Справа № 457/1118/19
провадження №2-з/457/16/19
УХВАЛА

09 жовтня 2019 року м. Трускавець

Суддя Трускавецького міського суду Львівської області Марчук В.І.

розглянувшизаяву ОСОБА_1 про забезпечення позову -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулись до суду з позовом до ОСОБА_2 про поділ спільного майна подружжя.

Одночасно з поданням позову, позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з заявою про забезпечення позову відповідно до якої просить вжити заходи забезпечення позову шляхом накладення арешту на майно: квартиру АДРЕСА_1 загальною площею 109,7 кв.м.; житловий будинок АДРЕСА_2 загальною площею 260,4 кв.м.; земельну ділянку площею 0,06 га, розташованої за адресою АДРЕСА_2 , кадастровий номер :01:080:0047.

Заявники заяву про забезпечення позову мотивує тим, що він звернувся до суду позовом до ОСОБА_2 про поділ спільного майна подружжя. 22 листопада 1986 року позивач уклав шлюб з ОСОБА_2 , який був зареєстрований у м.Трускавець 22.11.1986 ІНФОРМАЦІЯ_1 ., про що складено відповідний актовий запис за №167. У шлюбі народилося двоє дітей, які на даний час є повнолітніми син ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та дочка ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Шлюбне життя не склалося і відповідачем була подана заява до Трускавецького міського суду про розірвання шлюбу. У справі № 457/488/19, яка перебувала у провадженні Трускавецького міського суду, 05.09.2019 року ухвалено рішення, яким позов задоволено, шлюб між ними розірвано.

Між позивачем і відповідачем виник спір щодо поділу набутого ними за час шлюбу спільного майна:

- Ѕ ід ч. у квартирі АДРЕСА_3 загальною площею 117, 4 кв.м., житлова 70,7 кв.м. Титульним власником Ѕ ід.частки є заявник на підставі Свідоцтва про право власності на квартиру, виданого відділом приватизації житла Франківської районної адміністрації Львівської міської ради 23.01.2008 року. Інша Ѕ ід ч. належить їх спільній з відповідачем дочці ОСОБА_5 на підставі Договору дарування від 17.07.2012 року.

- Нежитлове приміщення № НОМЕР_1 загальною площею 40,5 кв.м., розташоване за адресою АДРЕСА_4 . Свідоцтво про право власності на нерухоме майно видано на ім`я відповідача ОСОБА_2 на підставі рішення виконавчого комітету Трускавецької міської ради №151 від 26.08.2005 р.

- Нежитлове приміщення №127 загальною площею 25,5 кв.м., розташоване за АДРЕСА_5 АДРЕСА_4 . Свідоцтво про право власності на нерухоме майно видано на ім`я заявника на підставі рішення виконавчого комітету Трускавецької міської ради №151від 26.08.2005 р.

- Квартира АДРЕСА_1 загальною площею 109,7 кв.м. Свідоцтво про право власності видане на ім`я відповідача ОСОБА_2 16.01.2010 року виконавчим комітетом Трускавецької міської ради 14.05.2009 року на підставі рішення №118.

- Житловий будинок АДРЕСА_2 загальною площею 260,4 кв.м, житлова 94,1 кв.м. Свідоцтво про право власності на нерухоме майно видане на ім`я відповідача ОСОБА_2 на підставі рішення виконавчого комітету Стебницької міської ради №121 від 27.11.2012 року.

- Земельна ділянка площею 0,06 га розташована за адресою АДРЕСА_2 , кадастровий номер :01:080:0047. Державний акт на право власності на земельну ділянку серія НОМЕР_2 видане на ім`я відповідача ОСОБА_2

- Автомобіль марки «Kia Sportage», 2017 р. випуску, номер шасі НОМЕР_3 , коричневого кольору.

Відповідач вважає, що все майно, яке було придбане ними у шлюбі за їхні спільні кошти, належить їй. Вона поміняла замки у вхідних дверях у житловому будинку у м АДРЕСА_4 , та не допускає заявника до будинку, хоча там залишилися його особисті речі і майно, яке вони купували спільно за кошти сімейного бюджету. З квартири по АДРЕСА_6 , де він проживав останній рік, винесла всі цінні речі, побутову техніку. Замки у вхідних дверях виламала ломом, про що він повідомив працівників поліції. Квартиру у місті Львові вони придбали фактично для їх дочки. Проте відповідач не дає заявнику нотаріальної згоди на укладення договору дарування з дочкою частки у квартирі.

Крім того, заявник зазначає, що 17.09.2019 року відповідач йому телефонувала декілька разів і повідомляла, що вона має на квартиру, як і на інше майно, покупця, тому все винесла з квартири, «щоб була вільна». Таким чином, враховуючи обставину, що відповідач є титульним володільцем майже всього спільно нажитого майна, існує реальна загроза його продажу без згоди заявника. Оскільки власник має право на вільне користування та розпорядження майном, відповідач вправі у будь-який час відчужити квартиру, будинок та інше майно, щодо якої виник даний спір.

Заявник вважає, що зустрічне забезпечення недоцільно застосовувати, оскільки забезпеченням позову не буде нанесена шкода інтересам відповідача, натомість невжиття заходів забезпечення позову утруднить або й унеможливить виконання рішення суду, а у випадку відчуження майна відповідачем, порушить права позивача.

Перевіривши матеріали справи, заяву про забезпечення позовних вимог, приходжу до наступного висновку:

Відповідно до ст. 149 ЦПК України, суд за заявою учасника справи, має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може суттєво ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

У відповідності до положень ч. 1 ст. 153 ЦПК України, заява про забезпечення позову розглядається судом не пізніше двох днів з дня її надходження без повідомлення учасників справи (учасників третейського (арбітражного) розгляду).

Позов забезпечується зокрема накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб п.1 ч. 1 ст. 150 ЦПК України.

Відповідно до п. 6 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 22.12.2006 «Про практику застосування судами процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», особам, які беруть участь у справі, має бути гарантована реальна можливість захистити свої права при вирішенні заяви про забезпечення позову.

Заходи забезпечення позову застосовуються для того, щоб гарантувати виконання можливого рішення суду і повинні застосовуватися лише у разі необхідності, оскільки, безпідставне звернення до даних дій може спричинити порушення прав та законних інтересів інших осіб чи учасників процесу.

Вивчивши заяву про забезпечення позову, враховуючи принципи здійснення цивільного судочинства, співмірність заходів забезпечення позову із заявленими позовними вимогами, суд приходить до висновку про обґрунтованість наведених у ній доводів, оскільки вбачаються достатні підстави вважати, що невжиття заходів забезпечення може ускладнити чи зробити неможливим у подальшому виконання рішення суду, а відтак заява позивача про забезпечення позову підлягає задоволенню у повному обсязі.

Як передбачено положеннями ч. 7 ст. 153 ЦПК України, в ухвалі про забезпечення позову суд зазначає вид забезпечення позову і підстави його обрання, а також вирішує питання зустрічного забезпечення.

Станом на час розгляду судом заяви про забезпечення позову у суду відсутні підстави вважати, що існують обставини, з якими законодавець встановив обов`язок суду на застосування зустрічного забезпечення, згідно з ч. 3 ст. 154 ЦПК України.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 1-18, 149-150, 153, 154, 157 Цивільного процесуального кодексу України, суд, -

УХВАЛИВ:

Заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову - задовольнити.

Накласти арешт на:

- квартиру АДРЕСА_1 загальною площею 109,7 кв.м.;

- житловий будинок АДРЕСА_2 загальною площею 260,4 кв.м.;

- земельну ділянку площею 0,06 га, розташованої за адресою АДРЕСА_2 , кадастровий номер :01:080:0047

Стягувач: ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_4 , АДРЕСА_7 .

Боржник: ОСОБА_2 , РНОКПП НОМЕР_5 , АДРЕСА_7 .

Ухвала про забезпечення позову підлягає негайному виконанню у порядку, встановленому для виконання судових рішень.

Оскарження ухвали про забезпечення позову не зупиняє її виконання.

Копію ухвали суду для виконання направити до Трускавецького міського відділу ДВС ГТУЮ у Львівській області.

Апеляційна скарга на ухвалу суду першої інстанції подається протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Суддя: В. І. Марчук