справа № 166/1259/19
провадження № 2/166/362/19
УХВАЛА

17 жовтня 2019 року смт.Ратне

Ратнівський районний суд Волинської області в складі головуючого - судді Свистун О.М., з участю секретаря - Омелько Н.І., розглянувши у судовому засіданні заяву про забезпечення позову в цивільній справі за позовом ОСОБА_1 (жительки АДРЕСА_1 ) до ОСОБА_2 (жителя АДРЕСА_1 ) про поділ рухомого і нерухомого майна колишнього подружжя,

встановив:

16 жовтня 2019 року представник ОСОБА_1 адвокат Смоленський Д.П. звернувся в суд з позовом до ОСОБА_2 про поділ рухомого і нерухомого майна.

До позовної заяви додав клопотання про забезпечення позову шляхом накладення арешту на рухоме майно.

Вказав, що у зв`язку із поданням позовної заяви до суду, є цілком обґрунтовані підстави вважати, що відповідач, будучи обізнаним про позовні вимоги, вживатиме заходів, направлених на відчуження рухомого майна на користь третіх осіб, яке є у спільній сумісній власності колишнього подружжя.

З метою недопущення ускладень у виконанні рішення суду чи неможливості його виконання, просить накласти арешт на наступні транспортні засоби: MAN TGL 8.150, 2012 року випуску, зареєстрований на відповідача 18 жовтня 2016 року; IFA E-5-2, 1987 року випуску, зареєстрований на відповідача 02 січня 2003 року; MERCEDES-BENZ SPRINTER 313 CDI, 2006 року випуску, зареєстрований на відповідача 11 лютого 2014 року; VOLKSWAGEN LT 28, 2004 року випуску, зареєстрований на відповідача 09 вересня 2011 року.

Згідно з частинами 1, 2 ст.149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Відповідно до ч.1 ст.153 ЦПК України заява про забезпечення позову розглядається судом не пізніше двох днів з дня її надходження.

Сторони за правилами ч.1 ст. 153 ЦПК України про час та місце розгляду клопотання не повідомлялись.

Суд, вивчивши заяву про забезпечення позову, її обґрунтування, оцінивши докази, які мають істотне значення для її розгляду і вирішення по суті, дійшов наступного висновку.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.150 ЦПК України позов забезпечується накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього або в інших осіб.

Згідно із ч.3 ст.150 ЦПК України заходи забезпечення позову, крім арешту морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги, мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Як вбачається із роз`яснень Пленуму Верховного Суду України, що містяться у п.4 Постанови №9 від 22.12.2006 року "Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову", розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Правова природа арешту майна, вчиненого у зв`язку із провадженням в цивільній справі, полягає у обмеженні права розпорядженні ним, при цьому за власником зберігається право користування. Таке обмеження допускається, якщо воно передбачено законом і є обґрунтованим.

Забезпечення позову спрямоване перш за все проти несумлінних дій відповідача, який за час розгляду справи, зокрема, може відчужити майно.

Шляхом аналізу інституту забезпечення позову суд доходить висновку, що підставою для його застосування є не будь-яке, а саме обгрунтоване припущення заявника вважати, що невжиття таких заходів може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Судом установлено, стверджено листом Регіонального сервісного центру МВС у Волинській області від 09.09.2019 року №31/3-62аз, що станом на 06 вересня 2019 року за ОСОБА_2 за період з 01 січня 1990 року по 15 травня 2017 року зареєстровано 13 транспортних засобів, у тому числі чотири транспортні засоби, накласти арешт на які просить представник позивача.

Із загальної кількості згаданих транспортних засобів три транспортні засоби було перереєстровано на нового власника, однак в період перебування сторін у шлюбі.

Протягом більше ніж двох років після розірвання шлюбу й до дня видачі РСЦ МВС відповідної довідки між подружжям ОСОБА_3 перереєстрації транспортних засобів, у тому числі тих, що не є предметом спору, не відбувалося.

Таким чином, клопотання, яке зводиться до переліку правових норм, й доданий до нього доказ не містять доводів на підтвердження обгрунтованості припущення заявника вважати, що невжиття таких заходів може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Сам факт звернення до суду із позовом про поділ майна подружжя без наведення таких доводів на підтвердження можливості відповідача відчужити спірне майно не є достатньою підставою для застосування заходу забезпечення позову.

Відтак клопотання про накладення арешту на майно до задоволення не підлягає.

Керуючись статтями 19, 149-153, 258-261, 353, 354 ЦПК України, суд

постановив:

У задоволенні клопотання представника ОСОБА_1 адвоката Смоленського Дмитра Петровича про забезпечення позову шляхом накладення арешту на рухоме майно відмовити.

Копії ухвали суду направити сторонам.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку шляхом подання апеляційної скарги до Волинського апеляційного суду через Ратнівський районний суд Волинської області протягом п`ятнадцяти днів з дня її складення.

Суддя Ратнівського

районного суду О.М.Свистун