ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 607/4160/17Головуючий у 1-й інстанції Дзюбич В.Л.
Провадження № 22-ц/817/293/19 Доповідач - Ткач О.І.
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05 березня 2019 року м. Тернопіль

Тернопільський апеляційний суд в складі:

головуючого - Ткач О.І.

суддів - Гірський Б. О., Бершадська Г. В.,

за участі секретаря Панькевич Т.І.,

позивачки ОСОБА_1, адвокатів Вітіва В.А. та Панченка Д.В.

розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу АТ "Альфа Банк" на рішення Тернопільського міськрайонного суду від 20 листопада 2018 року, яке ухвалено суддею Дзюбичем В.Л., дата складення повного судового рішення не вказана, у цивільній справі №607/416/17,-

ВСТАНОВИВ:

1. Короткий зміст та підстави позовних вимог.

1.1. 29.05.20198 року, ОСОБА_1 звернулась із позовом до АТ "Альфа-банк" з участю третіх осіб приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Чуловського Володимира Анатолійовича, Тернопільського міського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Тернопільській області про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню.

1.2. 16.01.2017 року постановою державного виконавця Тернопільського міського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції відкрито виконавче провадження з виконання виконавчого напису, який вчинено 08.09.2016 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Чуловським В. А. за № 16509, про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за кредитним договором № 1901/1107/88-288 від 09.11.2007 року в розмірі 47599,08 доларів США.

1.3. Свої вимоги позивачка мотивувала тим, що у нотаріуса не було підстав для вчинення виконавчого напису, оскільки на день його вчинення між сторонами був наявний спір щодо суми і строку настання платежу за кредитом; банком подано недійсний розрахунок заборгованості; вимога про усунення заборгованості містить відмінності між сумою вказаною у виконавчому написі та у вимозі про дострокове повернення кредитних коштів.

2. Короткий зміст рішення суду першої інстанції.

2.1. Рішенням Тернопільського міськрайонного суду від 20 листопада 2018 року позовні вимоги ОСОБА_1 задоволено в повному обсязі.

2.2. Визнано таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис від 08.09.2016 року, який вчинено приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Чуловським Володимиром Анатолієвичем за № 16509, про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за кредитним договором № 1901/1107/88-288 від 09.11.2007 року в розмірі 47599,08 доларів США.

2.3. Стягнуто із ПАТ "Альфа -Банк" в дохід держави 640 гривень судового збору.

2.4. Задовольняючи позов, суд виходив з того, що вказана заборгованість не може вважатись безспірною з огляду на існування судового рішення, яким відмовлено банку у праві на дострокове стягнення ідентичної суми заборгованості, і дане рішення оскаржено позивачем в касаційному провадженні.

3. Короткий зміст апеляційної скарги.

3.1. В апеляційній скарзі ПАТ "Альфа-Банк" просить рішення суду скасувати та ухвалите нове про відмову в задоволенні позовних вимог посилаючись на те, що воно ухвалене з порушенням норм матеріального права та без врахування правових позицій Верховного Суду України за 2017 рік.

3.2. На день вчинення виконавчого напису в провадженні суду не було жодного спору між сторонами, оскільки рішення апеляційного суду ухвалено ще у 2015 році, а виконавчий напис вчинено 08.09.2016 року.

3.3. Для вчинення виконавчого напису Банк надав нотаріусу всі необхідні документи згідно до чинного на вересень 2016 року Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться в безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, який затверджено Постановою Кабінету Міністрів України № 1172 від 29.06.1999 року (надалі Перелік) і нотаріус підтвердив право Банку на дострокове стягнення заборгованості за кредитним договором.

3.4. Факт прострочення кредитних зобов'язань боржником підтверджується розрахунком заборгованості з якого вбачається, що останній платіж ОСОБА_1 зробила у 2015 році. Заборгованість нарахована станом на 10.07.2016 року, починаючи з вересня 2014 року.

4. Аргументи учасників справи.

(1)

01.03.2019 року ОСОБА_1 подала відзив на апеляційну скаргу .

4.1. Рішення Тернопільського міськрайонного суду від 20.11.2018 року вважає законним та обґрунтованим, а тому просить його залишити без змін.

4.2. Безпідставним є посилання позивача на пункт 284 "Про затвердження Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України" № 20/5 від 03.03.2004 року, оскільки вказаний нормативний акт втратив чинність 07.03.2012 року на підставі Наказу Міністерства Юстиції України від 22.02.2012 року № 296/5 "Про затвердження порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України .

4.3. Вказана у виконавчому написі заборгованість по тілу кредиту в розмірі 40 252,24 долари США була предметом судового розгляду про що ухвалено судове рішення, яке оскаржено відповідачем в касаційному порядку.

4.4. За вказаною касаційною скаргою відкрито касаційне провадження, відповідно вказана сума є спірною.

4.5. Виконавчий напис винесено на підставі розділу Переліку "Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин", який доповнено Постановою КМУ "Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів" від 26 листопада 2014 року № 662.

4.6. Вказане доповнення Переліку не потребувало надання нотаріусу доказів про направлення боржнику вимоги про дострокове повернення споживчого кредиту протягом 60 днів з дня отримання такої вимоги, що обумовлено ст.18 Закону "Про захист прав споживачів" і звільняло кредиторів від доведення безспірності сум, які підлягали стягненню.

4.7. Чинним рішенням Апеляційного адміністративного суду м. Києва від 22.02.2017 року у справі № 826/20084/14 визнано нечинною з моменту прийняття Постанову КМУ від 26 листопада 2014 року № 662 щодо доповнення Переліку розділом "Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин".

4.8. Умови кредитного договору №1901/1107/88-288 в новій редакції за участю ПАТ "Сведбанк" від 29.07.2009 року не передбачали досудового вирішення спору шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису.

4.9. Виконавчий напис, який вчинено відповідно до нечинного правового акту та при відсутності домовленості сторін кредитного договору не може породжувати правові наслідки для сторін.

(2)

В суді апеляційної інстанції представник відповідача доводи апеляційної скарги підтримав.

4.10. Додатково пояснив, що звертаючись до нотаріуса Банк подав необхідні документи відповідно до чинного на той час законодавства та на підставі умов кредитного договору про можливість позасудового стягнення заборгованості.

(3)

Позивач та її представник доводи, які викладені у відзиві підтримали.

5. Обставини справи.

5.1. 09.11.2017 року між АКБ "ТАС - Комерцбанк" та ОСОБА_1 укладено кредитний договір № 1901/1107/88-288 за умовами якого Банк надав позивачу грошові кошти в сумі 50 000 доларів США на споживчі цілі зі сплатою відсотків за користування кредитом (а.с.160-166).

5.2. Кредитний договір забезпечено іпотечним договором, який нотаріально посвідчено 09.11.2007 року за реєстром №12225 (а.с.156-159).

5.3. 29.07.2009 року вищевказаний кредитний договір викладено в новій редакції за участю ПАТ "Сведбанк" як правонаступника АКБ "ТАС - Комерцбанк" та ОСОБА_1 (а.с.138-146).

5.4. Зміст кредитного договору в редакції від 29.07.2009 року та наступні доповнення до вказаного договору за 2009 - 2015 роки не змінюють характеру кредитного договору як споживчого та не містять умов про можливість стягнення заборгованості шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису (а.с.149-155).

5.5. 15.06.2012 року ПАТ "Альфа-Банк"на підставі договору купівлі - продажі набуло право вимоги за кредитним договором № 1901/1107/88-288.

5.6. 24.04.2015 року АТ "Альфа-Банк" та позивачем досягнуто домовленості про внесення змін та доповнень до кредитного договору, в т.ч. встановлено позовну давність за спірним кредитним договором в 50 років (а.с.155).

5.7. Рішенням Тернопільського міськрайонного суду від 22.06.2015 року з ОСОБА_1 та ОСОБА_5 солідарно стягнуто в користь ПАТ "Альфа Банк" заборгованість станом на 10.02.2015 року за кредитним договором № 1901/1107/88-288 від 09.11.2007 року: за кредитом у розмірі 40252 доларів США, за відсотками 10005,62 доларів США та пені в розмірі 2032.95 грн.

5.8. Період протягом якого виникла заборгованість у рішенні не зазначено.

5.9. Рішенням апеляційного суду Тернопільської області від 08.09.2015 року вказане судове рішення залишено в силі стосовно стягнення пені, а в частині стягнення заборгованості за кредитним договором та відсотками за користування кредитом скасовано та ухвалено в цій частині нове рішення, яким відмовлено у достроковому стягненні з ОСОБА_1 суми заборгованості за кредитним договором.

5.10. Із за відсутності в справі належних та допустимих доказів щодо початку виникнення заборгованості зі сплати відсотків за користування кредитом, апеляційним судом відмовлено у стягненні простроченої заборгованості суми відсотків.

5.11. Вказане судове рішення згідно ст. 319 ЦПК України, в редакції 2004 року, набрало законної сили з моменту його проголошення.

5.12. Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 26.10.2015 року відкрито касаційне провадження за касаційною скаргою ПАТ "Альфа Банк" на рішення апеляційного суду Тернопільської області від 08.09.2015 року.

5.13. На час розгляду справи касаційна скарга відповідача не розглянута Верховним Судом.

5.14. 01.08.2016 року ПАТ "Альфа - банк" направило ОСОБА_1 вимогу про усунення порушень з вимогою сплатити заборгованість протягом 7 днів (а.с.16).

5.15. 08.09.2016 року відповідач подав нотаріусу заяву про вчинення виконавчого напису, посилаючись на пункт 2 Переліку, про стягнення заборгованості на загальну суму 47599 долари США за кредитним договором № 1901/1107/88-288 від 09.11.2017 року за період з 10.10.2014 року по 10.07.2016 року. Сума заборгованості складається з заборгованості за кредитом у розмірі 40252,24 долари США, 7346,84 доларів США заборгованості за відсотками за користування кредитом (а.с.76).

5.16. 08.09.2016 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Чуловським Володимиром Анатолієвичем за № 16509 вчинено виконавчий напис про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за кредитним договором № 1901/1107/88-288 від 09.11.2007 року в розмірі 47599,08 доларів США (а.с.75).

Позиція апеляційного суду:

6.1.Оцінка аргументів учасників справи та висновків суду першої інстанції:

6.2. Згідно з частинами першою, другою та п'ятою статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

6.3. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

6.4. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

6.5. Судове рішення вищевказаним вимогам відповідає виходячи з наступного.

6.6. Відповідно до ст. 18 ЦК України, яка кореспондується з ст. 87 Закону України "Про нотаріат", нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і у порядку встановлених законом.

6.7. Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами та посадовими особами органів місцевого самоврядування встановлюється Законом України "Про нотаріат" та іншими актами законодавства України, якими є Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затверджений наказом Міністерства юстиції України 22 лютого 2012 року № 296/5 (надалі Порядок), Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затверджений Постановою Кабінету Міністрів України 29.06.1999 року за №1172 (надалі Перелік).

6.8. Згідно ст. 87 Закону України "Про нотаріат" для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України.

6.9. Станом на вересень 2016 року, час вчинення виконавчого напису, чинним був Перелік зі змінами внесеними Постановою Кабінету Міністрів України №662 від 2014 року, який після розділу "Стягнення заборгованості за нотаріально посвідченими угодами" передбачав новий розділ "Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин"

6.10. Вищезазначеними змінами передбачено, що для одержання виконавчого напису за кредитними договорами, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов'язаннями додаються лише: оригінал кредитного договору та засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості.

6.11. Відповідно до ст. 88 Закону України "Про нотаріат" нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості.

6.12. Cуд першої інстанції при вирішенні спору перевірив доводи боржника в повному обсязі й установив що на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису між сторонами існував спір щодо права Банку на дострокове стягнення заборгованості за кредитним договором, оскільки ним подано касаційну скаргу на судове рішення з приводу стягнення аналогічної суми, яка на день вирішення справи є не розглянутою по суті, а рішення чинним.

6.13. Мета вчинення виконавчого напису - надання стягувачу можливості в позасудовому порядку реалізувати його право на примусове виконання зобов'язання боржником.

6.14. Однак вказаний порядок відсутній у врегулюванні спорів в кредитних відносинах.

6.15. Статтею 1050 ЦК передбачено, що якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу.

6.16. Пунктом 6 частини 10 статті 11 Закону "Про захист прав споживачів" передбачено, що якщо кредитодавець на основі умов договору про надання споживчого кредиту вимагає здійснення внесків, строк сплати яких не настав, або повернення споживчого кредиту, такі внески або повернення споживчого кредиту можуть бути здійснені споживачем протягом тридцяти календарних днів, а за споживчим кредитом, забезпеченим іпотекою, та за споживчим кредитом на придбання житла - шістдесяти календарних днів з дня одержання повідомлення про таку вимогу від кредитодавця. Якщо протягом цього періоду споживач усуне порушення умов договору про надання споживчого кредиту, вимога кредитодавця втрачає чинність.

6.17. Статтею 627 ЦК передбачено, що відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. У договорах за участю фізичної особи - споживача враховуються вимоги законодавства про захист прав споживачів.

6.18. Пунктом 9.2 Договору в новій редакції від 29.07.2009 року передбачено, що у випадку невиконання Позичальником своїх обов'язків Банк має право на дострокове повернення кредиту, сплату відсотків за користування ним. При цьому, письмова вимога надсилається та підлягає виконанню протягом 30 календарних днів з моменту її надіслання. Датою, з якої починається відлік вважається дата, зазначена на квитанції, яка надається Банку відділенням зв'язку про відправлення Позичальнику листа з вимогою про дострокове повернення кредиту, сплату відсотків за ним з повідомленням про вручення ( а.с.144).

6.19. Вищенаведені норми закону гарантують право боржника на захист його інтересів шляхом направлення йому повідомлення про заборгованість та необхідність її погашення.

6.20. Станом на вересень 2016 року положення доповненого Переліку звільняло кредитора від обов'язку доведення належного повідомлення боржника про наявність підстав для дострокового стягнення заборгованості його суми та факту прострочення і не передбачало обов'язку нотаріуса пересвідчитись чи виконано кредитором вищевказані дії.

6.21. Постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року у справі N 826/20084/14 визнано незаконною та нечинною з моменту прийняття постанову Кабінету Міністрів України від 26 листопада 2014 року N 662 "Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів" в частині доповнення новим розділом "Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин ".

6.22. Стаття 50 Закону України "Про нотаріат" передбачає, що нотаріальна дія або відмова у її вчиненні, нотаріальний акт оскаржуються до суду. Право на оскарження нотаріальної дії або відмови у її вчиненні, нотаріального акта має особа, прав та інтересів якої стосуються такі дії чи акти.

6.23. Боржник, який має право на захист свого цивільного права, в судовому порядку може оспорювати вчинений нотаріусом виконавчий напис: як з підстав порушення нотаріусом процедури вчинення виконавчого напису, так і з підстав неправомірності вимог стягувача (повністю чи в частині розміру заборгованості або спливу строків давності за вимогами в повному обсязі чи їх частині), з якими той звернувся до нотаріуса для вчиненням виконавчого напису.

6.24. Суддя, здійснюючи правосуддя, керується принципом верховенства права (ч.1 ст. 129 Конституції України, ст. 10 ЦПК України).

6.25. Відповідно до частини 7 статті 10 ЦПК, у разі невідповідності правового акта правовому акту вищої юридичної сили, яким є закон, суд застосовує норми правового акта вищої юридичної сили.

6.26. Згідно до частини 4 статті 4 ЦК-"Якщо постанова Кабінету Міністрів України суперечить положенням цього Кодексу або іншому закону, застосовуються відповідні положення цього Кодексу або іншого закону."

6.27. Крім цього, визнання судом нечинними доповнень до Переліку в силу їх незаконності з моменту їх прийняття Кабінетом Міністрів України 26.11.2014 року свідчить про те, що виконавчий напис не може бути підставою для відкриття виконавчого провадження, адже нечинні акти цивільного законодавства не породжують права та обов'язки.

6.28. Інші доводи апеляційної скарги не заслуговують на увагу, оскільки зводяться до переоцінки доказів, яким суд першої інстанції надав належне обґрунтування.

7. Висновки за результатами розгляду апеляційної скарги:

(1) Щодо суті апеляційної скарги

7.1. Відповідно до статті 375 ЦПК України - "Суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права."

7.2. Суд апеляційної інстанції вважає апеляційну скаргу необґрунтованою та залишає її без задоволення, а рішення Тернопільського міськрайонного суду від 24 травня 2018 року- без змін.

(2). Щодо розподілу судових витрат.

7.3. Згідно до ст. 382 ЦПК України в резолютивній частині постанови, суд апеляційної інстанції повинен зазначити розподіл судових витрат, понесених у зв'язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції.

7.4. Враховуючи те, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, судові витрати, які понесені з перегляду справи в суді апеляційної інстанції покладаються на відповідача в межах суми ним понесеної.

Керуючись ст. ст. 141, 259, 374, 375, 381, 384, 389, 390 ЦПК України, суд апеляційної інстанції ,-

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу АТ "Альфа-банк" - залишити без задоволення.

Рішення Тернопільського міськрайонного суду від 20 листопада 2018 року залишити без змін.

Судові витрати покласти на сторони в межах суми ними понесеної.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку протягом 30 днів з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 12 березня 2019 року.

Головуюча: О.І. Ткач

Судді: Б.О. Гірський

Г.В. Бершадська