БЕРЕЗАНСЬКИЙ МІСЬКИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
№ провадження 2/356/19/19
Справа № 356/449/18
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14.03.2019 Березанський міський суд Київської області

в складі головуючого судді Голік Г.К.

з участю секретаря Бейгул Л.М.

представника позивача ОСОБА_1

представника відповідача ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Березань цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4,третя особа служба у справах дітей та сім'ї Солом'янської районної в м. Києві державної адміністрації про позбавлення батьківських прав.

В С Т А Н О В И В:

06.08.2019 року ОСОБА_3 звернулася до суду з вказаним позовом посилаючись при цьому, на те,що сторони перебували і зареєстрованому шлюбі з 20.11.2004 року по 28 .09.2010 року. Від шлюбу мають двох дітей : ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_2 вирішено,що після розірвання шлюбу діти проживатимуть з матір'ю. Розпорядженням Переяслав-Хмельницької районної державної адміністрації Київської області від 30.11.2010 року №1201 встановлено порядок зустрічей ОСОБА_4 з його малолітніми дітьми два рази на місяць. Попри встановлений порядок,остання зустріч відповідача з дітьми відбулась у 2011 році. Відповідач фактично усунувся від виконання своїх прямих батьківських обов'язків. За сім років жодного разу не подзвонив,не поцікавився станом здоров'я,результатам навчання дітей. Діти не спілкуються з батьком,а їх виховання,піклування про фізичний і духовний розвиток,навчання,сприяння засвоєнню ними загальноприйнятих норм моралі лягло на її плечі . З 24 липня 2013 року вона офіційно перебуває у шлюбі з ОСОБА_7. На сьогоднішній день саме ОСОБА_7 фактично виконує обов'язки батька дітей,які називають його батьком,проводять з ним вільний час,прислухаються до його порад,люблять і шанують ,як біологічного батька. На сьогоднішній день ОСОБА_7 має бажання закріпити факт свого батьківства юридично -пройшовши процедуру всиновлення. Проте, враховуючи,що юридичний статус батька вказаних дітей має відповідач,процедура всиновлення не може бути розпочата. Просить позбавити ОСОБА_4 батьківських прав відносно неповнолітнього ОСОБА_5,ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_2.

Відповідач направив до суду відзив на позовну заяву,відповідно до якого заперечив проти позовних вимог,посилаючись при цьому на те,що на примусовому виконанні Шевченківського районного відділу державної виконавчої служби міста Київ Головного територіального управління юстиції у місті Києві,перебуває виконавче провадження №41878772,згідно виконавчого листа №2/1019/243/12 виданого 04.02.2014 року Переяслав-Хмельницьким міськрайонним судом Київської області про стягнення з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3 аліментів на утримання неповнолітніх дітей :ОСОБА_5,ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_6,ІНФОРМАЦІЯ_2, в розмірі 1/3 частини всіх видів доходів, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Аліменти на утримання дітей сплачує вчасно та в повному обсязі. Він надавав за зверненням матері додаткову матеріальну допомогу на утримання дітей. Невдовзі після розлучення ,позивач почала налаштовувати дітей проти нього,виступати проти їх побачень з ним,ухилятись при цьому від спілкування з ним. Зважаючи на дані обставини,за захистом своїх батьківських прав,він змушений був звернутися до служби у справах дітей. Розпорядженням Переяслав-Хмельницької РДА від 30.11.2010 року №1201 йому встановлено порядок зустрічей з дітьми. Проте виконання даного рішення було вкрай ускладнено тим,що позивач й надалі продовжувала виступати проти побачень дітей з ним. Його спроби спілкуватися з дітьми по телефону, також наштовхувались на перешкоди з боку позивача. З перешкод,що влаштувала позивач у спілкуванні з дітьми,а тепер пред'явлення даного позову,він переконався в тому,що позивач в такий спосіб намагалася знайти підстави для позбавлення його батьківських прав з метою усиновлення дітей її теперішнім чоловіком. Він переконаний,що діти потребують його уваги та підтримки, а він в свою чергу,відчуває до дітей по-справжньому батьківські почуття і готовий всіляко допомагати та підтримувати їх,незважаючи нінащо. Просить в задоволені позовних вимог відмовити.

Ухвалою Березанського міського суду Київської області від 23.08.2018 року позовну заяву залишено без руху,надано позивачу строк для усунення недоліків.

Ухвалою Березанського міського суду Київської області від 18.09.2018 року відкрито провадження та призначено підготовче засідання .

Ухвалою Березанського міського суду Київської області від 21.01.2019 року призначено справу до судового розгляду.

В судовому засіданні позивач, представник позивача позов підтримав в повному обсязі.

Відповідач , представник відповідача в судовому засіданні проти позовних вимог заперечили в повному обсязі.

Представник третьої особи служби у справах дітей та сім'ї , в судове засідання не з'явився до канцелярії суду направив заяву про слухання справи за відсутності представника служби та при винесені рішення виходити з інтересів дітей. Позовні вимоги підтримують.

Заслухавши пояснення учасників судового розгляду,дослідивши письмові матеріали справи,суд вважає позов не обґрунтованим і таким ,що не підлягає до задоволення.

В судовому засіданні встановлено.

За правилами статей 2, 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов'язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов'язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій.

Відповідно до частини 1 статті 76 ЦПК Українидоказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (ч. 1 ст. 77 ЦПК).

Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Сторонами перебували у зареєстрованому шлюбі з 20.11.2004 року , який рішенням Переяслав-Хмельницького міськрайонного суду Київської області розірвано 28 .09.2010 року(а.с.11)

Від шлюбу мають двох дітей : ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_2(а.с.12-13)

Відповідно до постанови про закінчення виконавчого провадження від 30.01.2014 року , встановлено ,згідно інформації наданої Державною податковою службою та довідки з місця роботи, боржник ОСОБА_4 працює в ТОВ «Олга-Логістик» на посаді комірника,що за територіальністю відноситься до ВДВС Шевченківського РУЮ у м.Києві. Заборгованість по аліментам станом на 01.01.2014 року складає-17141,76 грн.Виконавче провадження з примусового виконання виконавчого листа №2/1019/243/12 виданого 21.05.2012 року Переяслав-Хмельницьким міськрайонним судом Київської області про стягнення з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3 аліментів на утримання неповнолітніх дітей:ОСОБА_5,ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_6,ІНФОРМАЦІЯ_2,в розмірі 1/3 частини всіх видів заробітку … щомісячно, починаючи з 24.04.2012 року і до їх повноліття,закінчено.

Відповідно до листа Шевченківського районного відділу державної виконавчої служби міста Києва ГТУЮ у місті Києві №41878772/8 від 26.12.2018, на виконані в якому перебуває виконавче провадження №41878772,згідно виконавчого листа №2/1019/243/12 виданого 04.02.2014 року Переяслав-Хмельницьким міськрайонним судом Київської області про стягнення з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3 аліментів на утримання неповнолітніх дітей:ОСОБА_5,ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_6,ІНФОРМАЦІЯ_2,в розмірі 1/3 частини всіх видів доходів,але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, вбачається що 31.10.2018 за вхідним номером: 33281 до відділу надійшла відповідь ТОВ «ОЛГА-ЛОГІСТИК», за змістом якої встановлено,що на виконання вимог постанови про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника №41878772 підприємством здійснюється відрахування із заробітної плати ОСОБА_4Інформацію про здійснення відрахувань надано станом на вересень 2018 року(а.с.91-92)

Розпорядженням Переяслав-Хмельницької районної державної адміністрації Київської області від 30.11.2010 року №1201 встановлено порядок зустрічей ОСОБА_4 з його малолітніми дітьми два рази на місяць.

Згідно з висновком органу опіки та піклування Соломянської районної в місті Києві державної адміністрації від 20.11.2018 року №108-18061 орган опіки та піклування вважає за доцільне позбавити батьківських прав ОСОБА_4 стосовно малолітніх ОСОБА_5, 2005 р.н., та ОСОБА_6,2007 р.н.(а.с.15)

Відповідно до нотаріально посвідчених заяв ,ОСОБА_4 в 2018 році надавав згоду на тимчасовий виїзд неповнолітніх дітей за кордон у супроводі матеріА.с.36-37)

Відповідно до свідоцтва про шлюб ОСОБА_7 та ОСОБА_3 зареєстрували шлюб 24 липня 2013 року (а.с.14) та проживають в місті Києві , що підтверджується договором оренди квартири(а.с.7-9,14).

Свідок ОСОБА_7 суду пояснив,що він проживає однією сім'єю з позивачем та дітьми,які називають його батьком. Він має намір їх усиновити. Відповідач не спілкується з дітьми з 2011 року. Останній раз він з дружиною привозили до нього дітей на декілька годин в зв'язку з рішенням опікунської ради. Він особисто бачився з відповідачем не одноразово,приїжджав в м. Березань,коли необхідно було зібрати документи для виїзду дітей за кордон. Дружина з відповідачем не спілкувалася.

Свідок ОСОБА_10 суду пояснила,що вісім років проживає з відповідачем. Вона ніколи не була проти спілкування чоловіка з дітьми .Він любить своїх дітей,переживає за них,важко психологічно переживав ,коли йому в телефоному режимі відмовляли в спілкуванні з дітьми посилаючись на різні причини:додаткові заняття,хвороба,перебування дітей на відпочинку. Відповідачу лише два рази надавали спілкуватися з дітьми після рішення опікунської ради .Останні два роки спілкувався з чоловіком позивачки, чому не бажає з ним спілкуватися мати дітей їй невідомо. Намагався цікавитися життям дітей через соціальні мережі.

Свідок ОСОБА_11суду пояснив,що його брата не можна позбавляти батьківських прав,у нього двоє дітей яких він любить,але мати дітей не дає йому можливості бачитися з дітьми, по різним причинам.

У статті 8 Конституції України закріплено,що в Україні визнається і діє принцип верховенства права,а норми Конституції України є нормами прямої дії.

Відповідно до частини третьої статті 51 Конституції України сім'я , дитинство, материнство і батьківство охороняються державою.

Згідно із частиною сьомою статті 7 СК України дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав,установлених Конституцією України, Конвенцією про права дитини,іншими міжнародними договорами України,згода на обов'язковість яких надана Верховною України.

Пунктами 1,2 статті 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року,ратифікованої Верховною Радою України 27 лютого 1991 року,передбачено ,що в усіх діях щодо дітей,незалежно від того,здійснюються вони державними чи приватними установами,що займаються питаннями соціального забезпечення, судами,адміністративними чи законодавчими органами,першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Дитині забезпечується такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов'язки її батьків, опікунів чи інших осіб,які відповідають за неї за законом.

Згідно зі ст. 18 Конвенції держави-учасниці докладають всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування.

Аналіз наведених норм права дає підстави для висновку,що рівність прав батьків щодо дитини є похідною від прав та інтересів дитини на гармонійний розвиток та належне виховання, й, у першу чергу,повинні бути визначені та враховані інтереси дитини,виходячи із об'єктивних обставин спору, а тільки потім права батьків.

Відповідно до статті 2 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» від 23 лютого 2006 року №3477-ІУ рішення є обов'язковим для виконання Україною відповідно до статті 46 Конвенції.

У рішенні у справі «Хант проти України » від 07 грудня 2006 року ЄСПЛ наголошено,що між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага і,дотримуючись такої рівноваги , особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків(пункт 58).

Вирішення питання позбавлення батьківських прав має ґрунтуватися на оцінці особистості відповідача, його поведінці; факт заперечення відповідача проти позову про позбавлення його батьківських прав також може свідчити про його інтерес до дитини(пункт 58).

Згідно зі статтею 141 СК України мати і батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини.

Відповідно до ст.150 СК України батьки зобов"язані піклуватися про здоров"я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної освіти, готування її до самостійного життя.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 164 СК України, яка передбачає підстави позбавлення батьківських прав, мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він: 1) не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров'я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування; 2) ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини; 3) жорстоко поводяться з дитиною; 4) є хронічними алкоголіками або наркоманами; 5) вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва; 6) засуджені за вчинення умисного кримінального правопорушення щодо дитини.

Вказане свідчить ,що ухилення від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини може бути підставою для позбавлення батьківських прав лише за умови винної поведінки батьків , свідомого нехтування ними своїми обов'язками.

Пунктами 15,16,18 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 березня 2007 року №3»про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» судам роз'яснено,що позбавлення батьківських прав(тобто прав на виховання дитини,захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб,які незаконно її утримують, та інше),що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею,є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов'язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного,об'єктивного з'ясування обставин справи,зокрема ставлення батьків до дітей.

Ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце,коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя,зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини,що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі,необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей;не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти.Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками

Статтею 9 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року,ратифікованої постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року №789-ХІІ передбачено,що,держави-учасниці поважають право дитини ,яка розлучається з одним чи обома батьками, підтримувати на регулярній основі особисті відносини і прямі контакти з обома батьками, за винятком випадків,коли це суперечить найкращим інтересам дитини.

Заперечуючи проти позову,відповідач,посилався на те, що позивачем не надано доказів,що він умисно ухилявся від своїх батьківських обов'язків щодо виховання дітей. Після розлучення фактичне місце проживання позивача з дітьми відоме не було, він лише знав ,що вони мешкають в м. Києві, адреси проживання позивач йому не повідомляла, приховувала, намагалася будь-яким чином перешкоджати спілкуванню батька з дітьми, налаштовувала дітей проти нього.

Підтвердження факту перешкоджання позивача спілкуванню відповідача з дітьми знайшло своє відображення в розпорядженні Переяслав-Хмельницької РДА від 30.11.2010 року №1201(а.с.15)

Позивач не надала в силу ст.ст. 77,81 ЦПК України належних та допустимих доказів того,що задоволення її позову і позбавлення відповідача його батьківських прав щодо малолітніх дітей сторін буде відповідати якнайкращим інтересам дітей, у зв'язку з чим не виконала свій процесуальний обов'язок щодо доведення тих обставин, на які вона посилалася при звернені до суду.

Висновок органу опіки та піклування Солом»янської районної в місті Києві державної адміністрації від 20.11.2018 №108-18061,згідно якого було визнано за доцільне позбавити відповідача батьківських прав відносно малолітніх ОСОБА_5, 2005 р.н., та ОСОБА_6,2007 р.н., має рекомендаційний характер та не є обов'язковим для суду (частини 5,6 статті 19 СК України).

Висновок органу опіки та піклування про доцільність позбавлення відповідача батьківських прав є непереконливим, оскільки він складений зі слів позивача та не містить даних, які об'єктивно характеризують відповідача як особу, яка не здійснює своїх батьківських обов'язків,органом опіки та піклування не надано оцінки можливим причинам ухилення відповідача від виконання батьківських обов'язків, тому цей висновок є необґрунтованим.

Не може свідчити про свідоме ухилення від виконання батьківських обов»язків по утриманню дітей факт стягнення з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3 аліментів на утримання дітей,оскільки таке є одним із способів захисту прав дітей на належне матеріальне забезпечення та свідчить про спонукання батька до надання дітям належного утримання.Наявність заборгованості по сплаті аліментів станом на 01.01.2014 року-17141,76гривень ,сама по собі не є підставою для позбавлення батька дітей батьківських прав.Крім того на час розгляду справи в суді заборгованість по сплаті аліментів відсутня.

Бажання ОСОБА_7 з яким перебуває у шлюбі позивач, закріпити факт свого батьківства юридично-пройшовши процедуру усиновлення, не є підставою для позбавлення батьківських прав відповідача.

Під час розгляду справи ,з врахуванням всіх фактичних обставин справи судом не встановлено,що відповідач свідомо та умисно ухилявся від виконання своїх батьківських обов'язків. Суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення позову про позбавлення відповідача батьківських прав на підставі статті 9 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року,статті 164 СК України,оскільки позбавлення батьківських прав є крайнім заходом,належних та допустимих доказів ухилення відповідача від виконання батьківських обов'язків,які б були законною підставою для позбавлення його батьківських прав,не надано.

Враховуючи викладене, керуючись керуючись ст.ст.2, 12, 13, 19, 76, 77, 81, 141,258,259,263,265 ЦПК України, ст.150,164,165,180 СК України,

В И Р І Ш И В :

В задоволені позовних вимог ОСОБА_3(паспорт серія НОМЕР_1 ,ІНФОРМАЦІЯ_8, проживає за адресою:АДРЕСА_1)до ОСОБА_4(паспорт серія НОМЕР_2, ІНФОРМАЦІЯ_9, проживає: АДРЕСА_2),третя особа служба у справах дітей та сім'ї Солом'янської районної в м. Києві державної адміністрації про позбавлення батьківських прав,відмовити.

Відповідно до п. 15.5 Розділу ХІІІ Перехідні положення ЦПК України до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу. У разі порушення порядку подання апеляційної чи касаційної скарги відповідний суд повертає таку скаргу без розгляду.

Апеляційна скарга на рішення подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення в Київський апеляційний суд через Березанський міський суд. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи(вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення ,якщо його не скасовано , набирає законної сили після повернення апеляційної скарги,відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Г. К. Голік