Постанова

Іменем України

30 вересня 2019 року

м. Київ

справа № 756/14633/17

провадження № 61-8106св19

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду: Журавель В. І. (суддя-доповідач), Антоненко Н. О., Русинчука М. М.,

учасники справи:

позивач - ОСОБА_1 ,

відповідач - ОСОБА_2 ,

треті особи: ОСОБА_3 , товариство з обмеженою відповідальністю «Творча майстерня «Вісак», товариство з обмеженою відповідальністю «Вісак»,

особа, яка подала апеляційну скаргу, - ОСОБА_4 ,

розглянув у попередньому судовому засіданні в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи касаційну скаргу ОСОБА_4 , подану представником ОСОБА_5 , на ухвалу Оболонського районного суду міста Києва від 01 листопада 2017 року у складі судді Васалатія К. А. та постанову Київського апеляційного суду від 02 квітня 2019 року у складі колегії суддів: Іванової І. В., Сержанюка А. С., Сушко Л. П.,

Описова частина

Короткий зміст позовних вимог

У жовтні 2017 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 , треті особи: ОСОБА_3 , товариство з обмеженою відповідальністю «Творча майстерня «Вісак» (далі - ТОВ «ТМ «Вісак»), товариство з обмеженою відповідальністю «Вісак» (далі - ТОВ «Вісак»), про:

- визнання недійсним договору дарування частки в статутному капіталі від 10 жовтня 2017 року та підписану додаткову угоду від 10 жовтня 2017 року № 1, згідно з умовами яких ОСОБА_2 безоплатно відчужила на користь ОСОБА_3 51 % статутного капіталу ТОВ «ТМ «Вісак», номінальна вартість яких становить 9 537 000 грн,

- визнання недійсним договору дарування частки в статутному капіталі від 10 жовтня 2017 року та підписану додаткову угоду від 10 жовтня 2017 року № 1, відповідно до умов яких ОСОБА_2 безоплатно відчужила на користь ОСОБА_3 51 % статутного капіталу ТОВ «Вісак», номінальна вартість яких становить 8 815 480 грн 97 коп.

Короткий зміст заяви про забезпечення позову

У жовтні 2017 року ОСОБА_1 подав заяву про забезпечення вищевказаного позову, у якому просив:

- заборонити Міністерству юстиції України, Головному територіальному управлінню юстиції у місті Києві (далі - ГТУЮ у місті Києві), Відділу державної реєстрації юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців Оболонського району реєстраційної служби Головного територіального управління юстиції у місті Києві (далі - ВДРС ГТУЮ у місті Києві), а також іншим особам, яким надано доступ до Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців (далі - ЄДЮОФОП), вносити до ЄДЮОФОП записи і вчиняти реєстраційні дії щодо ТОВ «ТМ «Вісак» та ТОВ «Вісак», зокрема, проводити державну реєстрацію змін до установчих документів, вносити записи про зміну керівника юридичної особи та інші передбачені Законом України «Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань» записи, реєстраційні та інші дії;

- накласти арешт на частку в статутному капіталі ТОВ «ТМ «Вісак» у розмірі 70 %, зареєстровану за ОСОБА_2 , та частку в статутному капіталі ТОВ «Вісак» в розмірі 70 %, зареєстровану за ОСОБА_2

Заява мотивована тим, що в разі невжиття зазначених заходів забезпечення позову предмет спору може бути відчужений на користь третіх осіб, що унеможливить та ускладнить реальне виконання рішення суду у даній справі.

Справа розглядалася судами неодноразово.

Короткий зміст ухвали суду першої інстанції

Ухвалою Оболонського районного суду міста Києва від 01 листопада 2017 року заяву ОСОБА_1 задоволено.

Заборонено Міністерству юстиції України, ГТУЮ у місті Києві, ВДРС ГТУЮ у місті Києві (будь-якого відповідного державного реєстратора), а також іншим особам, яким надано доступ до ЄДРЮОФОП, вносити до ЄДРЮОФОП записи і вчиняти реєстраційні дії щодо ТОВ «ТМ «Вісак» та ТОВ «Вісак», зокрема, проводити державну реєстрацію змін до установчих документів, вносити записи про зміну керівника юридичної особи та інші передбачені Законом України «Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань» записи, реєстраційні та інші дії.

Накладено арешт на частку в статутному капіталі ТОВ «ТМ «Вісак» у розмірі 70 %, зареєстровану за ОСОБА_2 , та частку в статутному капіталі ТОВ «Вісак» у розмірі 70 %, зареєстровану за ОСОБА_2 .

Суд виходив із необхідності забезпечити позов у зв`язку з існуванням реальної можливості відчуження майна, подарованого за оспореними правочинами, на користь третіх осіб, що в майбутньому може ускладнити виконання рішення про задоволення позову.

Короткий зміст постанови суду апеляційної інстанції

Ухвалу суду першої інстанції в апеляційному порядку оскаржив ОСОБА_4 , посилаючись на те, що він є власником 100 % статутного капіталу ТОВ «ТМ «Вісак» і ТОВ «Вісак». Зазначав, що такі обставини встановлені у справі № 755/20883/15-ц. Вказував, що забезпечення позову порушує його права як власника.

Постановою Київського апеляційного суду від 2 січня 2019 року ухвалу Оболонського районного суду міста Києва від 01 листопада 2017 року скасовано.

У задоволенні заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову відмовлено.

Суд визнав необґрунтованими висновки суду першої інстанції щодо існування реальної загрози невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову, а також відповідності виду забезпечення позову, який просить застосувати ОСОБА_1 , позовним вимогам.

Крім того, апеляційний суд зазначив, що при забезпеченні позову районним судом не враховано встановленої судовим рішенням у іншій справі належності корпоративних прав у статутному капіталі ТОВ «ТМ «Вісак» та ТОВ «Вісак» ОСОБА_4, а також відсутності у справі витягів із реєстрів щодо належності корпоративних прав будь-кому зі сторін спору.

Короткий зміст постанови суду касаційної інстанції

Постановою Верховного Суду від 06 лютого 2019 року постанову Апеляційного суду міста Києва від 29 січня 2018 року скасовано, справу направлено на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Суд касаційної інстанції зазначив, що апеляційний суд належним чином не проаналізував змісту позовних вимог, доводів позивача, на підтвердження наявності підстав для застосування заходів забезпечення позову та не навів відповідних мотивів на спростування таких доводів.

Вказано, що апеляційний суд не надав оцінку співмірності предмета позову (оспорюваних прав щодо 50 % статутного капіталу вказаних товариств) та накладення арешту на 70 % статутного капіталу цих товариств.

Короткий зміст постанови суду апеляційної інстанції

Постановою Київського апеляційного суду від 02 квітня 2019 року ухвалу Оболонського районного суду міста Києва від 01 листопада 2017 року скасовано.

Заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову задоволено частково.

Накладено арешт на 51 % статутного капіталу ТОВ «ТМ «Вісак» та ТОВ «Вісак» (кожного окремо).

У задоволенні решти вимог заяви ОСОБА_1 відмовлено.

Апеляційний суд зробив висновок про доцільність накладення арешту на 51 % статутного капіталу товариств, які були відчужені ОСОБА_2 відповідно до оспорених правочинів, оскільки невжиття таких заходів ускладнить виконання рішення суду про задоволення позову.

При цьому суд зазначив, що немає підстав для задоволення заяви у частині заборони вчиняти певні дії, оскільки накладення арешту на частки в статутного капіталу товариств є перешкодою для їх відчуження та відповідно проведення реєстраційних дій щодо їх реєстрації за іншими особами, зокрема, змін в установчих документах, внесення записів про зміну керівника юридичної особи та інших записів, реєстраційних дій згідно з Законом України «Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань».

Короткий зміст касаційної скарги

У квітні 2019 року до суду касаційної інстанції від ОСОБА_4 надійшла касаційна скарга, у якій його представник, посилаючись на неправильне застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить скасувати ухвалу Оболонського районного суду міста Києва від 01 листопада 2017 року та постанову Київського апеляційного суду від 02 квітня 2019 року, відмовити у задоволенні заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову.

Рух справи в суді касаційної інстанції

Ухвалою Верховного Суду від 24 травня 2019 року відкрито касаційне провадження у даній справі.

Аргументи учасників справи

Доводи особи, яка подала касаційну скаргу

Заявник зазначає, що постанова апеляційного суду не містить аналізу аргументів апеляційної скарги ОСОБА_4 .

Судом апеляційної інстанції не враховано права та інтереси, за захистом яких він звернувся до суду, не досліджено правову природу спірних правовідносин, не наведено мотивів прийняття чи відхилення доводів апеляційної скарги.

Оскаржена постанова не містить положень щодо розподілу судових витрат.

Апеляційний суд не звернув увагу на те, що рішенням Дніпровського районного суду міста Києва від 23 червня 2016 року у справі № 755/20883/15-ц за ОСОБА_4 визнано право власності на 100 % статутного капіталу товариств.

У зв`язку з наведеним заходи забезпечення будь-якого характеру щодо ТОВ «Вісак» та ТОВ «ТМ «Вісак» суперечать змісту вищевказаного рішення.

Короткий зміст відзиву

Від ОСОБА_1 надійшов відзив, у якому він просить касаційну скаргу залишити без задоволення, а постанову апеляційного суду без змін, вважаючи її законною та обґрунтованою.

Обставини справи

Предметом позову є визнання недійсними договорів дарування та додаткових угод від 10 жовтня 2017 року, укладених між ОСОБА_2 та ОСОБА_6 , відповідно до умов якого остання набула право власності на 51 % статутного капіталу ТОВ «ТМ «Вісак» та ТОВ «Вісак».

Разом із позовною заявою ОСОБА_1 подав заяву про забезпечення позову шляхом заборони вчинення Міністерству юстиції України, ГТУЮ у місті Києві, ВДРС ГТУЮ у місті Києві, а також іншим особам, яким надано доступ до ЄДРЮОФОП, вносити до ЄДРЮОФОП записи і вчиняти реєстраційні дії щодо ТОВ «ТМ «Вісак» та щодо ТОВ «Вісак» і накладення арешту на 70 % статутного капіталу ТОВ «ТМ «Вісак» та ТОВ «Вісак».

Мотивувальна частина

Позиція Верховного Суду

Відповідно частини першої статті 400 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Доводи касаційної скарги зводяться до незгоди заявника з накладенням апеляційним судом арешту на 51 % статутного капіталу ТОВ «ТМ «Вісак» та ТОВ «Вісак», тому постанова апеляційного суду підлягає касаційному перегляду лише в цій частині.

Перевіривши доводи касаційної скарги та матеріали справи, колегія суддів дійшла висновку про відсутність підстав для задоволення касаційної скарги та скасування постанови апеляційного суду в оскарженій частині.

Відповідно до частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Наведені в касаційній скарзі доводи не дають підстав для висновку про неправильне застосування апеляційним судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права.

Мотиви, з яких виходить Верховний Суд, та застосування норми права

У частині другій статті 149 ЦПК України передбачено, що забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Метою забезпечення позову є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів заявника від можливих недобросовісних дій із боку відповідача з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення.

Забезпечення позову по суті - це обмеження суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов`язаних із ним інших осіб в інтересах забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволених вимог позивача (заявника).

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 150 ЦПК України одним із видів забезпечення позову є накладення арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб.

Згідно з частиною третьою статті 150 ЦПК України види забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

При розгляді заяви про забезпечення позову суд має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

При вирішенні питання про забезпечення позову суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням: розумності, обґрунтованості і адекватності заявлених вимог щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку з вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками судового процесу.

Накладаючи арешт на 51 % статутного капіталу ТОВ «ТМ «Вісак» і ТОВ «Вісак», відчужених за оспореними правочинами, апеляційний суд обґрунтовано виходив із того, що між сторонами дійсно виник спір та невжиття вказаних заходів забезпечення позову в разі його задоволення може істотно ускладнити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Такий вид забезпечення позову є співмірним і відповідає заявленим позовним вимогам, є необхідним і достатнім для забезпечення виконання можливого судового рішення про задоволення позову.

Колегія відхиляє доводи касаційної скарги про те, що накладення арешту порушує права ОСОБА_4 , який є власником 100 % статутного капіталу ТОВ «ТМ «Вісак» і ТОВ «Вісак», що встановлено у справі № 755/20883/15-ц, з огляду на таке.

Рішенням Дніпровського районного суду міста Києва від 23 червня 2016 року у справі № 755/20883/15-ц, зокрема, визнано право власності ОСОБА_4 на 100 % статутного капіталу ТОВ «ТМ «Вісак» і ТОВ «Вісак».

Рішенням Апеляційного суду міста Києва від 28 вересня 2016 року рішення Дніпровського районного суду міста Києва від 23 червня 2016 року скасовано та ухвалено нове рішення про відмову ОСОБА_4 у задоволенні позову.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 12 квітня 2017 року рішення Апеляційного суду міста Києва від 28 вересня 2016 року залишено без змін.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 18 жовтня 2017 року рішення Апеляційного суду міста Києва від 28 вересня 2016 року скасовано, а рішення Дніпровського районного суду міста Києва від 23 червня 2016 року залишено в силі. Ухвалу Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 12 квітня 2017 року, якою залишено без змін рішення Апеляційного суду міста Києва від 28 вересня 2016 року, скасовано.

Постановою Верховного Суду від 06 червня 2018 року у справі № 755/20883/15-ц (провадження № 61-3771зпв18) ухвалу Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 18 жовтня 2017 року скасовано. Рішення Апеляційного суду міста Києва від 28 вересня 2016 року та ухвалу Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 12 квітня 2017 року залишено в силі.

У подальшому постановою Верховного Суду від 19 вересня 2018 року у справі № 755/20883/15-ц (провадження №61-37933св18) рішення Апеляційного суду міста Києва від 28 вересня 2016 року також залишено без змін.

Таким чином, станом на 02 квітня 2019 року (день прийняття апеляційним судом оскарженої постанови) рішення Дніпровського районного суду міста Києва від 23 червня 2016 року у справі № 755/20883/15-ц, яким за ОСОБА_4 визнано право власності на весь статутний капітал товариств, скасовано, у зв`язку з чим накладений арешт не порушує його законні права та інтереси.

Крім того, колегія відхиляє доводи касаційної скарги про те, що оскаржена постанова не містить положень щодо розподілу судових витрат, оскільки дане питання може бути вирішене в порядку статті 270 ЦПК України.

Інші аргументи касаційної скарги були предметом дослідження суду апеляційної інстанції, який виклав обґрунтовані мотиви їх відхилення.

Європейський суд з прав людини зазначив, що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (рішення ЄСПЛ від 18 липня 2006 року № 63566/00 «Проніна проти України (Pronina v. Ukraine)», § 23).

У зв`язку з наведеним касаційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а постанова апеляційного суду в оскарженій частині - без змін.

Керуючись статтями 400, 401, 409, 410, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу ОСОБА_4 , подану представником ОСОБА_5 , залишити без задоволення.

Постанову Київського апеляційного суду від 02 квітня 2019 року у частині накладення арешту залишити без змін.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Судді:В. І. Журавель Н. О. Антоненко М. М. Русинчук