Справа: 164/268/19
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

4 березня 2019 року Смт. Маневичі.

Маневицький районний суд Волинської області в складі:

головуючого - судді Токарської І.С.,

при секретарі Панасюк Ю.В.,

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі суду в смт. Маневичі цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до Лісівської сільської ради Маневицького району Волинської області про визнання права власності на спадкове майно, -

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_2 звернулася в суд із вказаним позовом, мотивуючи заяву тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 року помер її батько ОСОБА_3, по смерті якого залишилося спадкове майно, а саме: житловий будинок з надвірними будівлями та спорудами, що знаходиться по АДРЕСА_1 земельна ділянка площею 0,25 га, з цільовим призначенням для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, яка знаходиться в АДРЕСА_2; земельна ділянка площею 0,60 га, з цільовим призначенням для ведення особистого селянського підсобного господарства, яка знаходиться в АДРЕСА_3 Ще за життя, 15 лютого 2013 року ОСОБА_3 посвідчив заповіт на ім'я ОСОБА_2, яка прийняла спадщину шляхом подачі до нотаріальної контори відповідної заяви, однак у зв'язку з відсутністю у спадкодавця правовстановлюючих документів про право власності на вказане спадкове майно, їй було відмовлено в нотаріальному оформленні спадкових прав, тому просила суд визнати за нею в порядку спадкування за заповітом право власності на вищевказане майно.

В судове засідання позивач ОСОБА_2, її представник ОСОБА_4, кожен зокрема не з'явилися, однак подали до суду заяви з проханням проводити розгляд справи у їх відсутності, позовні вимоги підтримали, просили задовольнити.

Лісівська сільська рада Маневицького району Волинської області свого представника для участі в розгляді справи не направили, проте подали до суду заяву з проханням проводити розгляд справи у відсутності їх представника, позов визнають, щодо його задоволення не заперечують.

Дослідивши письмові докази у справі та проаналізувавши їх в сукупності, суд приходить висновку про задоволення позову з наступних підстав.

Відповідно до ст. ст. 1216, 1217 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців); спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Статтею 1233 ЦК України встановлено, що заповіт є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті.

Відповідно до ч. 1 ст. 1235, ч. 1 ст. 1236 цього ж Кодексу заповідач може призначати своїми спадкоємцями одну або кілька фізичних осіб, незалежно від наявності у нього з цими особами сімейних, родинних відносин, а також інших учасників цивільних відносин. Заповідач має право охопити заповітом права та обов'язки, які йому належать на момент складання заповіту, а також ті права та обов'язки, які можуть йому належати в майбутньому.

Згідно ст. 1270 Цивільного кодексу України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини.

Відповідно до п. 5 ч. 3.5 Листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 24-753/0/4-13 від 16 травня 2013 року «Про судову практику розгляду судових справ про спадкування» якщо спадкодавець не набув права власності на земельну ділянку згідно зі ст. 125 ЗК України, проте розпочав процедуру приватизації земельної ділянки, відповідно до чинного законодавства України, а органом місцевого самоврядування відмовлено спадкоємцям у завершенні процедури приватизації, то спадкоємці мають право звернутися до суду із позовами про визнання відповідного права в порядку спадкування - права на завершення приватизації та одержання державного акта про право власності на землю на ім'я спадкоємця, а не права власності на земельну ділянку.

В судовому засіданні встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 року помер батько позивача ОСОБА_3, однак ще за життя, 15 лютого 2013 року посвідчив заповіт, згідно якого житловий будинок з надвірними будівлями та спорудами, який знаходиться в АДРЕСА_1; земельну ділянку для обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд та для ведення особистого селянського господарства, заповів дочці ОСОБА_2, що підтверджується матеріалами справи (а.с. 10-11).

Згідно витягу з погосподарської книги № 4 за 2014 рік та довідки Лісівської сільської ради Маневицького району Волинської області від 28 січня 2019, власником житлового будинку з надвірними будівлями і спорудами, що за адресою: АДРЕСА_1 є ОСОБА_3, який до дня смерті був зареєстрований та проживав за вищевказаною адресою разом із дочкою ОСОБА_2 (а.с. 13-14).

Відповідно до витягу з рішення сесії Лісівської сільської ради Маневицького району Волинської області від 11 грудня 1996 року, ОСОБА_3 безоплатно надано у приватну власність земельну ділянку площею 0,25 га, з цільовим призначенням для обслуговування житлового будинку, та земельну ділянку площею 0,60 га з цільовим призначенням для ведення особистого підсобного господарства (а.с. 15).

Постановою про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 5 лютого 2019 року, державним нотаріусом Маневицької державної нотаріальної контори ОСОБА_2 було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом, у зв'язку з відсутністю правовстановлюючих документів на ім'я спадкодавця та які підтверджують право власності на спадкове майно (а.с. 28).

Відповідно до повідомлення Маневицької державної нотаріальної контори Волинської області № 188/01-16 від 4 березня 2019 року, після смерті ОСОБА_3, який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 року була заведена спадкова справа № 166 за 2014 рік. 22 липня 2014 року із заявою про прийняття спадщини звернулася дочка спадкодавця ОСОБА_2 (а.с. 42-43).

Згідно висновку Маневицького архітектурно - планувального підприємства від 29 січня 2019 року житловий будинок та господарські будівлі, що знаходяться в АДРЕСА_1 відповідають діючим державним будівельним, санітарним і пожежним нормам (а.с. 24).

Зважаючи на вищевикладене та беручи до уваги те, що ОСОБА_2 є спадкоємцем за заповітом, прийняла спадщину у встановлений законом строк та спосіб, суд приходить висновку про доцільність визнання за нею права власності на вказане спадкове майно.

На підставі ст.ст. 1216, 1217, 1233, 1235, 1236, 1270 ЦК України, керуючись ст. ст. 2, 259, 263-265 ЦПК України,

У Х В А Л И В :

Позов задовольнити.

Визнати за ОСОБА_2 в порядку спадкування за заповітом право власності на:

житловий будинок АДРЕСА_1

право на завершення приватизації та реєстрацію права власності відповідно до Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" на земельну ділянку площею 0,25 га, з цільовим призначенням для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, яка знаходиться в АДРЕСА_1, та земельну ділянку, площею 0,60 га, з цільовим призначенням для ведення особистого підсобного господарства, яка знаходиться в с. Гута-Лісівська Маневицького району Волинської області, згідно рішення сесії Лісівської сільської ради Маневицького району Волинської області від 11 грудня 1996 року № 6/4, як на спадкове майно по смерті ОСОБА_3.

На рішення суду може бути подано апеляційну скаргу до Волинського апеляційного суду через Маневицький районний суд Волинської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Маневицького районного суду І.С. Токарська