П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 жовтня 2019 року

м. Київ

справа № 757/46960/16-ц

провадження № 61-25991св18

Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду:

Сімоненко В. М. (суддя-доповідач), Мартєва С.Ю., Петрова Є.В.,

учасники справи:

позивач - ОСОБА_1 ,

відповідач - Публічне акціонерне товариство «Київенерго»,

розглянув у попередньому судовому засіданні у порядку письмового провадження касаційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Печерського районного суду м. Києва від 12 липня 2017 року у складі судді Васильєва Н.П.та ухвалу апеляційного суду м. Києва від 18 жовтня 2017 року у складі суддів: Панченка М.М., Волошиної В.М., Музичко С.Г.,

ВСТАНОВИВ:

Відповідно до підпункту 4 пункту першого розділу XIII Перехідних положень ЦПК України у редакції Закону України від 3 жовтня 2017 року № 2147-VІІІ «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» касаційні скарги (подання) на судові рішення у цивільних справах, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, передаються до Касаційного цивільного суду та розглядаються спочатку за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Описова частина

Короткий зміст позовних вимог

У вересні 2016 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Публічного акціонерного товариства «Київенерго» (далі - ПАТ «Київенерго») про зобов`язання останнього припинити постачання електроенергії до Пансіонату «ІНФОРМАЦІЯ_1» за адресою: АДРЕСА_1.

Позов мотивовано тим, що він є новим власником вказаного пансіонату, будь-яких договорів щодо постачання електроенергії з відповідачем він не укладав, у пансіонаті проживають треті особи, які споживають електроенергію в наслідок чого за ним, як власником утворюється заборгованість. Зважаючи на вказані обставини посилається на те, що електроенергія постачається безпідставно, а тому такі дії необхідно припинити.

Короткий зміст рішення суду першої та апеляційної інстанції

Рішенням Печерського районного суду м. Києва від 12 липня 2017 року, яке залишене без зміни ухвалою апеляційного суду м. Києва від 18 жовтня 2017 року у задоволенні позову ОСОБА_1 відмовлено.

Відмовляючи в позові, суд першої інстанції, з висновками якими погодився апеляційний суд виходили з безпідставності позовних вимог.

Короткий зміст вимог касаційної скарги

У касаційній скарзі, поданій 07 листопада 2017року до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, ОСОБА_1 просить скасувати судові рішення судів першої та апеляційної інстанції та прийняти нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити в повному обсязі.

Надходження касаційної скарги до суду касаційної інстанції

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 09 листопада 2017 року відкрито касаційне провадження у справі та витребувано з Печерського районного суду м. Києва справу № 757/46960/16-ц.

Згідно зі статтею 388 ЦПК України судом касаційної інстанції у цивільних справах є Верховний Суд.

У травні 2018 року справу передано до Верховного Суду.

Аргументи учасників справи

Доводи особи, яка подала касаційну скаргу

Касаційна скарга обґрунтована тим, що суд першої інстанції та апеляційний суд ухвалили судові рішення з порушенням норм матеріального та процесуального права та неповно з`ясували фактичні обставинам справи, а саме, вказує, що він є новий власник Пансіонату «ІНФОРМАЦІЯ_1». Зазначає, що між ним та відповідачем відсутні будь які договірні відносини, оскільки 08 грудня 2015 року договір про постачання електричної енергії від 16 листопада 2012 року розірвано у судовому порядку за ініціативою попереднього власника. А тому відповідно до Закону України «Про електроенергію», який визначає можливість постачання електроенергії виключно за наявності договору, укладеного між постачальником та споживачем. А так, як такий договір відсутній то вважає, що відповідач має припинити постачання електроенергії до Пансіонату «ІНФОРМАЦІЯ_1» за адресою: АДРЕСА_1.

Крім того, зазначає що відповідно до пунктів 7.5., 7.6. Правил користування електричною енергією постачальник електричної енергії (електропередавальна організація або основний споживач за погодженням постачальника електричної енергії) зобов`язаний, попередивши споживача не пізніше ніж за три робочих дні, припинити повністю або частково постачання йому електричної енергії. Проте, це залишилось поза увагою судів, та відповідно 7.5., 7.6. Правил користування електричною енергією постачальник електричної енергії не було відключено електроенергію до Пансіонату.

Короткий зміст заперечень на касаційну скаргу

Заперечень на касаційну скаргу від позивачки до суду не надходило.

Фактичні обставини справи, встановлені судами

Судами першої та апеляційної інстанції встановлено, що 06 листопада 2012 року між ПАТ «Київенерго» та ТОВ «Гелліос ЛТД» було укладено договір про користування електричною енергією № 11406, відповідно до умов якого постачальник взяв на себе зобов`язання постачати електричну енергію споживачу за адресою: АДРЕСА_1 , а споживач - оплачувати постачальнику вартість використаної електричної енергії.

08 грудня 2015 року указаний договір про постачання електричної енергії від 16 листопада 2012 року розірвано у судовому порядку за ініціативою ТОВ «Гелліос ЛТД».

Судом першої та апеляційної інстанції встановлено, що 25 квітня 2016 року ОСОБА_1 придбав комплекс будівель загальною площею 6800,4 кв.м., що знаходяться за адресою: АДРЕСА_1

Нового договору про користування електричною енергією між ОСОБА_1 та ПАТ «Київенерго» укладено не було.

Судами встановлено, що на території Пансіонату «ІНФОРМАЦІЯ_1», що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1, проживають треті особи, а саме: внутрішньо переміщені особи з тимчасово окупованих територій України та територій проведення АТО. Указані особи споживають електроенергію, яка постачається відповідачем, без укладення договору про користування електричною енергією.

Мотивувальна частина

Позиція Верховного Суду

Згідно з положенням частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до статті 400 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими. Суд касаційної інстанції перевіряє законність судових рішень лише в межах позовних вимог, заявлених у суді першої інстанції. Суд не обмежений доводами та вимогами касаційної скарги, якщо під час розгляду справи буде виявлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Вивчивши матеріали цивільної справи, обговоривши доводи касаційної скарги, колегія суддів дійшла таких висновків.

Мотиви, з яких виходить Верховний Суд, та застосовані норми права

Так, згідно зі статтею 714 ЦК України, за договором постачання енергетичними та іншими ресурсами через приєднану мережу одна сторона (постачальник) зобов`язується надавати другій стороні (споживачеві, абонентові) енергетичні та інші ресурси, передбачені договором, а споживач (абонент) зобов`язується оплачувати вартість прийнятих ресурсів та дотримуватись передбаченого договором режиму її використання, а також забезпечити безпечну експлуатацію енергетичного та іншого обладнання.

Відповідно до статті 26 Закону України «Про електроенергетику», споживання енергії можливе лише на підставі договору з енергопостачальником. Споживач енергії несе відповідальність за порушення умов договору з енергопостачальником та Правил користування електричною енергією згідно із законодавством України.

За змістом пункту першого та другого Правил користування електричною енергією, договір про постачання електричної енергії - домовленість двох сторін (постачальник електричної енергії за регульованим тарифом і споживач), що є документом певної форми, який встановлює зміст та регулює правовідносини між сторонами під час продажу постачальником за регульованим тарифом електричної енергії споживачу за тарифами, які регулюються відповідно до законодавства України.

Відповідно до пункту 5.1 Правил користування електричною енергією, договір про постачання електричної енергії є основним документом, який регулює відносини між постачальником електричної енергії за регульованим тарифом, що здійснює свою діяльність на закріпленій території, і споживачем та визначає зміст правових відносин, прав та обов`язків сторін.

Споживання електричної енергії без договору не допускається.

Отже, чинним законодавством у сфері споживання та постачання електричної енергії заборонено споживати електроенергію без укладення відповідного договору.

Пунктами 6.18 та 7.5 Правил користування електричною енергією визначено випадки, коли власник зобов`язаний припинити постачання електричної енергії споживачеві.

Так, пунктом 6.18. Правил користування електричною енергією визначено, що у разі звільнення займаного приміщення та/або остаточного припинення користування електричною енергією споживач зобов`язаний повідомити постачальника електричної енергії та (у разі наявності відповідного договору) електропередавальну організацію або основного споживача не пізніше ніж за 20 робочих днів до дня звільнення приміщення та/або остаточного припинення користування електричною енергією та надати заяву щодо розірвання договору, і в цей самий термін здійснити сплату всіх видів платежів, передбачених відповідними договорами, до заявленого споживачем дня звільнення приміщення та/або остаточного припинення користування електричною енергією включно.

Постачальник електричної енергії зобов`язаний припинити постачання електричної енергії за договором, а електропередавальна організація (основний споживач) - передачу електричної енергії (спільне використання технологічних електричних мереж) з заявленого споживачем дня звільнення приміщення та/або остаточного припинення користування електричною енергією. За умови одночасного розірвання договору про постачання електричної енергії з попереднім споживачем, виплати всіх видів платежів, передбачених відповідними договорами, та звернення нового споживача щодо укладення договору про постачання електричної енергії в межах одного розрахункового періоду припинення електропостачання об`єкта не здійснюється.

Отже встановивши фактичні обставини справи, суд першої та апеляційної інстанції, встановивши, що приміщення Пансіонату не звільнене, проживають треті особи, а саме: внутрішньо переміщені особи з тимчасово окупованих територій України та територій проведення АТО, які користуються електричною енергією, у зв`язку з чим відсутні підстави для припинення постачання ПАТ «Київенерго» електричної енергії на підставі зазначеного вище пункту Правил користування електричною енергією.

Доводи касаційної скарги, що відповідно до пунктів 7.5., 7.6. Правил користування електричною енергією постачальник електричної енергії (електропередавальна організація або основний споживач за погодженням постачальника електричної енергії) зобов`язаний, попередивши споживача не пізніше ніж за три робочих дні, припинити повністю або частково постачання йому електричної енергії не заслуговують уваги з наступних підстав.

Так, як посилання позивача на п. 7.5 Правил користування електричною енергією, то згідно указаного пункту, постачальник електричної енергії (електропередавальна організація або основний споживач за погодженням постачальника електричної енергії) зобов`язаний, попередивши споживача не пізніше ніж за три робочих дні, припинити повністю або частково постачання йому електричної енергії (передачу або спільне використання технологічних електричних мереж), у тому числі на виконання припису представника відповідного органу виконавчої влади, зокрема, у разі закінчення терміну дії, розірвання або не укладення між суб`єктами господарювання договорів, наявність яких передбачена цими Правилами.

Разом з тим, за змістом пунктів 1.2 та 5.1 Правил користування електричною енергією, договір про постачання електричної енергії - є домовленістю між споживачем та постачальником електричної енергії, в той час, як в п. 7.5 Правил користування електричною енергією йде мова про договори між суб`єктами господарювання, з огляду на що, указаний пункт не може бути застосовано в даному випадку.

Крім того, судом першої та апеляційної інстанції встановлено та досліджено, що відповідно до листа Оболонської РДА у м. Києві та Департаменту житлово-комунальної інфраструктури ВО КМР(КМДА) на адресу ПАТ «Київенерго», в яких указані органи, у зв`язку з ситуацією яка склалася в Україні, зокрема, в частині вирішення питань забезпечення житлом внутрішньо переміщених осіб з окупованих територій та районів проведення АТО, просять відповідача тимчасово (до моменту вирішення питання відселення таких осіб з Пансіонату «ІНФОРМАЦІЯ_1») продовжити постачання електроенергії до корпусів указаного Пансіонату.

А тому, за вище наведених обставин Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду вважає суд першої та апеляційної інстанції, встановивши всі фактичні обставини справи, всебічно дослідили обставини справи, правильно визначили юридичну природу спірних правовідносин і закон, який їх регулює, порушень норм процесуального законодавства при розгляді справи не допустив, тому, прийшли до обґрунтованого висновку про відмову в позові.

Докази та обставини, на які посилається відповідач в касаційній скарзі, були предметом дослідження судами першої та апеляційної інстанцій та додаткового правового аналізу не потребують, оскільки при їх дослідженні та встановленні судами попередніх інстанцій були дотримані норми матеріального та процесуального права.

Відповідно до частини третьої статті 401 ЦПК України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.

Враховуючи наведене, колегія суддів вважає за необхідне залишити касаційну скаргу без задоволення, а оскаржувані рішення - без змін, оскільки доводи касаційної скарги висновків судів не спростовують.

Керуючись статтями 400, 401, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Печерського районного суду м. Києвавід 12 липня 2017 року та ухвалу апеляційного суду м. Києва від 18 жовтня 2017 року залишити без змін.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Судді В. М. Сімоненко

С. Ю. Мартєв

Є. В. Петров