Провадження № 2/638/2271/19
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18.02.2019 Дзержинський районний суд міста Харкова у складі

головуючого судді Штих Т.В.,

при секретарі Вакула І.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про нарахування пені,-

встановив:

18.09.2018 позивач звернулась до суду із вказаним позовом і просила стягнути з відповідача на користь ОСОБА_3 пеню за прострочення сплати аліментів у розмірі 8 231,07 гривен.

В обґрунтування пред'явленого позову позивач вказувала, що відповідач не сплачує аліменти на утримання їхньої неповнолітньої доньки ОСОБА_4, внаслідок чого станом на 01.09.2018 утворилась заборгованість в сумі 26 172,44 грн., на яку позивач на підставі ч. 1 ст. 196 СК України розрахувала пеню за період з березня 2015 року по серпень 2018 року, котра складає 8 231,07 грн.

Відповідач правом на подання відзиву не скористався.

Вирішуючи спір по суті, суд встановив наступні фактичні обставини, докази, що їх підтверджують, та відповідні ним правовідносини.

Відповідно до дублікату виконавчого листа № 2-1641/05, виданого 14.06.2018 Ленінським районним судом м. Харкова, відповідач зобов?язаний сплачувати на користь ОСОБА_5 аліменти на утримання ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1 у розмірі 1/4 частини усіх видів заробітку щомісячно, починаючи з 02.03.2005 до її повноліття.

27.08.2018 за заявою позивача постановою старшого державного виконавця Шевченківського ВДВС м. Харкова ГТУЮ в Харківській області ОСОБА_6 відкрите виконавче провадження № 57075787 з примусового виконання зазначеного виконавчого листа, якою, зокрема, зобов?язано відповідача подати декларацію про доходи та майно.

В рамках вказаного виконавчого провадження державним виконавцем складений розрахунок заборгованості зі сплати аліментів, відповідно до якого відповідач не надав відомостей про свої доходи за період з 02.03.2015 по 01.09.2018 та заборгованість останнього зі сплати аліментів станом на 01.09.2018 складає 26 173,44 грн.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд виходить з наступного.

Зобов'язання батьків утримувати дітей до їх повноліття гарантоване частиною другою статті 51 Конституції України, а також передбачене статтею 180 СК України.

Як визначено частиною третьою статті 181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

Згідно з частиною першою статті 196 СК України у разі виникнення заборгованості з вини особи, яка зобовязана сплачувати аліменти за рішенням суду або за домовленістю між батьками, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка суми несплачених аліментів за кожен день прострочення від дня прострочення сплати аліментів до дня їх повного погашення або до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, але не більше 100 відсотків заборгованості.

Як вбачається з позову і розрахунку пені, здійснюючи вказаний розрахунок, позивач застосувала висновок щодо застосування норм права, викладений у постанові Верховного суду України від 16.03.2016 у справі №6-300цс16, відповідно до якого за змістом статті 196 СК України пеня нараховується на суму заборгованості за той місяць, в якому не проводилось стягнення аліментів; при цьому сума заборгованості за аліментами за попередні місяці не додається до заборгованості за наступні місяці, а кількість днів прострочення обчислюється виходячи з того місяця, в якому аліменти не сплачувались.

Натомість суд зауважує, що постановою від 25.04.2018 у справі № 572/1762/15-ц ОСОБА_7 Верховного Суду вирішила відійти від правової позиції, висловленої у постановах Верховного Суду України від 01 липня 2015 року у справі № 6-94цс15, від 16 березня 2016 року у справі № 6-300цс16, від 02 листопада 2016 року у справі № 6-1554цс16, та висловила іншу позицію, що правило про стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення означає, що при обчисленні загальної суми пені за прострочення сплати аліментів ураховується сума несплачених аліментів та кількість днів прострочення; оскільки аліменти нараховуються щомісячно, строк виконання цього обов'язку буде різним, отже і кількість днів прострочення також буде різною залежно від кількості днів у місяці, тобто, пеня за прострочення сплати аліментів повинна нараховуватися на всю суму несплачених аліментів за кожен день прострочення її сплати, а її нарахування не обмежується тільки тим місяцем, у якому не проводилося стягнення.

Отже, враховуючи в порядку частини четвертої статті 263 ЦПК України при розгляді цієї справи висновок щодо застосування норм права, викладений в постанові ОСОБА_7 Верховного Суду від 25.04.2018 у справі № 572/1762/15-ц, суд доходить висновку, що частина перша статті 196 СК України застосована позивачем неправильно, а відтак розрахунок пені здійснений невірно.

Також суд зазначає, що із позовом до суду звернулась ОСОБА_1, яка просить стягнути заборгованість на користь ОСОБА_8, позов обґрунтований заборгованістю зі сплати аліментів за судовим рішенням на користь ОСОБА_5, при цьому жодних доказів, які б ідентифікували ОСОБА_1 як ОСОБА_5 або як ОСОБА_9, позивачем не надано.

За таких обставин, суд доходить висновку про відсутність підстав для задоволення позову.

Питання про розподіл судових витрат судом не вирішується у зв?язку з тим, що позивач звільнена від його сплати відповідно до пункту 3 частини першої статті 5 Закону України Про судовий збір.

Керуючись ст.ст. 4, 5, 19, 28, 259, 264-265, 274-279, 430 ЦПК України, -

вирішив:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про нарахування пені залишити без задоволення.

Судовий збір вважати сплаченим позивачем.

Рішення може бути оскаржено до Харківського апелляционного суду протягом тридцяти днів з моменту проголошення через районний суд, шляхом подачі апеляційної скарги.

Рішення ухвалено та надруковано суддею в нарадчій кімнаті.

Суддя : Штих Т.В.