У Х В А Л А

10 жовтня 2019 року

м. Київ

справа № 363/4849/17

провадження № 61-17705ск19

Верховний Суд у складі судді Касаційного цивільного суду Петрова Є. В. розглянув касаційну скаргу представника ОСОБА_1 - адвоката Вакуленко Євгенії Володимирівни на рішення Вишгородського районного суду Київської області від 18 лютого 2019 року та постанову Київського апеляційного суду від 05 серпня 2019 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про застосування наслідків недійсності правочину щодо стягнення грошових коштів,

В С Т А Н О В И В :

27 вересня 2019 року адвокат Вакуленко Є. В. в інтересах ОСОБА_1 звернувся до Верховного Суду із касаційною скаргою на рішення Вишгородського районного суду Київської області від 18 лютого 2019 року та постанову Київського апеляційного суду від 05 серпня 2019 року з пропуском строку на касаційне оскарження.

Згідно із частинами першою, другою статті 390 ЦПК України касаційна скарга на судове рішення подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне судове рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на касаційне оскарження, якщо касаційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому такого судового рішення.

Київським апеляційним судом прийнято постанову 05 серпня 2019 року, дата складання повного тексту постанови не зазначена. Останній день строку на касаційне оскарження (з урахуванням вихідних днів) припадав на 04 вересня 2019 року.

Згідно з частиною першою статті 127 ЦПК України суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення.

В касаційній скарзі вказано, що повний текст постанови Київського апеляційного суду від 05 серпня 2019 року отримана скаржником отримана 29 серпня 2019 року, що підтверджує копією конверту.

Відповідно до ідентифікатора міжнародного поштового відправлення публічного акціонерного товариства «Укрпошта» повний текст оскаржуваної постанови апеляційного суду на адресу ОСОБА_1 надіслано 14 серпня 2019 року та відправлення вручено 22 серпня 2019 року.

Таким чином, копія конверту не є належним доказом того, що копія оскаржуваної постанови суду апеляційної інстанції отримана заявником ОСОБА_1 29 серпня 2019 року.

Разом із тим, питання про поновлення строку на касаційне оскарження представник заявника не порушує.

У справі «Устименко проти України» Європейський суд з прав людини зазначив, що сама концепція «поважних причин» не є чіткою, тому для національних судів ще важливішим було вказати причини свого рішення про поновлення пропущеного строку і відновлення провадження у справі заявника.

Згідно з частиною третьою статті 393 ЦПК України касаційна скарга залишається без руху також у випадку, якщо вона подана після закінчення строків, установлених статтею 390 цього Кодексу, і особа, яка її подала, не порушує питання про поновлення цього строку, або якщо підстави, наведені нею у заяві, визнані неповажними. При цьому протягом десяти днів з дня вручення ухвали про залишення касаційної скарги без руху особа має право звернутися до суду касаційної інстанції із заявою про поновлення строку або навести інші підстави для поновлення строку. Якщо заяву не буде подано особою в зазначений строк або наведені підстави для поновлення строку касаційного оскарження визнані неповажними, суддя-доповідач відмовляє у відкритті касаційного провадження на підставі пункту 4 частини другої статті 394 цього Кодексу.

Отже, заявнику необхідно надати заяву про поновлення строку на касаційне оскарження із зазначенням поважних причин пропуску цього строку, належні та допустимі докази, які підтверджують зазначені ним причини пропуску строку на касаційне оскарження (копію поштового повідомлення, копію книги видачі поштової кореспонденції), оскільки безпідставне поновлення строку на оскарження судового рішення, що набрало законної сили, є порушенням вимог статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Крім того подана касаційна скарга не може бути прийнята касаційним судом до розгляду та вирішено питання про відкриття касаційного провадження, оскільки у порушення вимог пункту 3 частини четвертої статті 392 ЦПК України до касаційної скарги не додано документа, що підтверджує сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі, або документів, що підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону.

Відповідно до частини першої статті 4 Закону України «Про судовий збір» судовий збір справляється у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.

Згідно зі статтею 4 Закону України «Про судовий збір» за подання касаційної скарги справляється судовий збір, який відповідно до підпункту 7 пункту 1 частини другої цієї статті становить 200 відсотків ставки, що підлягала сплаті при поданні позовної заяви в розмірі оспорюваної суми.

Відповідно до підпункту 1 пункту 1 частини другої статті 4 Закону України «Про судовий збір» (у редакції, чинній на день пред`явлення позову - грудень 2017 року) за подання фізичною особою позовної заяви майнового характеру ставка судового збору, що підлягає сплаті, становить 1 відсоток ціни позову, але не менше 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб та не більше 5 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

У частині першій статті 4 Закону України «Про судовий збір» визначено, що судовий збір справляється у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.

Згідно зі статтею 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2017 рік» розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб з 01 січня 2017 року визначено у розмірі 1 600,00 грн.

Предметом позову у даній справі є вимога майнового характеру про стягнення грошових коштів в сумі 2 633 050,20 грн. Представник заявника Ханенка О. П. просить скасувати оскаржувані судові рішення про стягнення з нього на користь позивача відшкодування вартості користування автомобілем, що одержані за нікчемним правочином в розмірі 150 448,00 грн.

Оспорювана заявником сума становить 150 448,00 грн, а тому розмір судового збору за подачу касаційної скарги у даній справі складає 3 008,96 грн (1 504, 48 грн * 200 %).

До касаційної скарги додана квитанція про сплату судового збору 2 400,00 грн.

Отже, заявнику необхідно надати до Верховного Суду документ про доплату судового збору за подання касаційної скарги у даній справі в розмірі 608,96 грн.

Судовий збір за подання касаційної скарги до Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду має бути перераховано або внесено до УК у Печерському районі, , банк отримувача: Казначейство України (ЕАП), МФО: 899998, номер рахунку отримувача (стандарт ІВАN): UA7026007, ККДБ: 22030102, найменування платежу: «Судовий збір (Верховний Суд, 055)», символ звітності банку: 207.

Відповідно до вимог частини третьої статті 393 ЦПК України у разі якщо касаційна скарга оформлена з порушенням вимог, встановлених статтею 392 цього Кодексу, застосовуються положення статті 185 цього Кодексу, про що суддею постановляється відповідна ухвала.

Керуючись статтями 185, 392, 393 ЦПК України,

У Х В А Л И В :

Касаційну скаргу представника ОСОБА_1 - адвоката Вакуленко Євгенії Володимирівни на рішення Вишгородського районного суду Київської області від 18 лютого 2019 року та постанову Київського апеляційного суду від 05 серпня 2019 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про застосування наслідків недійсності правочину щодо стягнення грошових коштів залишити без руху.

Надати для усунення зазначеного вище недоліку строк, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення цієї ухвали.

У разі невиконання у встановлений строк вимог цієї ухвали настануть наслідки передбачені законодавством.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Є. В. Петров