Єдиний унікальний номер 236/3108/18 Номер провадження 22-ц/804/763/19

Єдиний унікальний номер 236/3108/18 Головуючий у 1 інстанції Саржевська І.В.
Номер провадження 22-ц/804/763/19 Суддя доповідач Дундар І.О.
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14 березня 2019 року

Донецький апеляційний суд у складі:

головуючого судді Дундар І.О.

суддів: Кішкіної І.В., Тимченко О.О.

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження в приміщенні Донецького апеляційного суду в місті Бахмуті Донецької області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «Українська залізниця» про стягнення заборгованості по заробітній платі, компенсації за невикористану відпустку, середнього заробітку за час затримки розрахунку, компенсації втрати частини грошових доходів у звязку з порушенням термінів їх виплати, правничої допомоги,

за апеляційною скаргою Акціонерного товариства «Українська залізниця»

на рішення Краснолиманського міського суду Донецької області від 17 грудня 2018 року, ухвалене в залі суду в місті Лиман, повний текст судового рішення виготовлений 18 грудня 2018 року,

ВСТАНОВИВ:

У вересні 2018 року позивач звернулась до суду з даним позовом, в якому вказала, що перебувала в трудових відносинах з відповідачем з 05 вересня 1994 року по 20 березня 2017 року, коли її було звільнено за п.1 ст.36 КЗпП України. На день звільнення відповідач не виплатив їй заробітну плату. Просила стягнути заборгованість по заробітній платі, в тому числі компенсацію за невикористану щорічну відпустку в сумі 8527,77 грн., середній заробіток за період затримки розрахунку в сумі 104375,88 грн., компенсацію втрати частини грошових доходів у звязку з порушенням термінів їх виплати в сумі 5544,92 грн.

Рішенням Краснолиманського міського суду Донецької області від 17 грудня 2018 року позовні вимоги ОСОБА_1 задоволено частково; стягнуто з АТ "Українська залізниця" на користь ОСОБА_1 заборгованість по заробітній платі за липень 2016 року, березень 2017 року, в тому числі невиплачену грошову компенсацію за 18 невикористаних днів щорічної відпустки в сумі 8527,77 грн., з цієї суми вже вирахувані обов'язкові платежі та податки; стягнуто з АТ "Українська залізниця" на користь ОСОБА_1 суму інфляційних втрат по заробітній платі в розмірі 2314,44 грн., в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1, представник позивача - адвокат ОСОБА_2, до АТ "Українська залізниця" в особі Регіональної філії "Донецька залізниця" про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку, правничої допомоги, відмовлено; стягнуто з АТ "Українська залізниця" на користь держави судовий збір 542,70 грн.

В апеляційній скарзі АТ «Українська залізниця» просили скасувати рішення в частині задоволення позовних вимог про стягнення з відповідача заборгованості по заробітній платі, компенсації за невикористану відпустку та інфляційних витрат.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги зазначили, що при ухваленні рішення не враховані фактичні дані, які мають значення для справи, а саме, суд не врахував, що відповідач фактично відсутній за місцем ведення діяльності та розташування офісу, що позбавило його можливості перевірити факт виконання позивачем своїх професійних обовязків та виконати зобовязання за трудовим договором, суд помилково не застосував Науково-правовий висновок Торгово-промислової палати України до вимоги про стягнення заробітної плати. Крім того, суд не врахував відсутність первинної документації, що не дає можливості для підтвердження інформації щодо фактичного виконання робіт, що безпосередньо впливає на обовязковість проведення нарахувань. Також суд не врахував, що невиплата доходів позивачу спричинена впливом форс-мажорних обставин та свідчить про відсутність вини відповідача, що виключає можливість стягнення компенсації втрати частини доходів.

Ухвалою Донецького апеляційного суду від 14 лютого 2019 року справу призначено до розгляду у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи за наявними у ній матеріалами.

Відповідно до ст. 368 та ч. 2, 3 ст. 369 ЦПК України справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими цією главою, в судовому засіданні без повідомленням учасників справи.

Оскільки апеляційним судом не приймалось рішення про виклик учасників справи для надання пояснень у справі та, зважаючи на те, що предметом апеляційного оскарження є рішення суду у справі з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, розгляд якого відповідно до ч.1 ст.369 ЦПК України здійснюється без повідомлення учасників справи за наявними у ній матеріалами (у письмовому провадженні), то відповідно до ч. 13 ст. 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Заслухавши доповідь судді апеляційного суду, дослідивши матеріали цивільної справи, перевіривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню за таких підстав.

Судом першої інстанції під час розгляду справи встановлено, що позивач з 01 вересня 2003 року працювала на посаді інженера 2 категорії сектору впровадження та експлуатації АСУ диспетчерського управління Виробничого відділу впровадження та експлуатації АСУ вантажних перевезень ВП « Інформаційно-обчислювальний центр» ДП «Донецька залізниця», 15 квітня 2016 року «Інформаційно-обчислювальний центр» ДП «Донецька залізниця» реорганізований шляхом перетворення у виробничий підрозділ «Інформаційно-обчислювальний центр» структурного підрозділу «Донецька дирекція залізничних перевезень РФ "Донецька залізниця" ПАТ "Українська залізниця"; 01 серпня 2016 року наказом № 1/0С від 29 липня 2016 року у звязку з реорганізацією ДП «Донецька залізниця» з позивачем продовжено дію безстрокового трудового договору на посаді інженера 2 категорії сектору впровадження та експлуатації АСУ диспетчерського управління Виробничого відділу впровадження та експлуатації АСУ вантажних перевезень ВП «Інформаційно-обчислювальний центр» СП "Донецька дирекція залізничних перевезень" РФ "Донецька залізниця" ПАТ "Українська залізниця", наказом від 20 березня 2017 року № 15/ОС ОСОБА_1 звільнено на підставі п.1 ст.36 КЗпП України.

Відповідно до ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

На підставі п.15 постанови Пленуму Верховного Суду України від 24 жовтня 2008 року № 12 «Про судову практику розгляду цивільних справ в апеляційному порядку» у разі якщо апеляційна скарга подана на рішення щодо частини вирішених вимог, суд апеляційної інстанції відповідно до принципу диспозитивності не має права робити висновків щодо неоскарженої частини ні в мотивувальній, ні в резолютивній частині судового рішення, а в описовій частині повинен зазначити, в якій частині вимог судове рішення не оскаржується.

Згідно апеляційної скарги відповідачем рішення суду оскаржується лише в частині задоволення позовних вимог, а тому апеляційний суд відповідно до частини 1 ст. 367 ЦПК України перевіряє законність та обґрунтованість рішення суду лише в цій частині.

Задовольняючи частково позовні вимоги в частині стягнення заборгованості по заробітній платі, компенсації за невикористану відпустку та інфляційних витрат, суд першої інстанції виходив з того, що позивачем підтверджено факт роботи у відповідача та наявність заборгованості з виплати заробітної плати.

Такі висновки суду відповідають вимогам закону та обставинам справи.

Звертаючись до суду з даним позовом, ОСОБА_1 вказала, що 20 березня 2017 року звільнилась з виробничого підрозділу «Інформаційно-обчислювальний центр структурного підрозділу «Донецька дирекція залізничних перевезень» Регіональної філії «Донецька залізниця» ПАТ «Українська залізниця» та просила стягнути заборгованість по заробітній платі, в тому числі невиплачену грошову компенсацію за всі дні щорічної відпустки в сумі 8527,77 грн., середній заробіток за час затримки розрахунку в сумі 104375,88 грн. та компенсацію громадянам втрати частини грошових доходів у звязку з порушенням термінів їх виплати (арк. спр. 2-4).

В матеріалах справи наявна трудова книжка позивача, з якої вбачається, що ОСОБА_1 працювала з 05 вересня 1994 року інженером-програмістом до Інформаційно-обчислювального центру Донецької залізниці, з 1 жовтня 2000 року Інформаційно-обчислювальний центр перейменований в Інформаційно-статистичний центр Донецької залізниці, 01 лютого 2007 року перейменований в Інформаційно-обчислювальний центр ДП «Донецька залізниця», 01 серпня 2016 року ДП «Донецька залізниця» реорганізовано шляхом злиття у регіональну філію «Донецька залізниця» ПАТ «Українська залізниця», Інформаційно-обчислювальний центр ДП «Донецька залізниця» реорганізований шляхом перетворення у виробничий підрозділ «Інформаційно-обчислювальний центр» структурного підрозділу «Донецька дирекція залізничних перевезень» РФ ДП «Донецька залізниця» ПАТ «Українська залізниця», 20 березня 2017 року звільнена за угодою сторін п.1 ст.36 КЗпП України (арк..спр.9-13).

На підставі ч.1 ст.94 КЗпП України заробітна плата - це винагорода, обчислена, як правило, у грошовому виразі, яку власник або уповноважений ним орган виплачує працівникові за виконану ним роботу.

Згідно ст. 47 КЗпП України власник або уповноважений ним орган зобов`язаний в день звільнення видати працівникові належно оформлену трудову книжку і провести з ним розрахунок у строки, зазначені в ст. 116 цього Кодексу.

Відповідно до частини першої статті 116 КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення.

Під час розгляду справи в суді першої інстанції було достовірно встановлено, що відповідач має заборгованість із заробітної плати перед позивачем, а саме за липень 2016 року 3465,40 грн. та за березень 2017 року 8062,37 грн., з яких компенсація за невикористану відпустку 5133,24 грн. Дані обставини підтверджуються розрахунками заробітної плати (арк..спр.25, 29).

За змістом відомості на виплату грошей №30 за березень 2017 року ОСОБА_1 отримала 1975,88 грн. (арк..спр.80-81).

Отже суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про стягнення з відповідача зазначеної заборгованості.

Доводи відповідача ґрунтуються на тій обставині, що відсутні первинні документи для нарахування заробітної плати.

За змістом ч. 3 ст.12, ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

На підставі ч.1 ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках, ч.2 - збирання доказів у цивільних справах не є обов'язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ч. 5 ст. 12 ЦПК України суд, зберігаючи об'єктивність і неупередженість: керує ходом судового процесу; сприяє врегулюванню спору шляхом досягнення угоди між сторонами; роз'яснює у випадку необхідності учасникам судового процесу їхні процесуальні права та обов'язки, наслідки вчинення або невчинення процесуальних дій; сприяє учасникам судового процесу в реалізації ними прав, передбачених цим Кодексом.

В той же час позивачем суду надано копію трудової книжки, яка містить всі записи про час роботи позивача, накази про встановлення простою (арк..спр.20-24), розрахунки заробітної плати (арк..спр.25, 29, 34-37), наказ про звільнення (арк..спр.26, 38), табелі обліку робочого часу (арк..спр.27, 33).

На підставі вимог ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідачем не надано суду жодного доказу на спростування відомостей, викладених в документах, наданих позивачем.

Доводи апеляційної скарги про те, що Науково-правовий висновок Торгово-промислової палати є підставою для звільнення від виплати заборгованості по заробітній платі та компенсації втрати частини доходів, не ґрунтуються на законі.

Дійсно, 16 січня 2018 року ПАТ «Українська залізниця» надано Науково-правовий висновок №126/2/21-10.2 щодо унеможливлення виконання обовязків, передбачених законодавством України про працю при вивільненні працівників, спричиненого впливом дії форс-мажорних обставин (обставин непереборної сили) (арк.спр.36-52), з якого виходить, що відсутня вина ПАТ «Українська залізниця» в невиплаті належних працівникові сум при звільненні (арк..спр.62-78).

В той же час форс-мажорні обставини, про існування яких йдеться у висновку, свідчать про відсутність вини підприємства в затримці виплати належних сум у строки, визначені статтею 116 КЗпП України, як підстави для звільнення підприємства від відповідальності, передбаченої ст.117 КЗпП України. Але жодним нормативним актом про працю не передбачено підстав для звільнення від виплати заборгованості по заробітній платі.

Отже, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про наявність підстав для стягнення заборгованості по заробітній платі.

Відповідно до ст.374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право: 1) залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

На підставі ст.375 ЦК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Судом першої інстанції судове рішення ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права, тому апеляційну скаргу належить залишити без задоволення, а рішення суду без змін.

Керуючись ст. 374, 375, 382 ЦПК України, апеляційний суд, -

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства «Українська залізниця» залишити без задоволення.

Рішення Краснолиманського міського суду Донецької області від 17 грудня 2018 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття, може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Головуючий

Судді:

Повний текст судового рішення складений 14 березня 2019 року

Головуючий