ХМЕЛЬНИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
____________________________________________________________________
Справа № 673/1568/16-ц
Провадження № 22-ц/4820/1543/19
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 жовтня 2019 року м. Хмельницький

Хмельницький апеляційний суд у складі колегії

суддів судової палати з розгляду цивільних справ

Костенка А.М. (суддя-доповідач), Талалай О.І., Спірідонової Т.В.,

секретар судового засідання Кошельник В.М.

розглянув у відкритому судовому засіданні цивільну справу № 673/1568/16-ц за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Держанянського районного суду Хмельницької області від 10 квітня 2019 року в складі судді Дворніна О.С. по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, - Головне територіальне управління юстиції в Хмельницькій області про визнання заповіту недійсним.

Заслухавши доповідача, перевіривши матеріали справи, ознайомившись з доводами апеляційної скарги, суд

в с т а н о в и в:

В листопаді 2016 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом, в обґрунтування якого вказував, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла його мати ОСОБА_3 . Після смерті матері відкрилась спадщина до складу якої входить трикімнатна квартира АДРЕСА_1 . Позивач звернувся до Дев`ятої Київської державної нотаріальної контори з заявою про прийняття її спадщини. У нотаріуса стало відомо, що його мати ОСОБА_3 залишила заповіт яким усе своє майно заповіла відповідачу - ОСОБА_2 В обґрунтування своїх вимог позивач вказував, що заповіт по формі та змісту не відповідає вимогам законодавства. Позивач зазначав, що волевиявлення заповідача ОСОБА_3 не було вільним і не відповідало її волі, вона була введена в оману відповідачем, склала заповіт внаслідок застосування до неї фізичного чи психічного тиску з боку відповідача, під впливом тяжкої для неї обставини і на вкрай невигідних умовах.

Тому просив суд визнати недійсним заповіт ОСОБА_3 , посвідчений 11.05.1993 року державним нотаріусом Бас Л.Й. та зареєстрований в реєстрі за № 599, який складений на користь ОСОБА_2 .

Рішенням Держанянського районного суду Хмельницької області від 10 квітня 2019 року в позові відмовлено.

Позивач з вказаним рішенням не погодився та подав апеляційну скаргу.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить скасувати рішення суду першої інстанції посилаючись на недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими, порушення норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права.

Апеляційна скарга мотивована тим, що розглядаючи спір суд не в повній мірі дослідив обставини справи, надавши перевагу одним доказам. Суд однобічно дослідив матеріали справи, повністю залишивши поза увагою докази надані позивачем по справі. Не витребував нові докази. На думку апелянта, під час розгляду справи суд допустив порушення принципу диспозитивності, позбавивши можливості здійснювати процесуальні права, а також використовувати засоби з метою захисту майнових і немайнових прав та законних інтересів. Так, вказує, що звертався до суду і з заявою про забезпечення позову і доказів, однак суд, безпідставно відмовив в задоволенні вказаної заяви. Крім того, під час розгляду справи, суд в порушення вимог процесуального закону, допусти до участі в справі представника позивача, який не має права бути представником згідно ст. 60 ЦПК України. Крім того, при вирішенні справи, суд необґрунтовано не взяв до уваги факт психіатричного захворювання відповідачки. Також, під час розгляду справи, суд надав Голосіївському районному суду м. Києва доручення про допит свідка, при цьому навмисно вказав невірну адресу місця проживання свідка, у зв`язку з чим, доручення не було виконано, свідок не був допитаний.

ОСОБА_2 подала відзив на апеляційну скаргу, в якому вказує що доводи викладені в апеляційній скарзі вона не визнає, оскільки позивачем не доведено жодними належними доказами заявлені ним вимоги. Відповідач вказує, що на момент складення заповіту вона разом зі своєю сім`єю постійно проживала з мамою і складений нею заповіт повністю відповідає її внутрішній волі. Ніякого ані фізичного, ані психологічного тиску на неї ніхто не чинив, ці всі доводи позивача є надуманими та не підтверджені ніякими доказами. Крім того, ОСОБА_1 в обґрунтування своєї позиції безпідставно посилається на наявність в неї психологічного захворювання, хоча ніякого захворювання в неї не має, що підтверджується медичною довідкою № 497361 про проходження психіатричного огляду.

Перевіривши матеріали справи, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а рішення суду без змін з наступних підстав.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Так судом встановлено, що позивач ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , є відповідно сином і дочкою ОСОБА_3

11 травня 1993 року ОСОБА_3 склала заповіт, посвідчений державним нотаріусом Деражнянської нотаріальної контори та зареєстровано в реєстрі за №599, за яким заповіла все своє майно, де б воно не було і з чого б воно не складалось своїй дочці ОСОБА_2

ІНФОРМАЦІЯ_1 померла ОСОБА_3 , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_1 .

Спадщину після смерті ОСОБА_3 як спадкоємець за заповітом шляхом подання 20 липня 2016 року відповідної заяви нотаріусу прийняла її дочка ОСОБА_2

Також спадщину після смерті ОСОБА_3 як спадкоємець за законом шляхом подання 30 серпня 2016 року відповідної заяви нотаріусу прийняв позивач ОСОБА_1 ..

Статтями 1216, 1217 ЦК України визначено, що спадкування є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

За змістом ч. 1 ст. 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті.

Заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті. Право на заповіт має фізична особа з повною цивільною дієздатністю (ст.1233,1234 ЦК України). Право на заповіт здійснюється особисто. Вчинення заповіту через представника не допускається.

Згідно ст. 1257 ЦК України за позовом заінтересованої особи суд визнає заповіт недійсним, якщо буде встановлено, що волевиявлення заповідача не було вільним і не відповідало його волі. У разі недійсності заповіту спадкоємець, який за цим заповітом був позбавлений права на спадкування, одержує право на спадкування за законом на загальних.

Відповідно до ст. 230 ЦК України якщо одна із сторін правочину навмисно ввела другу сторону в оману щодо обставин, які мають істотне значення (частина перша статті 229 цього Кодексу), такий правочин визнається судом недійсним. Обман має місце, якщо сторона заперечує наявність обставин, які можуть перешкодити вчиненню правочину, або якщо вона замовчує їх існування.

За нормами ст. 231 ЦК України правочин, вчинений особою проти її справжньої волі внаслідок застосування до неї фізичного чи психічного тиску з боку другої сторони або з боку іншої особи, визнається судом недійсним.

Відповідно до ст. 233 ЦК України правочин, який вчинено особою під впливом тяжкої для неї обставини і на вкрай невигідних умовах, може бути визнаний судом недійсним незалежно від того, хто був ініціатором такого правочину.

Згідно частин 1-3 ст. 12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

У відповідності до ст. ст. 76, 77, 79, 80 доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами:1) письмовими, речовими і електронними доказами;2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Однак як вбачається з матеріалів справи позивач жодних належних, достатніх та допустимих доказів в підтвердження своїх вимог, що при складенні оспорюваного заповіту волевиявлення заповідача ОСОБА_3 не було вільним і не відповідало її волі, вона була введена в оману відповідачем, склала заповіт внаслідок застосування до неї фізичного чи психічного тиску з боку відповідача під впливом тяжкої для неї обставини і на вкрай невигідних умовах.

Так позивачем до суду не було надано жодного письмового доказу, речового доказу, висновку експерта, не отримано показань свідків в підтвердження, зазначених позивачем обставин складання заповіту його матір`ю на користь своєї дочки.

Не знайшли в суді свого підтвердження і посилання апелянта, що відповідач застосовувала фізичне насильство до ОСОБА_3 , била її палицею, застосовувала психічне насильство.

Навпаки допитані в судовому засіданні суду першої інстанції свідки ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , сусіди померлої ОСОБА_3 , пояснили, що волевиявлення спадкодавця було вільним, вона за власним бажанням склала заповіт на свою дочку ОСОБА_2 , застосувань з боку ОСОБА_2 фізичного насильства до спадкодавця ними помічено не було, відповідач доглядала мати, коли та важко захворіла.

Крім того не зрозуміло на яких вкрай невигідних умовах для спадкодавця ОСОБА_3 був складений заповіт, адже спадкодавець не була позбавлена права власності на своє майно, за життя могла ним вільно користуватись та розпоряджатись, тобто складений заповіт в силу закону не створив для спадкодавця жодних негативних наслідків щодо її права на користування, володіння та розпорядження своїм майном.

Також слід звернути увагу, що спадкодавець ОСОБА_3 своїм право на складення нового заповіту, скасування оспорюваного заповіту не скористалась, що теж свідчить про вільне волевиявлення спадкодавця при складенні заповіту.

Отже позивачем не доведено своїх позовних вимог.

Доводи апеляційної скарги, що суд однобічно дослідив матеріали справи, залишивши поза увагою докази надані позивачем по справі, допустив порушення принципу диспозитивності, позбавивши позивача права можливості здійснювати процесуальні права, при вирішенні справи необґрунтовано не взяв до уваги факт психіатричного захворювання відповідачки слід відхилити.

Вказані доводи апелянт не спростовують висновків суду першої інстанції щодо недоведеності його вимог, в апеляційній скарзі апелянт не наводить, які, надані ним докази, суд не прийняв до уваги, які докази в підтвердження його вимог не були досліджені судом та якими доказами підтверджуються підстави позову.

Крім того є безпідставними посилання апелянта на не врахування судом факту психіатричного захворювання відповідачки, оскільки вказані обставини ніяким чином не впливають на недійсність оспорюваного заповіту.

З врахуванням викладеного колегія суддів вважає, що рішення першої інстанції про відмову в позові за недоведеністю позовних вимог є законним та обґрунтованим, ґрунтується на повно і всебічно досліджених обставинах справи, ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права, а тому підстав для його скасування в межах доводів апеляційної скарги не вбачається.

Керуючись ст.ст. 374, 375, 382, 384, 389, 390 ЦПК України, суд,

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Деражнянського районного суду Хмельницької області від 10 квітня 2019 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, проте може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 15 жовтня 2019 року.

Судді А.М. Костенко

О.І. Талалай

Т.В. Спірідонова