхом розміщення оголошення про її виклик на офіційному веб-сайті судової влади України. Заяви про розгляд справи за її відсутності від відповідача не надходило.

Суд, з`ясувавши обставини справи, об`єктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи, надавши їм оцінку у сукупності з дослідженими матеріалами справи, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню виходячи з наступного.

Судом установлено такі факти та відповідні їм правовідносини:

ОСОБА_1 та ОСОБА_2 є власниками в рівних частках квартири АДРЕСА_2 , на підставі договору купівлі-продажу, зареєстрованого в реєстрі під № 1136 від 27.06.2003 року (а.с.8,9).

У вказаній квартирі, окрім позивачів, на даний час зареєстрована ОСОБА_3 (а.с. 10,11), яка з 28.06.2003 року в ній не проживає.

Вказана особа не належить до членів сім`ї позивачів та була зареєстрована в спірній квартирі як член сім`ї колишнього власника.

Згідно ст. 150 Житлового кодексу (далі ЖК) України, громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди.

Відповідно до ч. 1 ст. 319 Цивільного кодексу України (далі ЦК України) власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

Згідно із ч. 1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. При цьому відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

Як роз`яснив пленум Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у п. 34 постанови «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» від 7 лютого 2014 року № 5, під час розгляду позовів про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням, судам необхідно чітко розмежовувати правовідносини, які виникають між власником та попереднім власником житла, і правовідносини, які виникають між власником житла та членами його сім`ї, попередніми членами його сім`ї, а також членами сім`ї попереднього власника житла. Так, власник житла має право вимагати визнання попереднього власника таким, що втратив право користування житлом, що є наслідком припинення права власності на житлове приміщення (п. 3 ч. 1 ст. 346 ЦК) із зняттям останнього з реєстрації.

Чинним законодавством України не передбачено перехід прав та обов`язків попереднього власника до нового власника в частині збереження права користування житлом членів сім`ї колишнього власника (інших осіб, які отримали право користування житлом з його згоди) у випадку зміни власника.

Виникнення права члена сім`ї власника будинку (інших осіб) на користування будинком та обсяг цих прав залежить від виникнення у власника будинку права власності на цей будинок, а отже, припинення права власності на будинок припиняє право члена його сім`ї на користування цим будинком.

Відповідно до п.4 ч.1 ст. 406 ЦК України, сервітут (право користування чужим майном) припиняється у разі припинення обставини, яка була підставою для встановлення сервітуту.

Право власності ОСОБА_4 на квартиру АДРЕСА_2 припинилося унаслідок відчуження майна за договором купівлі-продажу. Оскільки позивачі набули право власності на спірну квартиру за договором купівлі-продажу, то відповідно припинено також право користування відповідачем (членом сім`ї колишнього власника квартири ОСОБА_4 ) спірним житлом, яка отримала таке право за волею попереднього власника квартири.

Таким чином, суд приходить до висновку, що позовна заява про визнання ОСОБА_3 такою, що втратила право користування житловим приміщенням підлягає задоволенню, оскільки її реєстрація в належній позивачам квартирі, порушує їх право на користування та розпорядження власністю.

Керуючись ст.ст. 6-13, 81, 259, 263-265, 280-281, 352 ЦПК України, суд ,

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 , ОСОБА_2 - задовольнити.

Визнати ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , такою, що втратила право користування жилим приміщенням у квартирі АДРЕСА_2 , що належить на праві власності ОСОБА_1 та ОСОБА_2 в рівних частках.

Рішення суду може бути оскаржено до Полтавського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги через Пирятинський районний суд Полтавської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне рішення суду не були вручені у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження , якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Головуючий - О. О. Сайко