Постанова

Іменем України

26 вересня 2019 року

м. Київ

справа № 755/18405/15-ц

провадження № 61-16771св18

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду:

головуючого - Крата В. І.

суддів: Антоненко Н. О., Дундар І. О., Краснощокова Є. В., Русинчука М. М. (суддя-доповідач),

учасники справи:

позивач - ОСОБА_1 ,

відповідач - Товариство з обмеженою відповідальністю «Порше Мобіліті»,

третя особа - ОСОБА_2 ,

розглянув у порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи касаційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Апеляційного суду міста Києва від 31 травня 2017 року у складі колегії суддів: Українець Л. Д., Оніщука М. І., Чобіток А. О.,

ВСТАНОВИВ:

Описова частина

Короткий зміст позовних вимог

У жовтні 2015 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Порше Мобіліті» (далі - ТОВ «Порше Мобіліті) про визнання припиненими зобов`язань за кредитним договором та договором застави транспортного засобу.

В обґрунтування позовних вимогзазначив, що 17 лютого 2012 року між ним та ТОВ «Порше Мобіліті» укладено кредитний договір, за умовами якого він отримав кредит у сумі 100 451,76 грн на придбання транспортного засобу - автомобіля Volkswagen Golf, 2012 року випуску, зі сплатою за користування кредитом процентної змінної ставки у розмірі 9,90 % річних. Кредит було надано на строк 60 місяців.

23 лютого 2012 року в забезпечення виконання зобов`язань за вказаним кредитним договором між сторонами було укладено договір застави транспортного засобу, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Маринець О. С. та зареєстрований у реєстрі за № 158.

ТОВ «Порше Мобіліті» скористалось правом звернути стягнення на предмет застави - легковий автомобіль Volkswagen Golf, що належить позивачу на праві власності, шляхом вчинення виконавчого напису нотаріуса, який було пред`явлено до примусового виконання.

Після відкриття виконавчого провадження, ОСОБА_1 добровільно сплатив борг в сумі 114 723,71 грн, виконавши свої зобов`язання за кредитним договором в повному обсязі. При цьому, обставини відсутності у позивача як позичальника заборгованості за кредитним договором встановлено рішенням Шевченківського районного суду міста Києва від 13 липня 2016 року, яке набрало законної сили.

Незважаючи на наведені обставини, відповідач відмовляється видати позивачу довідку про закриття кредиту для вирішення питання про зняття обтяження на об`єкт застави, що стало підставою для звернення позивача з цим позовом до суду.

Короткий зміст рішень судів першої та апеляційної інстанцій

Рішенням Дніпровського районного суду міста Києва від 09 березня 2017 року позов ОСОБА_1 задоволено.

Визнано припиненим кредитне зобов`язання, що виникло на підставі кредитного договору за № 50002912 від 17 лютого 2012 року, укладеного між ТОВ «Порше Мобіліті» та ОСОБА_1

Визнано припиненою заставу, що виникла на підставі договору застави транспортного засобу № 50002912 від 23 лютого 2012 року, укладеного між ТОВ «Порше Мобіліті» та ОСОБА_1 .

Вирішено питання про розподіл судових витрат.

Задовольняючи позовні вимоги ОСОБА_1 про визнання припиненими зобов`язання по кредитному договору та договору застави транспортного засобу, суд першої інстанції виходив з того, що у позивача відсутні зобов`язання за цими договорами.

Рішенням Апеляційного суду міста Києва від 31 травня 2017 року рішення Дніпровського районного суду міста Києва від 09 березня 2017 року скасовано та ухвалено нове рішення, яким в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 відмовлено.

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог, апеляційний суд зазначив, що рішення Шевченківського районного суду міста Києва не має преюдиційного значення в цій справі, оскільки стосується не будь - якої заборгованості ОСОБА_1 , а лише заборгованості в межах заявлених вимог. Оскільки ТОВ «Порше Мобіліті» звернувся до Шевченківського районного суду міста Києва з позовом про стягнення з позивача 47 922,28 грн курсової різниці та нарахованих на цю суму процентів за кредитним договором в розмірі 527,14 грн, то саме в межах заявлених вимог суд констатував відсутність заборгованості позивача.

При цьому відповідач посилався на наявність заборгованості по процентах за період з дня вчинення виконавчого напису і до дня його фактичного виконання ОСОБА_1 , яка позивачем не сплачена.

З огляду на наведе, апеляційний суд вважав, що суд першої інстанції дійшов передчасного висновку про визнання припиненим зобов`язань за кредитним договором та договором застави.

Короткий зміст вимог касаційної скарги

У липні 2017 року до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ надійшла скарга ОСОБА_1 , у якій заявник, посилаючись на неправильне застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить скасувати рішення суду апеляційної інстанції та залишити в силі рішення суду першої інстанції.

Надходження касаційної скарги до суду касаційної інстанції

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 04 липня 2017 року відкрито касаційне провадження у справі за скаргою ОСОБА_1 , витребувано матеріали цивільної справи № 755/18405/15-ц з Дніпровського районного суду міста Києва.

На виконання підпункту 4 пункту 1 розділу ХІІІ «Перехідні положення» ЦПК України у редакції Закону України від 03 жовтня 2017 року 12 квітня 2018 року справу передано до Верховного Суду.

Ухвалою Верховного Суду від 22 липня 2017 року справу призначено до судового розгляду.

Аргументи учасників справи

Доводи особи, яка подала касаційну скаргу

Касаційна скарга ОСОБА_1 обґрунтована тим, що апеляційний суд порушив норми процесуального права, оскільки не врахував рішення Шевченківського районного суду міста Києва від 13 липня 2016 року, яким було відмовлено у задоволенні позову ТОВ «Порше Мобіліті» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості та збитків за кредитним договором від 17 лютого 2012 року, що була визначена позивачем в позовній заяві та виникла станом на 24 червня 2015 року. Вказане рішення набрало законної сили.

В оскарженому рішенні суд апеляційної інстанції зазначив про наявність у позивача заборгованості за процентами в сумі 974,68 грн за період з 27 квітня 2015 року по 09 червня 2015 року, однак такий висновок зроблений всупереч вимогам частини четвертої статті 60 ЦПК України 2004 року, ґрунтується на припущеннях, оскільки належні та достатні докази щодо цієї обставини в матеріалах справи відсутні.

Крім того, 01 листопада 2017 року на адресу касаційного суду від заявника надійшло клопотання про приєднання до матеріалів справи додаткових матеріалів, а саме довідки ТОВ «Порше Мобіліті» про відсутність заборгованості за кредитним договором в зв`язку з проведеним перерахунком. Видання відповідачем вказаної довідки, на думку заявника, свідчить про обґрунтованість касаційної скарги та фактичне визнання відповідачем позовних вимог.

Ухвалою Верховного Суду від 26 вересня 2019 року у задоволенні клопотання ОСОБА_1 про приєднання до матеріалів справи додаткових письмових доказів відмовлено.

Відзив/заперечення на касаційну скаргу

У серпні 2017 року на адресу суду від ТОВ «Порше Мобіліті» надійшло заперечення на касаційну скаргу ОСОБА_1 . В запереченні відповідач вказав, що касаційна скарга не підлягає задоволенню, оскільки рішення Шевченківського районного суду міста Києва не має преюдиційного значення в цій справі, стосується заборгованості позивача в розмірі 47 922,28 грн курсової різниці та нарахованих на цю суму процентів за кредитним договором в розмірі 527,14 грн. При цьому відповідач вказує на наявність заборгованості ОСОБА_1 по процентах за користування неповернутою сумою кредиту в розмірі 80 552,31 грн за період з дня вчинення виконавчого напису нотаріуса (27 квітня 2015 року) і до дня сплати коштів на виконання виконавчого напису нотаріуса (09 червня 2015 року). На думку відповідача, твердження заявника про повне виконання ним зобов`язань за кредитним договором 17 лютого 2012 року з посиланням на рішення Шевченківського районного суду міста Києва від 13 липня 2016 року, є помилковими.

Позиція Верховного Суду

Перевіривши доводи касаційної скарги та матеріали справи, колегія суддів дійшла висновку про задоволення касаційної скарги ОСОБА_1 з таких мотивів.

Суди встановили, що 17 лютого 2012 року між ТОВ «Порше Мобіліті» та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір № 50002912. За умовами вказаного договору ТОВ «Порше Мобіліті» надало позивачу кредит в розмірі 100 451,76 грн, що еквівалентно на дату укладання договору 12 494 доларів США, з відсотковою ставкою 9,90 % річних, строком на 60 місяців, з цільовим призначенням кредиту для придбання транспортного засобу.

В забезпечення виконання зобов`язань за кредитним договором, 17 лютого 2012 року між ТОВ «Порше Мобіліті» та ОСОБА_2 було укладено договір поруки.

23 лютого 2012 року між ТОВ «Порше Мобіліті» та ОСОБА_1 було укладено договір застави транспортного засобу № 50002912, за умовами якого предметом застави був транспортний засіб, а саме: легковий автомобіль Volkswagen Golf, державний реєстраційний номер НОМЕР_1 .

В зв`язку з неналежним виконанням позичальником умов кредитного договору, за заявою ТОВ «Порше Мобіліті», 27 квітня 2015 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Маринець О. С. вчинено виконавчий напис про звернення стягнення на транспортний засіб - марки легковий автомобіль Volkswagen Golf, державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , що належить на праві власності ОСОБА_1 .

Відповідно до виконавчого напису за рахунок коштів, отриманих від реалізації транспортного засобу, запропоновано задовольнити вимоги ТОВ «Порше Мобіліті» у розмірі 114 723,71 грн, з яких: 80 552,31 грн - дострокове повернення невиплаченої суми кредиту; 20 090,35 грн - штраф у розмірі 20% за порушення терміну дострокового повернення кредиту на вимогу ТОВ «Пореш Мобіліті»; 10 042,37 грн - несплачені чергові платежі; 4038,68 грн - штрафні санкції відповідно до статті 8.3 договору.

В процесі здійснення виконавчого провадження, яке перебувало на виконанні у відділі державної виконавчої служби Шевченківського районного управління юстиції у місті Києві, 09 червня 2015 року ОСОБА_1 добровільно сплачено борг, визначений у виконавчому написі нотаріуса, та перераховано стягувачу - ТОВ «Порше Мобіліті» кошти в розмірі 114 723,71 грн.

У зв`язку з добровільною сплатою боргу позивачем, державним виконавцем 25 червня 2015 року винесено постанову про закінчення виконавчого провадження.

ТОВ «Порше Мобіліті» посилається на те, що в силу закону після погашення заборгованості за кредитним договором 09 червня 2015 року, з урахуванням того, що відсотки за виконавчим написом були нараховані на суму кредиту в розмірі 80 552,31 грн станом на 27 квітня 2015 року, ТОВ «Порше Мобіліті» має право на отримання процентів на тіло кредиту в розмірі 80 552,31 грн за період з 27 квітня 2015 року по 09 червня 2015 року, тобто до дня фактичного виконання зобов`язання за кредитним договором, в розмірі 974,68 грн.

З такими доводами суд апеляційної інстанцій погодився та, скасувавши рішення суду першої інстанції, відмовив у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 про визнання припиненими зобов`язань за кредитним договором та договором застави транспортного засобу.

Однак колегія суддів з таким висновком не погоджується з наступних мотивів.

Як свідчить тлумачення статті 526 ЦК України цивільне законодавство містить загальні умови виконання зобов`язання, що полягають у його виконанні належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Це правило є універсальним і підлягає застосуванню як до виконання договірних, так і недоговірних зобов`язань. Недотримання умов виконання призводить до порушення зобов`язання.

Згідно зі статтею 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку кількість речей того ж роду та такої ж якості.

За кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору (частини перша та друга статті 1054 ЦК України).

Наслідки прострочення позичальником повернення позики визначено у частині другій статті 1050 ЦК України. Якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу.

Відповідно до частини четвертої статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

У постанові від 04 липня 2018 року у справі № 310/11534/13-ц (провадження № 14-154цс18) Велика Палата Верховного Суду відступила від правових висновків Верховного Суду України, викладених у постановах: від 23 вересня 2015 року у справі № 6-1206цс15, від 21 вересня 2016 року у справі № 6-1252цс16.

У цій постанові Великої Палати Верховного Суду зроблено висновок, що звернення з позовом про дострокове стягнення кредиту незалежно від способу такого стягнення змінює порядок, умови і строк дії кредитного договору. На час звернення з таким позовом вважається, що настав строк виконання договору в повному обсязі. Рішення суду про стягнення заборгованості чи звернення стягнення на заставлене майно засвідчує такі зміни. Право кредитора нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється у разі пред`явлення до позичальника вимог згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України. Наявність судового рішення про дострокове задоволення вимог кредитора щодо всієї суми заборгованості, яке боржник виконав не в повному обсязі, не є підставою для нарахування процентів та пені за кредитним договором, який у цій частині змінений кредитором, що засвідчено в судовому рішенні. Якщо за рішенням про звернення стягнення на предмет застави заборгованість за кредитним договором указана в такому рішенні у повному обсязі, кредитор має право на отримання гарантій належного виконання зобов`язання відповідно до частини другої статті 625 ЦК України.

У пункті 91 постанови Великої Палати Верховного Суду від 28 березня 2018 року у справі № 444/9519/12-ц зроблено висновок, що після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється. Права та інтереси кредитодавця в охоронних правовідносинах забезпечуються частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання.

Як встановлено судами заборгованість за кредитним договором встановлена виконавчим написом приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Маринець О. С. № 433 від 27 квітня 2015 року, вчиненим за зверненням ТОВ «Порше Мобіліті» про дострокове стягнення кредитної заборгованості.

Отже, з часу вчинення виконавчого напису нотаріуса (з 27 квітня 2017 року) у позивача як кредитора припинилося право нараховувати передбачені договором проценти за кредитом.

Відповідно до цього виконавчого напису за рахунок коштів, отриманих від реалізації транспортного засобу, запропоновано задовольнити вимоги ТОВ «Порше Мобіліті» у розмірі 114 723,71 грн. Під час вчинення виконавчих дій 09 червня 2015 року ОСОБА_1 сплатив повну заборгованість за кредитним договором.

Сума, сплачена ним на вимогу державного виконавця, у розмірі 114 723,71 грн повністю перерахована ТОВ «Порше Мобіліті».

Отже, ОСОБА_1 , сплативши повністю всю суму кредитної заборгованості, виконав належним чином свої зобов`язання за кредитним договором, у зв`язку з чим ці зобов`язання відповідно до положень частини першої статті 599 ЦК України є припиненими.

Колегія суддів не погоджується з висновками апеляційного суду про наявність у позивача боргу зі сплати відсотків в сумі 974,68 грн, оскільки ці відсотки нараховані за період з 27 квітня 2015 року по 09 червня 2015 року, тобто після закінчення строку кредитування, на що у кредитора - ТОВ «Порше Мобіліті» не було права.

З огляду на викладене, суд апеляційної інстанції, скасовуючи рішення суду першої інстанції дійшов помилкового висновку про наявність заборгованості позивача та відсутність підстав для задоволення позову.

Висновки за результатами розгляду касаційної скарги

Відповідно до частини першої статті 413 ЦПК Українисуд касаційної інстанції скасовує рішення суду апеляційної інстанції повністю або частково і залишає в силі судове рішення суду першої інстанції у відповідній частині, якщо встановить, що судом апеляційної інстанції скасовано судове рішення, яке відповідає закону.

Оскільки суд апеляційної інстанції помилково скасував рішення суду першої інстанції, яке відповідає закону, оскаржуване рішення апеляційного суду належить скасувати, а рішення суду першої інстанції залишити в силі.

Щодо розподілу судових витрат

Відповідно до підпункту «в» пункту 4 частини першої статті 416 ЦПК України суд касаційної інстанції повинен вирішити питання про розподіл судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи у суді касаційної інстанції.

Оскільки касаційну скаргу задоволено, рішення апеляційної інстанції скасовано, а рішення суду першої інстанції залишено в силі, то сплачений судовий збір за подання касаційної скарги у розмірі 1 169,28 грн підлягає стягненню з ТОВ «Порше Мобіліті» на користь ОСОБА_1 .

Керуючись статтями 400, 409, 413, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Рішення Апеляційного суду міста Києва від 31 травня 2017 року скасувати.

Рішення Дніпровського районного суду міста Києва від 09 березня 2017 року залишити в силі.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Порше Мобіліті» на користь ОСОБА_1 1 169,28 грн (одну тисячу сто шістдесят дев`ять гривень двадцять вісім копійок) судового збору за подання касаційної скарги.

З моменту прийняття постанови судом касаційної інстанції рішення Апеляційного суду міста Києва від 31 травня 2017 року втрачає законну силу.

Постанова суду касаційної інстанції є остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуючий В. І. Крат

Судді Н. О. Антоненко

І. О. Дундар

Є. В. Краснощоков

М. М. Русинчук