Суддя-доповідач Гаврилова Г.Л.
П О С Т А Н О В А

Іменем України

Єдиний унікальний номер 264/2381/17

Номер провадження 22-ц/804/373/19

26 лютого 2019 року місто Маріуполь

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Донецького апеляційного суду у складі:

головуючого судді Гаврилової Г.Л.

суддів - Зайцевої С.А., Пономарьової О.М.

за участю секретаря - Єфремової О.В.

сторони:

позивач - акціонерне товариство Комерційний банк «Приватбанк»,

відповідач - ОСОБА_2,

розглянув у відкритому судовому засіданні у порядку спрощеного позовного провадженні з повідомленням учасників справи апеляційну скаргу акціонерного товариства Комерційного банку «ПриватБанк» на рішення Іллічівського районного суду міста Маріуполя Донецької області від 15 листопада 2018 року, у складі судді Іванченко А.М.

В С Т А Н О В И Л А:

У травні 2017 року ПАТ КБ «Приватбанк» звернувся із позовом до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором, в обґрунтування якого зазначив, що 09.03.2006 року між ПАТ КБ «Приватбанк» та ОСОБА_3 був укладений договір №б/н, відповідно до якого останній отримав кредит у розмірі 4500 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36,00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Позивач свої зобов'язання за договором виконав в повному обсязі, а саме надав ОСОБА_3 кредит у розмірі, встановленому договором. Натомість ОСОБА_3 не надав своєчасно грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом, відсотками, а також іншими витратами відповідно до умов договору, а таким чином зобов'язання за вказаним вище кредитним договором ОСОБА_3 не виконав. У зв'язку з цим станом на 30 квітня 2017 року загальна сума заборгованості становить 38048,72 грн., яка складається із заборгованості за кредитом у розмірі 2410,25 грн., заборгованості по процентам за користування кредитом у розмірі 30250,44 грн., заборгованості за пенею та комісією у розмірі 3100,00 грн., а також штрафу (фіксована частина) у розмірі 500 грн. та штрафу (процентна складова) у розмірі 1788,03 грн.

Рішенням Іллічівського районного суду міста Маріуполя Донецької області від 15 листопада 2018 року у задоволенні позовних вимог ПАТ КБ «Приватбанк» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором відмовлено.

Не погодившись із вказаним рішенням суду, АТ КБ «ПриватБанк» подав апеляційну скаргу та посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, просить рішення Іллічівського районного суду міста Маріуполя Донецької області від 15 листопада 2018 року скасувати та ухвалити нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити у повному обсязі.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги зазначає, що відповідно до укладеного договору б/н від 09.03.2006 року ОСОБА_3 отримав кредит. Судом встановлено, що ОСОБА_3 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 та після його смерті відкрилася спадщина на належне йому майно. Посилаючись на положення ст.1282, 1218, ч.1ст.1281 ЦК України, зазначає, що до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Після смерті позичальника залишилась спадкова маса, а саме: транспортний засіб марки CHEVROLET AYEO AF69Y, державний номерний знак НОМЕР_1, 2007 року випуску, кузов НОМЕР_2, проте судом було безпідставно відмовлено у стягненні заборгованості за боргами спадкодавця. Посилаючись на вимоги ст. 1221, ч.3 ст.1268, 1270 ЦК України, зазначає, що суд повинен був з'ясувати у державного нотаріуса місцевої державної нотаріальної контори, наступну інформацію у відношенні позичальника (спадкодавця) ОСОБА_3: наявне спадкове майно, чи наявні особи, які фактично прийняли спадщину на підставі ч. З ст. 1268 ЦК України та зробити запит до органу місцевого самоврядування стосовно реєстрації та проживання на момент смерті громадянина ОСОБА_3 Таким чином, вважає, що суд не встановив обставини, що мають значення для справи та ухвалюючи рішення, допустив однобічність та неповноту судового розгляду.

У свою чергу, відповідач ОСОБА_2 подала відзив на апеляційну скаргу, відповідно до якого зазначає, що спадкове майно, а саме автомобіль марки CHEVROLET AYEO AF69Y, державний номерний знак НОМЕР_1 перебуває в користуванні сторонньої особи, місце його знаходження їй не відоме, та свідоцтво про право власності в порядку спадкування на зазначене майно нотаріусом не видано, оскільки спадкове майно відсутнє та неможливо зробити оцінку майна. Посилаючись на ст. 1281 ЦК України, зазначає, що позивач не звертався до нотаріальної контори з вимогами до спадкоємців. У свою чергу, саме позивач зобов'язаний зробити оцінку спадкового майна, оскільки відповідальність спадкоємців перед кредитором обмежена лише вартістю майна, прийнятого у спадщину. Отже, вважає рішення суду таким, що прийнято з додержанням вимог матеріального та процесуального права, а доводи апеляції такими, що не підлягають задоволенню.

Сторони у судове засідання, призначене на 26 лютого 2019 року, належним чином повідомлені про час та місце розгляду справи, до суду не з'явились, надали клопотання про слухання справи за їх відсутність. (а.с. 165, 166-170)

Відповідно до ч.2 ст. 372 ЦПК України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення сторін, надані ними у судовому засіданні 29.01.2019 року, а саме- представника позивача Малервей М.С., яка просила скасувати судове рішення та задовольнити позовні вимоги у повному обсязі, заперечення відповідача та її представника ОСОБА_5, які просили судове рішення залишити без змін, дослідивши матеріали справи та обговоривши доводи скарги та заперечень, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення з таких підстав.

Судом встановлено, що відповідно до заяви позичальника № б/н від 09.03.2006 року, яка разом з Пам'яткою клієнта, Умовами та Правилами надання банківських послуг, а також Тарифами складають договір про надання банківських послуг кредитного договору, ОСОБА_3 отримав кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку в сумі 4500 грн. зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. (а.с.7, 8-13).

Однак, в порушення умов договору ОСОБА_3 несвоєчасно сплачував суми кредиту, внаслідок чого у нього утворилась заборгованість за кредитом.

Відповідно до актового запису про смерть №1218 від 16.08.2016 року, виданого Іллічівським районним у м.Маріуполі відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Донецькій області, ОСОБА_3 помер ІНФОРМАЦІЯ_1

Як вбачається із розрахунку позивача, станом на 16.08.2016 року загальна сума заборгованості за кредитним договором становить 20694,03 грн., яка складається із заборгованості за кредитом у розмірі 2410,25 грн., заборгованості по процентам за користування кредитом у розмірі 14622,16 грн., заборгованості за пенею та комісією у розмірі 2200 грн., а також штрафу (фіксована частина) у розмірі 500 грн. та штрафу (процентна складова) у розмірі 961,62 грн.

Згідно з правовою позицією, викладеною в постанові Верховного Суду України від 19 березня 2014 року № 6-14цс14, відповідно до правил користування платіжною карткою, які є складовою кредитного договору, картка діє в межах визначеного нею строку. За таким договором, що визначає щомісячні платежі погашення кредиту та кінцевий строк повного погашення кредиту перебіг позовної давності (ст. 257 ЦК України) щодо місячних платежів починається після несплати чергового платежу, а щодо повернення кредиту в повному обсязі зі спливом останнього дня місяця дії картки (ст. 261 ЦК України), а не закінченням строку дії договору.

Із заяви позичальника, Умов та Правил надання банківських послуг вбачається, що строк дії кредитного договору відповідає строку дії карти.

Матеріалами справи підтверджено, що строк дії другої картки, яку отримав ОСОБА_3 20.04.2012 року , сплинув 31 жовтня 2015 року.

Сторони не погоджували графік платежів, отже повну заборгованість за умовами кредитного договору відповідач мав сплатити до 31 жовтня 2015 року.

Відповідно до ч.1 ст. 1048 та ч.1 ст. 1054 ЦК України кредитодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми кредиту, розмір і порядок одержання яких встановлюються договором. Отже, припис абзацу 2 частини першої ст. 1048 ЦК України про щомісячну виплату процентів до дня повернення позики у разі відсутності іншої домовленості сторін може бути застосований лише у межах погодженого сторонами строку кредитування.

Після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред'явлення до позичальника вимоги згідно з ч. 2 ст. 1050 ЦК України право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється.

Отже, розмір заборгованості по процентах за користування кредитом за період з 31.08.2009 року по 31 жовтня 2015 року( останнього дня дії договору ) згідно розрахунку заборгованості становить 6457 гривень 96 копійок, та з урахуванням заборгованості за тілом кредиту у розмірі 2410 гривень 25 копійок, загальний розмір заборгованості становить 8 868 гривень 21 копійку.

Відповідно до ст. ст. 1216,1218 ЦК України, спадкуванням є перехід прав і обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права і обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті, за виключенням тих прав і обов'язків, що зазначені у статті 1219 ЦК України.

Часом відкриття спадщини є день смерті особи, або день, з якого вона оголошується померлою (частина друга статті 1220 ЦК України).

Відповідно до частини першої статті 608 ЦК України зобов'язання припиняються смертю боржника, якщо воно є нерозривно пов'язане з його особою і у зв'язку з цим не може бути виконане іншою особою.

Перелік зобов'язань, які не входять до складу спадщини визначені статтею 1219 ЦК України, отже зобов'язання за кредитним договором входять до складу спадщини.

За змістом статті 1281 ЦК України спадкоємці зобов'язані повідомити кредитора спадкодавця про відкриття спадщини, якщо їм відомо про його борги. Кредиторові спадкодавця належить протягом шести місяців від дня, коли він дізнався або міг дізнатися про відкриття спадщини, пред'явити свої вимоги до спадкоємців, які прийняли спадщину, незалежно від настання строку вимоги. Якщо кредитор спадкодавця не знав і не міг знати про відкриття спадщини, він має право пред'явити свої вимоги до спадкоємців, які прийняли спадщину, протягом одного року від настання строку вимоги.

Кредитор спадкодавця, який не пред'явив вимоги до спадкоємців, що прийняли спадщину, у строки, встановлені частинами другою і третьою цієї статті, позбавляється права вимоги.

Як вбачається з матеріалів справи, 01.12.2016 року відповідач звернулась до Третьої Маріупольської державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини після смерті її чоловіка ОСОБА_3 Спадковим майном є транспортний засіб марки CHEVROLET AYEO AF69Y, державний номерний знак НОМЕР_1, 2007 року випуску, кузов НОМЕР_2. Право власності на транспортний засіб зареєстровано за ОСОБА_3

Відповідно до частини першої статті 1296 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину.

Разом з тим, незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини (частина п'ята статті 1268 ЦК України).

Частиною першою статті 1297 ЦК України передбачено, що спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов'язаний звернутися до нотаріуса за видачою йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно.

Однак, відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину (частина третя статті 1296 ЦК України).

Таким чином, спадкові права є майновим об'єктом цивільного права, оскільки вони надають спадкоємцям можливість успадкувати майно (прийняти спадщину), але право розпорядження нею виникає після оформлення успадкованого права власності у встановленому законом порядку.

Судом встановлено, що станом на теперішній час свідоцтво про право власності на транспортний засіб марки CHEVROLET AYEO AF69Y, державний номерний знак НОМЕР_1, 2007 року випуску, кузов НОМЕР_2, у порядку спадкування після смерті ОСОБА_3, який помер ІНФОРМАЦІЯ_1, на ім'я відповідачки державним нотаріусом Третьої Маріупольської державної нотаріальної контори ОСОБА_2 не видано, оскільки документи на транспортний засіб і сам автомобіль знаходяться у користуванні невідомих відповідачці осіб та місце знаходження транспортного засобу їй не відомо.

Як пояснила відповідачка , у березні 2016 року її чоловік ОСОБА_3 передав без її згоди вказаний транспортний засіб ОСОБА_6.

Заочним рішенням Жовтневого районного суду м.Маріуполя від 21.02.2017 року позовні вимоги ОСОБА_2 про витребування з чужого незаконного володіння у ОСОБА_6 транспортного засобу марки CHEVROLET AYEO AF69Y, державний номерний знак НОМЕР_1, 2007 року випуску, кузов НОМЕР_2, шляхом передачі їй транспортного засобу, були задоволені. Дане судове рішення не виконане.

Крім того, судом у даній справі встановлено, що ОСОБА_2 є співвласницею даного автомобілю у ? частці майна в порядку ст. 60 Сімейного кодексу України, у свою чергу, до спадщини після померлого ОСОБА_3 переходить ? частки автомобілю.

Оскільки після смерті боржника зобов'язання з повернення кредиту входять до складу спадщини, то умови кредитного договору щодо строків повернення кредиту чи сплати його частинами не застосовуються, а підлягають застосуванню норми статті 1282 ЦК України щодо обов'язку спадкоємців задовольнити вимоги кредитора у порядку, передбаченому частиною другою цієї статті.

Згідно з ч. 1 ст. 1282 ЦК України, спадкоємці зобов'язані задовольнити вимоги кредитора повністю, але в межах вартості майна, одержаного у спадщину. Кожен із спадкоємців зобов'язаний задовольнити вимоги кредитора особисто, у розмірі, який відповідає його частці у спадщині.

Вимоги кредитора, відповідно до ч. 2 ст. 1282 ЦК України( у редакції,що діяла нас час виникнення спірних правовідносин) спадкоємці зобов'язані задовольнити шляхом одноразового платежу, якщо домовленістю між спадкоємцями та кредитором інше не встановлено. У разі відмови від одноразового платежу суд за позовом кредитора накладає стягнення на майно, яке було передане спадкоємцям у натурі.

Відповідно до вимог ч.1 статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом.

За частинами 6-8 ст.84 ЦПК України будь-яка особа, у якої знаходиться доказ, повинна видати його на вимогу суду. Особи, які не мають можливості подати доказ, який витребовує суд, або не мають можливості подати такий доказ у встановлені строки, зобов'язані повідомити про це суд із зазначенням причин протягом п'яти днів з дня вручення ухвали. У разі неповідомлення суду про неможливість подати докази, витребувані судом, а також за неподання таких доказів з причин, визнаних судом неповажними, суд застосовує до відповідної особи заходи процесуального примусу, передбачені цим Кодексом.

Згідно п.4 ч.5 ст. 12 ЦПК України суд, зберігаючи об'єктивність і неупередженість, сприяє учасникам судового процесу в реалізації ними прав, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до ч.1, 2 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Суд апеляційної інстанції досліджує докази , що стосуються фактів , на які учасники посилаються в апеляційній скарзі та( або) відзиві на неї.

Збирання доказів у цивільних справах не є обов'язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд має право збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи лише у випадках, коли це необхідно для захисту малолітніх чи неповнолітніх осіб або осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Враховуючи, що матеріали справи не містять відомостей про майно, одержане відповідачкою ОСОБА_2 у спадщину після смерті ОСОБА_3, в межах вартості якого вона зобов'язана задовольнити вимоги кредитора, судова колегія погоджується з висновками суду, щодо відсутності правових підстав для задоволення позову ПАТ КБ «Приватбанк».

За таких обставин, переглядаючи справу в межах доводів апеляційної скарги , судова колегія погоджується з висновками суду щодо відмови у задоволенні позову, а доводи апеляційної скарги про порушення норм матеріального права є безпідставними.

Порушень норм процесуального права, які б призвели до неправильного вирішення справи, та є обов'язковою підставою для скасування судового рішення та ухвалення нового судового рішення відповідно до частини 3 статті 376 ЦПК України не встановлено.

Керуючись ст.ст. 367, 374, 375, 381, 382 ЦПК України колегія суддів

П О С Т А Н О В И Л А:

апеляційну скаргу акціонерного товариства Комерційного банку «ПриватБанк» залишити без задоволення.

Рішення Іллічівського районного суду міста Маріуполя Донецької області від 15 листопада 2018 року залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складений 01 березня 2019 року.

Головуючий Гаврилова Г.Л.

Судді Зайцева С.А.

Пономарьова О.М.