Справа № 484/4552/18
Провадження № 2/484/189/19
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12.06.2019р.Первомайський міськрайонний суд Миколаївської області

в складі : головуючого судді - Медведєвої Н.А.

секретар судового засідання -Бикова О.П.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Первомайську в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін справу за позовом позовом акціонерного товариства комерційний банк "Приватбанк" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості

ВСТАНОВИВ:

АТ КБ "Приватбанк" звернувся з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором б/н від 18.09.2012р., вказуючи, що 18.09.2012 року відповідач надав позивачу анкету-заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг в ПриватБанке, яка одночасно із Умовами та правилами надання банківських послуг (далі Умови) та Тарифами є кредитним договором. Згідно заяви відповідачу банком надано кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну карту. При цьому щодо зміни кредитного ліміту Банк керується п. 2.1.1.2.3, п. 2.1.1.2.4 Умов та Правил надання банківських послуг, де зазначено, що Клієнт дає свою згоду, що кредитний ліміт встановлюється за рішенням Банку, і Клієнт дає право Банку в будь-який момент змінити (зменшити або збільшити) кредитний ліміт. Підписання даного Договору є прямою і безумовною згодою Позичальника щодо прийняття будь-якого розміру Кредитного ліміту, встановленого Банком. Позивач зі своєї сторони виконав свої зобов`язання за договором. Відповідач умови кредитного договору не виконував, що призвело до утворення заборгованості. За час розгляду справи позивач декілька разів надавав суду уточнені позовні заяви.

Відповідно до останньої уточненої позовної заяви, наданої суду 15.04.2019р., відповідач за кредитним договором станом на 01.04.2019р. має заборгованість в сумі 41128,51грн, до якої входять заборгованість за тілом кредиту - 2237,68грн, за простроченим тілом кредиту - 12001,07грн, пеня - 26589,76грн. та 300 грн.

Ухвалою від 22.10.2018р. позовна заява прийнята до розгляду, відкрите провадження у справі, постановлено розгляд справи проводити в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін, визначені строки для подачі заяв по суті, призначене перше судове засідання на 19.11.2018р.

19.11.2018р. позовна заява залишена без руху та зобов`язано позивача виправити недоліки у позовній заяві. 18.12.2018р. до суду надійшла заява про виправлення недоліків та уточнена позовна заява, отже ухвалою від 19.12.2018р. розгляд справи був продовжений та судове засідання призначене на 17.01.2019р.

Ухвалою суду від 17.01.2019р. провадження у справі зупинено до закінчення перегляду Великою Палатою Верховного Суду в касаційному порядку справи № 754/13763/15-ц.

Ухвалою суду від 21.02.2019р. провадження у справі поновлено та призначений розгляд справи на 18.03.2019р.

Ухвалою від 18.03.2019р. через неявку відповідача розгляд справи був відкладений на 15.04.2019р. та витребувані у позивача докази.

15.04.2019р. на виконання зазначеної ухвали позивача надав уточнену позовну заяву та розгляд справи відкладений за клопотанням представника відповідача для ознайомлення з уточненою позовною заявою до 07.05.2019р.

25.04.2019р. до суду надійшов відзив від відповідача, отже розгляд справи за клопотанням позивача був відкладений до 11.06.2019р.

На судове засіданні 11.06.2019р. представник позивача не з`явився, надав заяву, в якій позов підтримав повністю, просив його задовольнити в повному обсязі, розглядати справу без його участі.

Від представника відповідача надійшла заява, в якій вона просила розглянути справу без її участі та участі відповідача та відмовити в задоволенні позову.

Оскільки учасники справи на судове засідання не з`явились, відповідно до ч.2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Дослідивши матеріали справи, суд дійшов такого висновку.

З матеріалів справи вбачається, що 18.09.2012р. відповідач звернувся до ПАТ "Приватбанк" із анкетою-заявою про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг в ПриватБанке та погодився, що вказана заява разом з Умовами та правилами надання банківських послуг та Тарифами складає договір про надання банківських послуг.

Відповідно п. 2.1.1.2.3, п. 2.1.1.2.4 Умов та Правил надання банківських послуг, Клієнт дає свою згоду, що кредитний ліміт встановлюється за рішенням Банку, і Клієнт дає право Банку в будь-який момент змінити (зменшити або збільшити) кредитний ліміт. Підписання даного Договору є прямою і безумовною згодою Позичальника щодо прийняття будь-якого розміру Кредитного ліміту, встановленого Банком.

Згідно заяви відповідач отримав кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну карту.

В порушення п.2.1.1.5.5. Умов відповідач не сплачує позивачу гроші в рахунок погашення кредиту та процентів.

З розрахунку заборгованості за вказаним договором вбачається, що станом на 01.04.2019р. відповідач має заборгованість в сумі 41128,51грн, до якої входять заборгованість за тілом кредиту - 2237,68грн, за простроченим тілом кредиту - 12001,07грн, пеня - 26589,76грн. та 300 грн. .

Відповідно до ст. ст. 1049, 1050 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Статтею 526 ЦК України визначено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу України, інших актів цивільного законодавства.

Згідно ст. ст. 527, 530 ЦК України, боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлене договором або законом, не випливає із суті зобов`язання чи звичаїв ділового обороту; якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню, у цей строк (термін).

Відповідно до ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.

Відповідно до ч.1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти такій самій сумі) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Згідно із ст. 1054, ч.2 ст. 1050 ЦК України якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позичкодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилась, та сплати процентів, належних йому. Вказані положення також закріплені у п.1.1.3.2.2. та п.2.1.1.5.6. Умов.

Крім того, умовами спірного кредитного договору, а саме п.1.1.5.25, було передбачено застосування пені як виду цивільно-правової відповідальності за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань по даному договору, внаслідок чого нарахування пені відбувається за кожний день прострочення.

У відзиві відповідач зазначив, що дійсно у 2012р. він оформив та отримав кредит у позивача. Станом на 31.05.2015р. відповідач мав заборгованість за кредитом в сумі 6213,12грн. Оскільки він грошей після цього періоду з картки не знімав, та, згідно розрахунку вніс кошти на погашення кредиту в сумі 31309,25грн., вважає, що кредит ним повністю погашений, а отже й нарахування пені є незаконним. Також відповідач вказав, що на його думку, позивачем стягується з нього заборгованість у подвійному розмірі.

Статтею 12 ЦПК України визначено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Відповідно до вимог ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Позивачем до позову доданий розрахунок. Відповідач не був позбавлений можливості спростувати наданий розрахунок, однак жодних доказів неправильності нарахування заборгованість відповідач до суду не надав. Він лише припустив, що позивач стягує з нього заборгованість у подвійному розмірі, жодним чином не обґрунтовуючи свою позицію.

Крім того, твердження відповідача, про те, що він після 31.05.2015р. не використовував кредитну карту, спростовуються випискою з його рахунку, з якої вбачається, що протягом 2015-2017р. відповідач використовував кредитну картку, знімаючи грошові кошти з картки та оплачуючи товар.

Таким чином, необґрунтованість розрахунку не може бути підставою для відмови у позові, оскільки це не узгоджується із вимогами цивільного процесу, про що вказав Верховний Суд у постанові від 14 листопада 2018 року у справі № 202/3089/14-ц.

З розрахунку вбачається, що відповідачу нарахована неустойка (пеня) в сумі 26889,76грн.

Відповідно до ч.3 ст. 551 ЦК України розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення.

Враховуючи викладене, те, що пеня майже у два рази перевищує розмір основної заборгованості, що в матеріалах справи відсутні докази того, що порушення боржником умов договору призвело до негативних наслідків для позивача через прострочення виконання зобов`язань, вважає за можливе зменшити розмір пені до 10 000грн.

На підставі вищевикладеного, суд приходить до висновку про те, що позов підлягає частковому задоволенню.

Крім того, на підставі ст. 141 ЦПК України суд вважає за необхідне стягнути з відповідач на користь позивача витрати по сплаті судового збору пропорційно до задоволеної частини вимог в сумі 1038,42грн.

Керуючись ст. 258, 259, 263-265 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Позов задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь акціонерного товариства комерційного банку «Приватбанк» заборгованість за кредитним договором без номеру від 18.09.2012р. станом на 01.04.2019р. в сумі 24238грн 75коп, до якої входять: 14238грн 75коп - заборгованості за тілом кредиту; 10 000грн. пені та витрати по сплаті судового збору в сумі 1038грн 42коп, всього 25277 (двадцять п`ять тисяч двісті сімдесят сім) грн. 17 коп.

В задоволенні позову в частині стягнення пені в іншій частині відмовити.

Місцезнаходження позивача: вул. Грушевського, 1Д, м. Київ, ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України 14360570.

Місце проживання відповідача: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 .

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення до Миколаївського апеляційного суду безпосередньо до суду апеляційної інстанції. До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються учасниками справи через Первомайський міськрайонний суд Миколаївської області.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не були вручені у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду. Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у ч.2 ст. 358 ЦПК України.

Повне судове рішення складене 14.06.2019р.

Суддя Н.А.Медведєва