Єдиний унікальний номер 235/5792/18 Номер провадження 22-ц/804/2221/19
ДОНЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 жовтня 2019 року

м. Бахмут

справа 235/5792/18

провадження № 22-ц/804/2221/19

Донецький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ :

головуючого - Тимченко О.О.,

суддів: Корчистої О.І., Папоян В.В.,

за участю секретаря судового засідання - Ситніка Д.Л.

учасники справи:

позивач - ОСОБА_1 ,

відповідач - Державне підприємство «Вугільна компанія «Краснолиманська»,

третя особа - Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Донецькій області

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Донецького апеляційного суду в м. Бахмуті цивільну справу № 235/5792/18 за позовною заявою ОСОБА_1 до Державного підприємства «Вугільна компанія «Краснолиманська», третя особа Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Донецькій області про відшкодування моральної шкоди, завданої смертю працівника на виробництві,

за апеляційною скаргою ОСОБА_1 ,

на рішення Красноармійського міськрайонного суду Донецької області від 11 червня 2019 року (суддя Клікунова А.С. ), ухваленого в приміщенні Красноармійського міськрайонного суду Донецької області, повне судове рішення складено 20 червня 2019 року,-

В С Т А Н О В И В:

КОРОТКИЙ ЗМІСТ ПОЗОВНИХ ВИМОГ

В вересні 2018 року ОСОБА_1 звернулась до суду з зазначеним позовом в обґрунтування якого послалась на те, що з червня 1984 року перебувала в зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_2 , який перебував у трудових відносинах з Державним підприємством «Вугільна компанія «Краснолиманська» на посаді електрослюсар. 26 липня 2007 року з ОСОБА_2 під час виконання трудових обов`язків стався нещасних випадок, останній потрапив під дію електричного струму та отримав опіки тіла в наслідок чого помер ІНФОРМАЦІЯ_1 . За фатом смерті ОСОБА_2 складено Акт про нещасний випадок, пов`язаний з виробництвом за формою Н-1. У зв`язку з смертю чоловіка їй спричинено моральну шкоду, яка полягає в порушенні звичайних життєвих зв`язків та нормальному перебігу життя, втраті підтримки близької людини, позбавленні радості спілкування з коханим. Зазначає, що загиблий чоловік їй часто сниться, а усвідомлення безповоротності втрати призводить до пригніченості та негативно впливає на стан здоров`я. Стверджує, що її страждання носять тривалий характер і ніколи не закінчаться.

Просила стягнути з Державного підприємства «Вугільна компанія «Краснолиманська» на її користь в рахунок відшкодування моральної шкоди грошову суму в розмірі 400 000 грн.

КОРОТКИЙ ЗМІСТ РІШЕННЯ СУДУ ПЕРШОЇ ІНСТАНЦІЇ

Рішенням Красноармійського міськрайонного суду Донецької області від 11 червня 2019 року позовну заяву ОСОБА_1 задоволено частково. Стягнуто з ДП «ВК «Краснолиманська» на користь ОСОБА_1 на відшкодування моральної шкоди, завданої смертю чоловіка ОСОБА_2 виробництві - 35 000 грн. Судові витрати по справі віднесено на рахунок ДП «ВК «Краснолиманська» стягнувши з відповідача: - на користь держави судовий збір в сумі 61,67 грн.; - на користь ОСОБА_1 витрати на професійну правничу допомогу в сумі 2 600 грн. В іншій частині позовних вимог відмовлено.

Судове рішення мотивоване тим, що внаслідок смерті чоловіка позивачу заподіяні моральні страждання, пов`язані із безповоротною втратою її близької та рідної людини, відчуттям самотності, які є прямим наслідком смерті ОСОБА_2 внаслідок нещасного випадку, пов`язаного з виробництвом. Визначаючи розмір відшкодування моральної шкоди, суд першої інстанції виходив з розумності і справедливості, при цьому судом враховано характер та глибину душевних страждань, яких зазнає позивач з приводу втрати чоловіка, безповоротність цієї втрати, тяжкість вимушених змін у житті позивача, тривалість негативних наслідків.

КОРОТКИЙ ЗМІСТ ВИМОГ АПЕЛЯЦІЙНОЇ СКАРГИ

У апеляційній скарзі, поданій до Апеляційного суду позивач - ОСОБА_1 зазначає, що висновки викладенні у рішенні суду першої інстанції не відповідають обставинам справи, просить змінити рішення в частині розміру стягнутої моральної шкоди зі 35 000 грн. до 400 000 грн.

УЗАГАЛЬНЕННЯ ДОВОДІВ ОСОБИ, ЯКА ПОДАЛА АПЕЛЯЦІЙНУ СКАРГУ

Апеляційна скарга мотивована тим, що суд першої інстанції при ухваленні оскаржуваного рішення дійшов помилкового висновку стосовного того, що ДП «ВК «Краснолиманська» після загибелі на виробництві ОСОБА_2 вчинено дії, направленні на підтримку сім`ї загиблого. Визначаючи розмір грошової суми, що підлягає стягненню в якості компенсації завданої моральної шкоди, суд безпідставно врахував той факт, що відповідачем було виплачено ОСОБА_5 (старшому сину потерпілого) в рахунок відшкодування моральної шкоди грошову суму в розмірі 150 000,00 грн. Суд першої інстанції не взяв до уваги той факт, що вона після загибелі чоловіка не уклала нового шлюбу, що свідчить про глибину її моральних страждань, а тому посилання суду що позов пред`явлено через 12 років після загибелі чоловіка, як на підставу для зменшення розміру компенсації завданої маральної шкоди не відповідає дійсності. Зазначає, що розмір компенсації не узгоджується з вимогами статті 3 Конституції України, згідно якої людина, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканість і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю.

УЗАГАЛЬНЕННЯ ДОВОДІВ ТА ЗАПЕРЕЧЕНЬ ІНШІХ УЧАСНИКІВ СПРАВИ

03 вересня 2019 року представником відповідача - ОСОБА_6 подано відзив на апеляційну скаргу, в якому просить апеляційну скаргу залишити без задоволення.

В обґрунтування доводів відзиву зазначила, що рішення суду першої інстанції є об`єктивним, обґрунтованим та ухвалене без порушення матеріального та процесуального законодавства. При цьому судом повно з`ясовано всі фактичні обставини справи та надано оцінку всім наявним в матеріалах справи доказам. Суд першої інстанції об`єктивно визначив обсяг душевних страждань, ступінь тяжкості вимушених змін у житті, здійснення додаткових зусиль для організації власного життя, зусиль, вжитих для відновлення порушених прав. Доводи апеляційної скарги, що отриману компенсацію ОСОБА_5 (старшим сином потерпілого) витратив на свої особисті потреби є безпідставними та необґрунтованими, оскільки вони проживали разом за однією адресою та вели сумісне господарство.

Позивачка в судове засіданні не з`явилась, про час та місце розгляду справи повідомлялась належним чином, про що свідчить рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення (повістки) (а.с.113)

Представник відповідача в судове засідання апеляційного суду не з`явилась, про дату, час та місце розгляду справи повідомлена належним чином, від неї надійшла заява про розгляд справи за її відсутності (а.с. 116).

Представник третьої особи в судове засідання апеляційного суду не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, про що свідчить рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення (повістки) (а.с.114).

Суд ухвалив, розглядати справу у відсутність сторін, які не з`явились, оскільки відповідно до положень частини 2 статті 372 ЦПК України неявка сторін, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

ФАКТИЧНІ ОБСТАВИНИ СПРАВИ, ВСТАНОВЛЕНІ СУДОМ

Позивач ОСОБА_1 з 30 червня 1984 року перебувала в зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_2 , що підтверджується копією свідоцтва про укладення шлюбу (а.с.6).

Державним підприємством «Вугільна компанія «Краснолиманська» проведено розслідування причин нещасного випадку, пов`язаного з виробництвом за фактом смерті ОСОБА_2 та 03 вересня 2007 року складено Акт за формою Н-1 (а.с. 9-12).

Згідно Акту за формою Н-1 від 03 вересня 2007 року, ОСОБА_2 перебував у трудових відносинах з ДП «ВК «Краснолиманська», працював на посаді електрослюсаря. 26 липня 2007 року з ОСОБА_2 на виробництві під час виконання трудових обов`язків стався нещасний випадок, потерпілий отримав опіки полум`ям ІІ-ІІІ ступеню обличчя, шиї, тулубу, лук, ніг та від травмування помер ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с.9-12).

Згідно п. 6 Акту нещасний випадок стався за таких обставин, - 26 липня 2007 року електрослюсарю ОСОБА_2 та іншим працівниками видано наряд на виконання перевірки реверсивних пристроїв, які перемикають та герметизують ревізії вентиляторної установки; виконуючи завдання ОСОБА_2 приступив до розбирання електричної схеми вентилятора, та під час викочування візка ячійки двигуна з робочого положення в контрольне сталося дугове коротке замикання, в наслідок чого від викинутої дуги загорівся спецодяг останнього, чим спричинено опіки тіла.

Згідно протоколу засідання комісії з розслідування нещасного випадку, що відбувся 29 липня 2007 року на ДП «ВК «Краснолиманська» по прийому родини загиблого ОСОБА_2 від 02 серпня 2007 року - адміністрацією підприємства взято до відома призначення Фондом соціального страхування від нещасних випадків на виробництві страхових виплат (одноразової допомоги сім"ї померлого у розмірі п`ятирічного заробітку потерпілого та щомісячні виплати непрацездатним батькам потерпілого) та прийнято такі зобов`язання: здійснити виплату розрахункової суми дружині загиблого у розмірі 6588,66 гривень; здійснити виплату матері та батьку загиблого в розмірі тримісячного заробітку кожному; вирішити питання працевлаштування сина загиблого ОСОБА_8 на роботу в підземних умовах згідно професії; вирішити питання навчання дітей загиблого ОСОБА_8 та ОСОБА_9 у вищому навчальному закладі за гірничим фахом за рахунок підприємства; до річниці придбати й установити пам`ятник на могилі загиблого (а.с.13-15).

Згідно постанови Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України Донецької області № 153 від 25 вересня 2007 року - за встановленням причинного зв`язку смерті потерпілого ОСОБА_2 з наслідками отриманого трудового каліцтва його сім`ї призначено одноразову страхову виплату в розмірі 205 597,80 гривень, вказані кошти отримано дружиною загиблого ОСОБА_1 (а.с.26).

ПОЗИЦІЯ АПЕЛЯЦІЙНОГО СУДУ

Згідно з положеннями статті 376 ЦПК України, підставами для зміни судового рішення є неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи.

Апеляційна скарга ОСОБА_1 підлягає частковому задоволенню.

МОТИВИ З ЯКИХ ВИХОДИВ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД, ТА ЗАСТОСОВАНІ НОРМИ ПРАВА

Відповідно до частини 1 статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Згідно зі частиною 1 статті 368 ЦПК України справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими цією главою.

У частині третій статті 3 ЦПК України визначено, що провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Згідно з частиною першою, другою та п`ятою стаття 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватись на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повного і всебічного з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Проте у повній мірі цим вимогам судове рішення не відповідає.

Задовольняючи частково позовні вимоги суд першої інстанції виходив з того, що внаслідок смерті чоловіка позивачу заподіяні моральні страждання, пов`язані із безповоротною втратою її близької та рідної людини, відчуттям самотності, які є прямим наслідком смерті ОСОБА_2 внаслідок нещасного випадку, пов`язаного з виробництвом. Визначаючи розмір відшкодування моральної шкоди, суд першої інстанції виходив з розумності і справедливості, при цьому судом враховано характер та глибину душевних страждань, яких зазнає позивач з приводу втрати чоловіка, безповоротність цієї втрати, тяжкість вимушених змін у житті позивача, тривалість негативних наслідків.

Проте погодитись з таким висновком суду першої інстанції у повній мірі не можливо з наступних підстав.

Згідно частини першої статті 13 Закону України «Про охорону праці» роботодавець зобов`язаний створити на робочому місці в кожному структурному підрозділі умови праці відповідно до нормативно-правових актів, а також забезпечити додержання вимог законодавства щодо прав працівників у галузі охорони праці.

Забезпечення безпечних і нешкідливих умов праці покладається на власника або уповноважений ним орган (частина друга статті 153 КЗпП України).

Статтею 173 КЗпП України передбачено, що шкода, заподіяна працівникам каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, пов`язаним з виконанням трудових обов`язків, відшкодовується у встановленому законодавством порядку.

Частинами першою-третьою статті 23 ЦК України визначено, що особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав.

Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Положеннями п. 9 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року №4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» роз`яснено, що розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає в межах заявлених вимог залежно від характеру та обсягу заподіяних позивачеві моральних і фізичних страждань з урахуванням у кожному конкретному випадку вини відповідача та інших обставин. Зокрема, ураховується характер і тривалість страждань, стан здоров`я потерпілого, тяжкість завданої травми, наслідки тілесних ушкоджень, істотних вимушених змін у його життєвих та виробничих стосунках.

Моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини (частина перша статті 1167 ЦК України).

Частина друга статті 1168 ЦК України визначає, що моральна шкода, завдана смертю фізичної особи, відшкодовується її чоловікові (дружині), батькам (усиновлювачам), дітям (усиновленим), а також особам, які проживали з нею однією сім`єю.

Відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають такі обставини: наявність шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вина останнього в заподіянні шкоди.

За таких обставин та з підстав, передбачених вищевказаними нормами матеріального права, правильним є висновок суду першої інстанції, що нещасний випадок стався під час перебування ОСОБА_2 у трудових відносинах з ДП «ВК «Краснолиманська», а отже наявні правові підстави для відшкодування відповідачем моральної шкоди позивачу.

Проте колегія суддів апеляційного суду не може погодитись з висновками суду першої інстанції щодо розміру моральної шкоди, яка підлягає стягненню з відповідача на користь позивача.

Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості (частина третя статті 23 ЦК України).

Європейський суд з прав людини вказує, що оцінка моральної шкоди по своєму характеру є складним процесом, за винятком випадків коли сума компенсації встановлена законом (STANKOV v. BULGARIA, № 68490/01, § 62, ЄСПЛ, 12 липня 2007 року).

Суд першої інстанції, задовольняючи позовні вимоги частково, не навів мотивів, що свідчили би про безпідставність суми заявленого позивачем відшкодування. Хоча у справах щодо відшкодування моральної шкоди, пов`язаною зі смертю працівника на виробництві, суд, встановивши факт завдання моральної шкоди, повинні особливо ретельно підійти до того, аби присуджена ними сума відшкодування була домірною цій шкоді. Сума відшкодування моральної шкоди має бути аргументованою судом з урахуванням, зокрема, визначених у частині третій статті 23 ЦК України критеріїв і тоді, коли таке відшкодування присуджується у сумі суттєво меншій, аніж та, яку просив позивач.

Колегія судді апеляційного суду бере до уваги встановлені судом першої інстанцій обставини, зокрема, поведінку відповідача як роботодавця в контексті вчинення дій, направлених на підтримку родини загиблого на підприємстві працівника, обсяг душевних страждань, ступінь тяжкості вимушених змін у житті, здійснення додаткових зусиль для організації власного життя, зусиль, вжитих для відновлення порушених прав, а також вимоги розумності, виваженості і справедливості.

Суд першої інстанцій вважав за необхідне задовольнити позовну вимогу у розмірі майже в десять разів меншому порівняно з тим, який просив стягнути позивач. Проте, не відкинувши жодні аргументи позивача про обставини, які свідчать про глибину її душевних страждань, не навів мотивів для такого визначення розміру відшкодування моральної шкоди.

Статтею 3 Конституції України передбачено, що людина, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканість і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю.

Утвердження і забезпечення прав і свобод людини є головним обов`язком держави.

Згідно пункту 6 частини 1 статті 3 ЦК України передбачено, що загальними засадами цивільного законодавства є справедливість, добросовісність та розумність.

І хоча зрозуміло, що ніякими грошами не оцінити моральні страждання які позивачка зазнала в зв`язку зі смертю чоловіка, суд першої інстанції не врахував, що після загибелі чоловіка, з яким вона перебувала у шлюбі двадцять три роки, нового шлюбу вона не укладала, що свідчить про глибину її моральних страждань, що навіть тривалий час, який пройшов з цього моменту, не полегшує її душевні страждання, в наслідок чого, вона постійно перебуває у пригніченому стані, загибель близької людини є непоправною втратою.

Моральні страждання неможливо «виміряти» так, як це можливо зробити з матеріальною шкодою, моральну шкоду не можливо відшкодувати в повному обсязі, оскільки немає і не може бути точних критерій майнового виразку душевного болю. Отже будь-яка компенсація не може бути сумірною стражданням. Відповідно, будь-який її розмір може мати суто умовний вираз. У будь-якому випадку розмір відшкодування повинний буди адекватним.

Колегія суддів апеляційного суду з урахуванням встановлених судом першої інстанцій фактичних обставин завдання позивачки моральної шкоди вважає, що розумним, адекватним, виваженим і справедливим в її ситуації буде визначення розміру відшкодування моральної шкоди в грошовому еквіваленті у сумі 150 000 грн.

Європейський суд з прав людини вказав, що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року). Оскаржене судове рішення відповідає критерію обґрунтованості судового рішення.

ВИСНОВКИ ЗА РЕЗУЛЬТАТАМИ РОЗГЛЯДУ АПЕЛЯЦІЙНОЇ СКАРГИ

Згідно з положеннями частини 1 пунктів 1,3 статті 376 ЦПК України, підставами для зміни судового рішення є неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи.

Оскільки судом апеляційної інстанції встановлено, що оскаржене рішення ухвалено з неповним з`ясування обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи, апеляційну скаргу слід задовольнити частково, рішення суду в частині розміру моральної шкоди та судового збору змінити.

РОЗПОДІЛ СУДОВИХ ВИТРАТ

Відповідно до підпунктів "б" та "в" пункту 4 частини першої статті 382 ЦПК України суд апеляційної інстанції повинен вирішити питання про розподіл судових витрат, понесених у зв`язку з розглядом справи у суді першої інстанції, у випадку скасування або зміни судового рішення та у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції.

Відповідно до частин 1, 13 статті 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Згідно висновку Верховного Суду, який сформульований у постанові від 28 листопада 2018 року у справі № 761/11472/15-ц, вимога про відшкодування моральної шкоди є майновою вимогою, оскільки позивач її визначила у грошовому вимірі - 400 000 грн.

На підставі пункту 2 частини 1 статті 5 Закону України «Про судовий збір», позивач ОСОБА_1 звільняється від сплати судового збору.

Згідно частини 6 статті 141 ЦПК України, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Якщо обидві сторони звільнені від оплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Оскільки апеляційний суд дійшов висновку про часткове задоволення позовних вимог, з відповідача у дохід держави належить стягнути судовий збір (пропорційно розміру задоволених позовних вимог) у сумі: - 3 750 грн. (1 500 грн.- за подання позовної заяви + 2 250 грн. за подання апеляційної скарги).

Керуючись ст.ст. 367, 374, 376, 382,384 ЦПК України, апеляційний суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Рішення Красноармійського міськрайонного суду Донецької області від 11 червня 2019 року в частині розміру моральної шкоди та судового збору змінити.

Стягнути з Державного підприємства «Вугільна компанія «Краснолиманська» на користь ОСОБА_1 на відшкодування моральної шкоди, завданої смертю чоловіка ОСОБА_2 на виробництві - 150 000 (сто п`ятдесят тисяч) гривень 00 копійок.

Стягнути з Державного підприємства «Вугільна компанія «Краснолиманська» на користь держави судовий збір у розмірі 3 750 (три тисячі сімсот п`ятдесят) гривень 00 копійок.

В іншій частині рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття, може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня його проголошення шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Головуючий О.О.Тимченко

Судді О.І. Корчиста

В.В. Папоян