Справа № 367/2646/19
Провадження №2/367/3930/2019
РІШЕННЯ

Іменем України

30 вересня 2019 року Ірпінський міський суд Київської області у складі

головуючої судді Саранюк Л.П.

за участі секретаря с/з Бабакової М.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Ірпінського міського суду при судовому розгляді цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення грошової компенсації вартості частки квартири,-

в с т а н о в и в:

Позивач звернувся до суду з даним позовом до ОСОБА_2 про стягнення компенсації вартості частки квартири, мотивуючи свої вимоги тим, що 28.07.2012 між ними був зареєстрований Центральним відділом державної реєстрації шлюбів м. Києва з державним Центром розвитку сім`ї шлюб.

02.11.2012, перебуваючи в шлюбі був укладений договір купівлі-продажу квартири за адресою: АДРЕСА_1 (в рівних долях ОСОБА_1 та ОСОБА_2 ), посвідчений нотаріально приватним нотаріусом Ірпінського міського нотаріального округу Нельзіним М.С. та внесено відповідні відомості до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно за № 23139591. Тобто, зазначене вище майно належить на праві спільної сумісної власності.

08.10.2018 Шевченківським районним судом м. Києва у справі № 761/29272/18 - укладений 28.07.2012 шлюб - розірвано.

З січня 2019 року Позивач не може проживати у даній квартирі, відповідно не має права користуватися своєю власністю, оскільки Відповідач не надає можливості проживати та користуватися належним Позивачу майном, адже Відповідачем змінено замки на вхідні двері, а тому потрапити до квартири немає жодної змоги. Добровільно надати можливість користуватись належним майном Відповідач не має бажання, повністю ігнорує прохання та звернення.

Так, Позивачем 18.01.2019 направлено лист з проханням надати доступ до квартири, однак жодної відповіді на нього не отримано.

На даний момент Позивачем прийнято рішення щодо продажу належної йому на праві приватної власності 1/2 частини квартири за адресою: АДРЕСА_1 , про що повідомлено Відповідача у листі від 18.01.2019, у якому було зазначено ціну та умови продажу.

Однак, жодної відповіді не отримано, чим порушуються права Позивача, встановлені ст.ст. 21, 24, 41 Конституції України та ст.ст. 319, 358 ЦК України, щодо рівності власників під час здійснення своїх прав щодо власності, Відповідач ставить його у невигідне становище, адже розуміє, що ринкова привабливість 1/2 частки однокімнатної квартири мізерна.

Крім того, 1/2 частки квартири за адресою: АДРЕСА_1 , яка належить Позивачу не може бути виділена в натурі, спільне володіння і користування квартирою є неможливим.

Згідно Звіту про визначення ринкової вартості, виконаного 05 березня 2019 року Асоціацією «Малого та середнього бізнесу «Афіна» ринкова вартість однокімнатної квартири загальною площею 32,2 кв.м., яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 , власником якої є в рівних долях ОСОБА_1 та ОСОБА_2 станом на 05 березня 2019 року становить 399 500 гривень.

У зв`язку з вищевикладеним просить суд cтягнути з відповідача на його користь грошову компенсацію вартості 1/2 частки однокімнатної квартири загальною площею 32,2 кв.м., яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 у розмірі 199 750 гривень.

Припинити право власності позивача на 1/2 частки однокімнатної квартири загальною площею 32,2 кв.м., яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 .

Визнати за відповідачем право власності на 1/2 частки однокімнатної квартири загальною площею 32,2 кв.м., яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 .

Стягнути із відповідача на його користь судові витрати в сумі 1 997 грнивень 50 копійок.

В судовому засіданні позивач та його представник позов підтримали в повному обсязі та просили його задовольнити.

В судовому засіданні відповідач проти задоволення позову заперечувала у повному обсязі.

Суд, вислухавши пояснення учасників процесу, дослідивши письмові докази по справі, вважає позов таким, що не підлягає до задоволення у повному обсязі з наступних підстав.

Судом встановлено, що 28.07.2012 між сторонами був зареєстрований Центральним відділом державної реєстрації шлюбів м. Києва з державним Центром розвитку сім`ї шлюб, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серія НОМЕР_1 .

02.11.2012, під час перебування сторін у шлюбі був укладений договір купівлі-продажу квартири за адресою: АДРЕСА_1 (в рівних долях ОСОБА_1 та ОСОБА_2 ), посвідчений нотаріально приватним нотаріусом Ірпінського міського нотаріального округу Нельзіним М.С. та внесено відповідні відомості до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно за № 23139591. Тобто, зазначене вище майно належить на праві спільної сумісної власності.

08.10.2018 Шевченківським районним судом м. Києва у справі № 761/29272/18 - укладений 28.07.2012 шлюб між сторонами було розірвано.

18.01.2019 позивачем було направлено лист відповідачу за змістом якого останню повідомлено про те, що ним прийнято рішення щодо продажу належної йому на праві приватної власності 1/2 частки однокімнатної квартири загальною площею 32,2 кв.м., яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 . Також внесено пропозицію про намір продажу належної позивачу чатки в квартирі, умови викупу вказаної частки - 300 000,00 грн.

Згідно Звіту про визначення ринкової вартості, виконаного 05 березня 2019 року Асоціацією «Малого та середнього бізнесу «Афіна» ринкова вартість однокімнатної квартири загальною площею 32,2 кв.м., яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 , власником якої є в рівних долях ОСОБА_1 та ОСОБА_2 станом на 05 березня 2019 року становить 399 500 гривень.

Відповідно до ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до частин першої, другої статті 364 ЦК України кожен із співвласників спільної часткової власності має право на виділ у натурі належної йому частки із майна, що є у спільній частковій власності. Якщо виділ у натурі частки із спільного майна не допускається згідно із законом або є неможливим (частина друга статті 183 цього Кодексу), співвласник, який бажає виділу, має право на одержання від інших співвласників грошової або іншої матеріальної компенсації вартості його частки. Компенсація співвласникові може бути надана лише за його згодою.

В силу положень статей 21, 24, 41 Конституції України, статей 319, 358 ЦК України всі громадяни є рівними у своїх правах, усім власникам забезпечуються рівні умови здійснення цих прав, в тому числі щодо захисту права спільної часткової власності.

Правовий режим спільної часткової власності визначається главою 26 ЦК України з урахуванням інтересів усіх її учасників. Володіння, користування та розпорядження частковою власністю здійснюється за згодою всіх співвласників, а за відсутності згоди - спір вирішується судом. Незалежно від розміру часток співвласники при здійсненні зазначених правомочностей мають рівні права.

Виходячи з аналізу вищезазначених норм, з врахуванням закріплених в п. 6 ст. 3 ЦК України засад справедливості, добросовісності та розумності, що спонукають суд до врахування при вирішенні спору інтересів обох сторін, при розгляді справ, у яких заявляються вимоги одного зі співвласників про припинення його права на частку у спільному майні шляхом отримання від інших співвласників грошової компенсації вартості його частки, виділ якої є неможливим, суди мають встановити наступне: чи дійсно є неможливим виділ належної позивачу частки в натурі або чи не допускається такий виділ згідно із законом; чи користуються спільним майном інші співвласники - відповідачі по справі; чи сплачується іншими співвласниками, які володіють та користуються майном, матеріальна компенсація позивачу за таке володіння та користування відповідно до частини третьої статті 358 ЦК України; чи спроможні інші співвласники виплатити позивачу компенсацію в рахунок визнання за ними права власності на спільне майно та чи не становитиме це для них надмірний тягар.

На думку суду, позивачем не надано доказів, що майновий стан відповідача дозволяє їй виплатити грошову компенсацію вартості частки в розмірі 199 750,00 грн.

Крім того, 30 березня 2016 року при розгляді справи № 6-2811цс15 Верховний суд України висловив правову позицію, в якій роз`яснив наступне.

Відповідно до статей 69, 70 СК України дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності. У разі поділу такого майна частки майна дружини та чоловіка є рівними.

Майно, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі. Якщо дружина та чоловік не домовилися про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом. При цьому суд бере до уваги інтереси дружини, чоловіка, дітей та інші обставини, що мають істотне значення. Неподільні речі присуджуються одному з подружжя, якщо інше не визначено домовленістю між ними. Присудження одному з подружжя грошової компенсації замість його частки у праві спільної сумісної власності на майно, зокрема на житловий будинок, квартиру, земельну ділянку, допускається лише за його згодою, крім випадків, передбачених ЦК України (частини перша, друга, четверта статті 71 СК України).

Так, присудження судом грошової компенсації одному з подружжя замість його частки у праві спільної сумісної власності на майно, зокрема на житловий будинок, квартиру, земельну ділянку, допускається лише за наявності згоди цієї особи на таке присудження, крім випадків, передбачених статтею 365 ЦК України.

Положеннями цієї статті передбачають підстави, за наявності яких суд може задовольнити позов співвласника про припинення права особи на частку у спільному майні, якщо: частка є незначною і не може бути виділена в натурі; річ є неподільною; спільне володіння і користування майном є неможливим; таке припинення не завдасть істотної шкоди інтересам співвласника та членам його сім`ї. Суд постановляє рішення про припинення права особи на частку у спільному майні за умови попереднього внесення позивачем вартості цієї частки на депозитний рахунок суду.

Крім того, відповідно до частини третьої статті 370 ЦК України виділ частки із майна, що є у спільній сумісній власності, здійснюється у порядку, встановленому статтею 364 цього Кодексу, частиною другою якої передбачено, що якщо виділ у натурі частки зі спільного майна не допускається згідно із законом або є неможливим (частина друга статті 183 цього Кодексу), співвласник, який бажає виділу, має право на одержання від інших співвласників грошової або іншої матеріальної компенсації вартості його частки.

Згідно із частиною п`ятою статті 71 СК України присудження одному з подружжя грошової компенсації можливе за умови попереднього внесення другим із подружжя відповідної грошової суми на депозитний рахунок суду.

Оскільки матеріалами справи не доведено спроможність ОСОБА_2 виплатити позивачу компенсацію в рахунок визнання за нею права власності на спільне майно та це становитиме для неї надмірний тягар, крім того, як установлено судом, відповідач ОСОБА_2 не згодна виконати вимоги ст.. 71 СК України та внести відповідну грошову суму на депозитний рахунок суду, що унеможливлює задоволення позовних вимог ОСОБА_1 .

Враховуючи те, що суд не знаходить підстав для задоволення вимоги позивача про стягнення грошової компенсації вартості частки квартири із відповідача, а тому і не підлягає задоволенню похідна вимога про припинення 1/2 частки ОСОБА_1 у праві спільної часткової власності та визнання за ОСОБА_2 право власності на 1/2 частину спірної квартири за адресою: АДРЕСА_1 .

З огляду на викладене, на основі всебічно з`ясованих обставин, досліджених доказів, перевірених в судовому засіданні, оцінивши їх належність, допустимість, а також взаємозв`язок у їх сукупності, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин та правові норми, які підлягають застосуванню до цих правовідносин, суд приходить до висновку, що позовні вимоги задоволенню не підлягають.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 12, 19, 76-81, 135, 137, 259, 263-265, 430 ЦПК України, суд,-

в и р і ш и в:

В задоволенні позову ОСОБА_1 - відмовити.

Повний текст рішення буде виготовлено на протязі десяти днів, тобто 10.10.2019 року.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Київського апеляційного суду через суд першої інстанції шляхом подачі в 30-денний строк з моменту виготовлення повного тексту, рішення апеляційної скарги. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом тридцяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя: Л.П. Саранюк