Ухвала

01 березня 2019 року

м. Київ

справа № 331/2346/18

провадження № 61-3679ск19

Верховний Суд у складі судді Касаційного цивільного суду Крата В. І. розглянув касаційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 01 жовтня 2018 року та постанову Запорізького апеляційного суду від 15 січня 2019 року у справі за позовом ОСОБА_1 до кредитної спілки «Запоріжжя» про застосування наслідків нікчемності правочину та визнання правочину недійсним,

ВСТАНОВИВ:

Відповідно до частини третьої статті 6 Закону України «Про доступ до судових рішень» суд при здійсненні судочинства може використовувати лише текст судового рішення, який опубліковано офіційно або внесено до Реєстру.

Аналіз Єдиного державного реєстру судових рішень свідчить, що у жовтні 2018 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до кредитної спілки « Запоріжжя» (далі - КС «Запоріжжя»), у якому просила застосувати наслідки недійсності нікчемного правочину - договору кредитної лінії № 203 від 27 серпня 2007 року, укладеного між ОСОБА_1 і КС « Запоріжжя», а саме: стягнути з КС « Запоріжжя» на користь позивача 7 512,00 грн безпідставно набутих коштів, визнати недійсним договір іпотеки № 2903, укладений 27 серпня 2007 року.

Ухвалою Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 01 жовтня 2018 року, залишеною без змін постановою Запорізького апеляційного суду від 15 січня 2019 року, клопотання голови правління КС «Запоріжжя» Швайко В. В. про передачу цивільної справи за позовом ОСОБА_1 до КС «Запоріжжя» про застосування наслідків нікчемності правочину та визнання правочину недійсним на розгляд за підсудністю до Комунарського районного суду м. Запоріжжя задоволено. Цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до КС «Запоріжжя» про застосування наслідків нікчемності правочину та визнання правочину передано за підсудністю до Комунарському районному суду м. Запоріжжя.

ОСОБА_1 засобами поштового зв'язку 18 лютого 2019 року подала до Верховного Суду касаційну скаргу на ухвалу Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 01 жовтня 2018 року та постанову Запорізького апеляційного суду від 15 січня 2019 року. Посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, ОСОБА_1 просить скасувати ухвалу суду першої інстанції та постанову суду апеляційної інстанції, справу направити на новий розгляд до суду першої інстанції.

У частині третій статті 3 ЦПК України передбачено, що провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до частини першої статті 406 ЦПК України ухвали судів першої та апеляційної інстанцій можуть бути оскаржені в касаційному порядку у випадках, передбачених пунктами 2, 3 частини першої статті 389 цього Кодексу.

У пункті 2 частини першої статті 389 ЦПК України встановлено, що учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов'язки, мають право оскаржити у касаційному порядку: ухвали суду першої інстанції, вказані у пунктах 3, 6 - 8, 15, 16, 22, 23, 27, 28, 30, 32 частини першої статті 353 цього Кодексу, після їх перегляду в апеляційному порядку.

Оскарження ухвали про передачу справи на розгляд іншому суду передбачено пунктом 9 частини першої статті 353 ЦПК України.

Однією з основних засад судочинства є забезпечення права на касаційне оскарження судового рішення у випадках, встановлених законом (пункт 8 частини другої статті 129 Конституції України, пункт 9 частини третьої статті 2 ЦПК України).

Європейський суд з прав людини зауважує, що спосіб, у який стаття 6 Конвенції застосовується до апеляційних та касаційних судів, має залежати від особливостей процесуального характеру, а також до уваги мають бути взяті норми внутрішнього законодавства та роль касаційних судів у них. Вимоги до прийнятності апеляції з питань права мають бути більш жорсткими, ніж для звичайної апеляційної скарги. З урахуванням особливого характеру ролі Верховного Суду як касаційного суду, процедура, яка застосовується у Верховному Суді, може бути більш формальною (LEVAGES PRESTATIONS SERVICES v. FRANCE, № 21920/93, § 45, ЄСПЛ, від 23 жовтня 1996 року; BRUALLA GOMEZ DE LA TORRE v. SPAIN, № 26737/95, § 37, 38, ЄСПЛ, від 19 грудня 1997 року).

Відповідно до вимог пункту 1 частини другої статті 394 ЦПК України суддя-доповідач відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.

Таким чином, у відкритті касаційного провадження необхідно відмовити, оскільки ухвала Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 01 жовтня 2018 року та постанова Запорізького апеляційного суду від 15 січня 2019 року не підлягають касаційному оскарженню відповідно до пункту 2 частини першої статті 389 ЦПК України.

Керуючись статтями 260, 389, 394 ЦПК України,

УХВАЛИВ:

Відмовити ОСОБА_1 у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою на ухвалу Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 01 жовтня 2018 року та постанову Запорізького апеляційного суду від 15 січня 2019 року у справі за позовом ОСОБА_1 до кредитної спілки «Запоріжжя» про застосування наслідків нікчемності правочину та визнання правочину недійсним.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

Суддя В. І. Крат