провадження № 2/520/2239/19
12.03.2019 року м. Одеса
Київський районний суд м. Одеси в складі:
головуючого судді Літвінової І.А.
секретар судового засідання - Молодов В.С. ,
розглянув в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом Військової частини НОМЕР_1 до ОСОБА_1 про втрату права користування службовим приміщенням,
В грудні 2018 року Військова частина НОМЕР_1 подала до Київського районного суду м. Одеси позовну заяву до ОСОБА_1 з позовними вимогами визнати ОСОБА_1 таким, що втратив право користування службовим приміщенням за адресою Військової частини НОМЕР_1 : АДРЕСА_1 .
В обґрунтування вимог позивач посилається на те, що Військова частина НОМЕР_1 Держприкордонслужби, як юридична особа, зареєстрована за адресою: АДРЕСА_2 . Військова частина НОМЕР_1 , відповідно до ст. 6 Закону України «Про Державну прикордонну службу України», є органом охорони державного кордону і входить до структури Державної прикордонної служби України. Відповідач ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , як колишній член сім`ї військовослужбовця в/ч НОМЕР_1 був зареєстрований за адресою місцезнаходження військової частини НОМЕР_1 : АДРЕСА_1 , тобто був зареєстрований за місцезнаходженням Військової частини НОМЕР_1 , де відсутні житлові приміщення. Відповідач на військовій службі у військовій частині НОМЕР_1 не перебуває, не є членом сім`ї військовослужбовця військової частини НОМЕР_1 та за місцем дислокації військової частини НОМЕР_1 не мешкає, постійним (службовим) житлом не забезпечувався. На підставі наведеного позивач вважає, що відповідач втратив право користуватися службовим приміщенням Військової частини НОМЕР_1 та бути зареєстрованим за юридичною адресою частини.
Провадження у справі відкрито 14 січня 2019 року. Розгляд справи призначено провести в порядку спрощеного позовного провадження.
У строк, встановлений судом для вчинення учасниками справи процесуальних дій, з боку відповідача не було вчинено будь-яких процесуальних дій.
З урахуванням положень статей 280, 281 ЦПК України суд постановив ухвалу про проведення розгляду справи в заочному порядку за наявними у ній матеріалами.
В ході розгляду справи суд встановив, що місцем дислокації військової частини НОМЕР_1 є будівлі і споруди, розташовані по АДРЕСА_1 .
Відповідач ОСОБА_1 зареєстрований за місцем дислокації цієї частини на підставі ст.3 ЗУ «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», Інструктивних листів МО України від 11.06.2004 року № 224/1424 і МВС України від 17.06.2004 р. № 6963/пв.
Доказом цього є довідка № 721/301 від 11.12.2018 р. Одеського прикордонного загону Військової частини НОМЕР_1 .
За місцем реєстрації ОСОБА_1 не проживає з 14.10.1996 року. Місце його знаходження позивачу невідомо.
Довідкою від 11.12.2018 р. № 721/302 Одеського прикордонного загону Військової частини НОМЕР_1 підтверджено, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 не перебуває на військовій службі у військовій частині НОМЕР_1 та не рахується членом сім`ї військовослужбовця військової частини НОМЕР_1 . Крім того, довідкою від 11.12.2018 р. №721/234 Одеського прикордонного загону Військової частини НОМЕР_1 підтверджено, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 складом сім`ї одна особа не перебуває на квартирному обліку в ІНФОРМАЦІЯ_2 (військової частини НОМЕР_1 ).
Згідно з довідкою від 11.12.2018 р. №721/235 відповідач ОСОБА_1 в ІНФОРМАЦІЯ_2 (військова частина НОМЕР_1 ) не забезпечувався житлом.
При вищенаведених обставинах суд вважає позов військової частини таким, що підлягає задоволенню з наступних правових підстав:
Абзацом 7 ст. 3 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» від 11.12.2003 № 1382-IV визначено, що реєстрація - це внесення інформації до Єдиного державного демографічного реєстру та до паспортного документа про місце проживання або місце перебування особи із зазначенням адреси житла.
Стаття 6 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» передбачає можливість громадян України, а також іноземців чи осіб без громадянства, які постійно або тимчасово проживають в Україні, зареєструвати місце проживання у військовій частині у разі надання документів, що підтверджують проходження служби у військовій частині, адреса яких зазначається під час реєстрації.
В Інструктивному листі Міністерства Оборони України від 11.06.2004 №224/1424 та Міністерства Внутрішніх справ України від 17.06.2004 №6963/пв надано роз`яснення, що право військовослужбовців та членів їх сімей бути прописаними (зареєстрованими) за юридичною адресою військових частин здійснюється у виняткових випадках на підставі довідок військових частин про проходження військовослужбовцем служби та про те, що військовослужбовець не забезпечений житлом за місцем дислокації військової частини.
Статтею 13 ЗУ «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в України» вільний вибір місця проживання обмежується в адміністративно-територіальних одиницях, які знаходяться на територіях військових об`єктів. Військова частина НОМЕР_1 (її місце перебування разом з майном, яке перебуває в оперативному управлінні) відноситься до військових об`єктів.
Надані суду докази свідчать, що правові підстави для користування ОСОБА_1 нежитловими приміщеннями, що розташовані за юридичною адресою військової частини НОМЕР_1 по АДРЕСА_1 та бути зареєстрованою за юридичною адресою частини - відсутні.
Керуючись ст.ст. 263, 265, 267-268, 280-282 ЦПК України, суд
Позов Військової частини НОМЕР_1 (ЄДРПОУ НОМЕР_2 ; місцезнаходження: АДРЕСА_1 ) до ОСОБА_1 (паспорт громадянина України: НОМЕР_3 , виданий 21.12.2012 Київським РВ м. Одеси; адреса реєстрації місця проживання не встановлена; адреса реєстрації місця перебування: АДРЕСА_1 ) про втрату права користування службовим приміщенням задовольнити.
Визнати ОСОБА_1 (паспорт громадянина України: НОМЕР_3 , виданий 21.12.2012 Київським РВ м. Одеси; адреса реєстрації місця проживання не встановлена; адреса реєстрації місця перебування: АДРЕСА_1 ) таким, що втратив право користування службовим приміщенням за адресою Військової частини НОМЕР_1 АДРЕСА_1 .
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.
Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його складення.
Днем складення заочного рішення є 12 березня 2019 року.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.
Заява про перегляд заочного рішення повинна бути подана у письмовій формі та відповідати вимогам, встановленим статтею 285 ЦПК України.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом встановлених строків не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Суддя Літвінова І. А.