Справа № 749/86/19
Номер провадження 2/749/119/19
"11" березня 2019 р. м. Сновськ
Щорський районний суд Чернігівської області в складі:
головуючого судді - Шаповал З.О.
з участю секретаря Михалевич М.В.
розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі суду в місті Сновськ цивільну справу №749/86/19 за позовом ОСОБА_1, яка діє в інтересах ОСОБА_2 до Сновської територіальної громади в особі Сновської міської ради Сновського району Чернігівської області про визнання права власності на житловий будинок з надвірними будівлями в порядку спадкування за заповітом,-
В січні 2019 року представник позивача звернулася до суду з позовом до Сновської територіальної громади в особі Сновської міської ради Сновського району Чернігівської області про визнання права власності на житловий будинок з надвірними будівлями в порядку спадкування за заповітом.
Позовні вимоги мотивує тим, що 13.12.2017 року помер ОСОБА_3, який склав заповіт на імя ОСОБА_2.
Позивач звернувся до нотаріальної контори, але нотаріусом йому відмовлено в зв"язку з тим, що відсутня державна реєстрація права власності на вищезазначений будинок.
Представник позивача у підготовчому судовому засіданні відсутня, в позовній заяві просить розгляд справи провести без її участі.
Представник відповідача у підготовчому судовому засіданні відсутній, до суду надійшла заява відповідно до якої Сновська міська рада просить справу розглянути у відсутності їх представника. Проти задоволення позовних вимог не заперечують, позов визнають.
Відповідно до ст. 247 ч.2 ЦПК України, суд вважає, що справу можливо розглянути без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу.
Частиною 3 статті 200 ЦПК України передбачено, що за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем.
Суд, дослідивши матеріали справи, вважає за необхідне позов задовольнити з наступних підстав.
У судовому засіданні встановлено, що 13.12.2017 року помер ОСОБА_3, що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії І ЕЛ № 312457 від 23.01.2018 року ( а.с. 5).
Відповідно до копії заповіту від 23.12.2016 року, зареєстрованого в реєстрі № 56, ОСОБА_3 заповів все своє майно ОСОБА_2 ( а.с. 18).
Згідно довідки від 14.01.2019 року, житловий будинок за адресою: с. Смяч, провул.. Решетників 3, Сновського району Чернігівської області належить ОСОБА_4. Рік забудови 1955.( а.с. 17).
ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, зареєстрований з 1979 року і виписаний 13.12.2017 року у звязку зі смертю. ( а.с. 16).
Згідно довідки № 89 від 16.01.2019 року, провулок Решетників і провулок братів Решетників в с. Смяч, Сновського району Чернігівської області є одна і та сама назва провулку. ( а.с. 19).
Державним нотаріусом Сновської районної державної нотаріальної контори., відповідно до постанови про відмову у вчинені нотаріальної дії від 11.01.2019 року № 36/02-31 позивачу відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на зазначений будинок у зв'язку з неподанням документів необхідних для вчинення нотаріальної дії (а.с.15).
Відповідно до статтей 1216; 1217,1218 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла, до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. До складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.
Статтею 328 ЦК України передбачено, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.
Стаття 3 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень", права на нерухоме майно та їх обтяження, що виникли до набрання чинності цим Законом, визнаються дійсними у разі відсутності їх державної реєстрації, передбаченої цим Законом, за таких умов: якщо реєстрація прав та їх обтяжень була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення, або якщо на момент виникнення прав та їх обтяжень діяло законодавство, що не передбачало обов'язкової реєстрації таких прав та їх обтяжень.
Відповідно до ст. 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті.
Отже, позивач може захистити свої права тільки шляхом звернення до суду.
Таким чином, надані позивачем та досліджені в судовому засіданні докази дають підставу встановити, що житловий будинок з надвірними будівлями, що знаходиться за адресою: с. Смяч, провул.. Решетників 3, Сновського району Чернігівської області дійсно належав померлому ОСОБА_4. Позивач є спадкоємцем майна померлої в силу ст. 1223 ЦК України, як спадкоємець за заповітом.
Позивач в березні 2018 року звернувся до нотаріальної контори, із заявою про прийняття спадщини.
Згідно копії спадкової справи № 53/2018 щодо майна померлого 13.12.2017 року ОСОБА_4, що крім позивача до нотаріальної контори ніхто не звертався. Позивачу відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на зазначений житловий будинок з надвірними будівлями у звязку з відсутністю правовстановлюючого документу.
При обставинах, коли у позивача відсутні інші способи захисту цивільних прав та інтересів, чим може бути визнання права відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 16 ЦК України позовні вимоги про визнання за позивачем права власності нажитловий будинок з надвірними будівлями, що знаходиться за адресою: с. Смяч, провул.. Решетників 3, Сновського району Чернігівської області в порядку спадкування за заповітом підлягають задоволенню.
Як вбачається з позицій Верховного Суду України, викладених в Постанові Пленуму Суду № 2 від 12.06.2009 Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції, у разі визнання відповідачем позову, яке має бути безумовним, і якщо таке визнання не суперечить закону й не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб (не відповідача), суд ухвалює рішення про задоволення позову, обмежившись у мотивувальній частині рішення посиланням на визнання позову без з'ясування і дослідження інших обставин справи.
При обставинах, коли у позивача відсутні інші способи захисту цивільних прав та інтересів, чим може бути визнання права відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 16 ЦК України, а визнання відповідачем пред'явленого позову не суперечить закону, не порушує права, свободи та інтереси інших осіб тому є всі законні підстави для ухвалення рішення про задоволення позову в наслідок чого визнання відповідачем позову слід прийняти і задовольнити позов.
Частиною першою статті 142 ЦПК України визначено, що у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову.
Враховуючи те, що відповідач до початку розгляду справи по суті визнав позов у повному обсязі, тому 50% судового збору слід повернути позивачу з державного бюджету.
Керуючись ст. 3 ЗУ "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень", ст.ст. 328, 1216-1218, 1223, п. 4 Прикінцевих та перехідних положень Цивільного Кодексу України, та ст.ст. 12, 13, 81, 200, 206, 258, 259,265, 273, 354 ЦПК України, суд,-
Позовні вимоги - задовольнити.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його (проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду. Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 цього Кодексу.
До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку протягом тридцяти днів з дня її складення шляхом подачі апеляційної скарги до Чернігівського апеляційного суду через Щорський районний суд Чернігівської області.
Суддя З.О.Шаповал