_____________________________________________________________________________________________________________________
Провадження № 2/520/1145/19
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15.10.2019 року

Київський районний суд м. Одеси

У складі судді Калашнікової О.І.

При секретарі Шеховцевій О.В.

За участю представників сторін: адвокатів - Канікаєва Ю.О. і Затинацької Є.І.

Розглянув у відкритому судовому засіданні цивільну справу за правилами загального позовного провадження за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів та додаткових витрат на утримання неповнолітньої дитини,

Встановив:

ОСОБА_1 у листопаді 2018 року звернулась до суду з вимогами ухвалити рішення, яким розірвати шлюб з ОСОБА_2 і стягнути з відповідача аліменти в розмірі 5 000 грн. щомісяця на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , стверджуючи, що сім`я розпалась і що відповідач ухиляється від виконання батьківських обов`язків щодо утримання неповнолітньої дитини.

Ухвалою суду від 19.12.2018 року відкрите загальне позовне провадження по справі за позовом ОСОБА_1 Надалі за клопотанням сторони позивача суд виніс ухвалу про роз`єднання позовів і виділив в окреме провадження вимоги про розірвання шлюбу. Вимоги про стягнення аліментів на утриманні малолітньої дитини сторона позивача двічі уточнювала і в судовому засіданні представник ОСОБА_1 - адвокат Канікаєв Ю.О. просив суд ухвалити рішення про стягнення з ОСОБА_2 аліменти в розмірі 5000 грн. щомісяця на утримання дитини і додаткові витрати на утримання малолітнього сина в розмірі 16233,56 грн., що понесла позивач за останні три роки.

Представник відповідача позов визнала частково.

Суд вислухав представників сторін,вивчив матеріали справи і встановив наступне:

Сторони перебували у зареєстрованому шлюбі з 2011 року по 2019 рік. Від цього шлюбу сторони мають неповнолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Сторони припинили шлюбні стосунки в 2016 році, і з цього часу разом не проживають, дитина проживає з матір`ю.

Представник ОСОБА_1 стверджує, що з 2016 року відповідач припинив утримувати дитину. Посилаючись на відсутність можливості самотужки забезпечити належне утримання сина, його всебічний фізичний і духовний розвиток, позивач вимагає стягнути з відповідача на утримання неповнолітньої дитини аліменти в розмірі 5000 грн. щомісяця до досягнення дитиною повноліття. Сторона позивача доводить, що ОСОБА_2 має можливість сплачувати аліменти в такому розмірі, оскільки працює моряком на суднах іноземних компаній. ОСОБА_1 також вимагає стягнути з відповідачі додаткові витрати на утримання дитини, що вона понесла за останні 3 роки. Позивач навела розрахунки, які свідчать, що за період 2017-2019 року вона витрати на лікування сина, на його підготовку до школи 33602,12 грн. і половину витрачених грошових коштів позивач вимагає стягнути з ОСОБА_2

Представник відповідача, визнаючи позов частково в судовому засіданні пояснила, що ОСОБА_2 не працює, з червня 2019 року він перебуває на обліку в Одеському міському центрі зайнятості, як шукаючий роботу, тому як за станом здоров`я він не має можливості працювати моряком (відповідач страждає на гепатит), що на утриманні відповідача перебувають його батьки-пенсіонери. Представник також доводила, що відповідач після припинення сімейних стосунків надавав допомогу на утримання сина: купував одяг, взуття,іграшки, сплачував його навчання в дитячому учбовому центрі. В серпні,вересні 2019 року відповідач сплатив ОСОБА_1 аліменти на утримання дитини в розмірі 1500 грн на місяць. З огляду на викладене відповідач просить стягнути аліменти на утримання сина в розмірі 1500 грн. на місяць. Вимоги в частині додаткових витрат на утримання дитини сторона відповідача вважає безпідставними.

Дослідивши наведені сторонами доводи і надані докази, суд дійшов висновку, що позов ОСОБА_1 підлягає частковому задоволенню з наступних підстав:

У принципі 6 Декларації прав дитини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року, проголошено, що дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові і розуміння, вона повинна, коли це можливо, рости під опікою і відповідальністю батьків і в усякому випадку в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості.

Стаття 12 Закону України "Про охорону дитинства" від 26 квітня 2001 року №2402-ІІІ, зобов`язує батьків виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Виховання дитини має спрямовуватися на розвиток її особистості, поваги до прав, свобод людини і громадянина, мови, національних історичних і культурних цінностей українського та інших народів, підготовку дитини до свідомого життя у суспільстві в дусі взаєморозуміння, миру, милосердя, забезпечення рівноправності всіх членів суспільства, злагоди та дружби між народами, етнічними, національними, релігійними групами.

Частина 2 ст.59 Закону України "Про освіту" на кожного з батьків покладає однакову відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини.

Стаття 180 СК України визначає « батьки зобов`язані утримувати дітей до досягнення ними повноліття». Згідно ст. 141 СК України, мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Відповідно до ч.2 ст.181 СК України за домовленістю між батьками дитини, той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі.

Суд встановив , що сторони проживають окремо з 2016 року, що дитина проживає з матір`ю. Надані письмові докази свідчать, що батько приймає участь в утриманні дитини, хоча і не регулярно.

За рішенням суду кошти на утримання дитини присуджуються у частці від доходу батька і (або) у твердій грошовій сумі, що передбачено ч.3 ст.181 СК України. Оскільки суд не отримав доказів щодо розміру щомісячного доходу батька, а згідно довідці з Державної служби зайнятості (а.с.92) ОСОБА_2 перебуває на обліку у центрі зайнятості як шукаючий роботу, суд стягує аліменти на утримання дитини в твердій грошовій сумі в розмірі 1500 грн. на місяць з дня звернення з цим позовом до суду і до досягнення дитиною повноліття з урахуванням вже сплачених сум аліментів у період розгляду даної справи.

Щодо додаткових витрат на утримання дитини суд зазначає наступне.

Згідно з вимогами частини першої статті 185 СК України той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов`язані брати участь у додаткових 2 витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо). Відповідно до частини другої статті 185 СК України розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору визначається за рішенням суду, з урахуванням обставин, що мають істотне значення. Додаткові витрати на дитину можуть фінансуватися наперед або покриватися після їх фактичного понесення разово, періодично або постійно.

Аналіз відповідних норм закону вказує на те, що в окремих випадках за наявності особливих обставин, крім звичайних витрат на дитину вимагаються додаткові. Розмір додаткових витрат повинен визначатися залежно від передбачуваних або фактично понесених витрат на дитину.

До таких особливих обставин закон відносить насамперед випадки, коли дитина, яка знаходиться на утриманні батьків, потребує додаткових витрат на неї у зв`язку із розвитком певних її здібностей чи то страждає на хворобу. Особливі обставини можуть бути зумовлені, як негативними (хвороба), так і позитивними фактами (схильність дитини до музики, що потребує купівлі музичного інструменту, або до певного виду спорту, що вимагає додаткових матеріальних витрат, або дитина потребує оздоровлення та відпочинку біля моря чи на гірському курорті). Наявність таких особливих обставини підлягає доведенню особою, яка пред`явила такий позов.

Проаналізувавши докази, надані позивачем щодо додаткових витрат на утримання дитини: придбання ліків в квітні 2017 року на суму 169,73 грн. і в жовтні місяці 2018 року на суму 1427,37 грн.; витрати на підготовку до школи в центрах дитячого розвитку «Твоє майбутнє» і «Теремок» в загальній сумі 27815 грн.; витрати на дитячий ресторан в сумі 836 грн., суд вважає, що у силу положень статті 185 СК України вказані витрати не відносяться до додаткових витрат на дитину, викликаних особливими обставинами, а є звичайними витратами на дитину, тому вимоги позивача в цій частині задоволенню не підлягають.

Керуючись ст.ст.259, 263-265,268, ЦПК України, суд

Вирішив:

Позов ОСОБА_1 про стягнення аліментів та додаткових витрат на утримання неповнолітньої дитини задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ІПН НОМЕР_1 , зареєстрований АДРЕСА_1 на користь ОСОБА_1 , ІПННОМЕР_2 аліменти на утримання малолітнього ОСОБА_3 в розмірі 1500 грн., починаючи з 16 листопада 2018 року до досягнення дитиною повноліття - до ІНФОРМАЦІЯ_3 з урахування вже сплачених грошових сум.

В іншій частині позов ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ІПН НОМЕР_1 , зареєстрований АДРЕСА_1 на користь держави судовий збір в сумі 768 грн. 40 коп.

Рішення може бути оскаржене до Одеського апеляційного суду через Київський райсуд м. Одеси протягом 30 днів з дня його проголошення.

Дата складання повного тексту судового рішення 15.10.2019 року.

Суддя Калашнікова О. І.