Справа № 177/2219/18
Провадження № 2/177/288/19
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

06 березня 2019 року

Криворізький районний суд Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді Суботіної С. А.

за участі: секретаря Ференц Я. З.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Кривому Розі матеріали цивільної справи за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 районної державної адміністрації Дніпропетровської області, територіальної громади в особі ОСОБА_3 сільської ради Криворізького району Дніпропетровської області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору Відділ у Криворізькому районі Головного територіального управління Держгеокадастру у Дніпропетровській області, про визнання права на земельну частку (пай) в порядку спадкування за законом, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернулася до суду з вказаною позовною заявою 27.11.2018, в якій просила суд визнати за нею, в порядку спадкування за законом після смерті дочки ОСОБА_4, померлої 10.09.2016, право на земельну частку (пай), право на яку за життя мала ОСОБА_4, як член КСП «Гірник», та яка розташована на території ОСОБА_3 сільської ради Криворізького району Дніпропетровської області, на землях колишнього КСП «Гірник».

В обґрунтування позову вказувала, що 10.09.2016 померла її донька ОСОБА_4, дошлюбне прізвище якої «Карандуліна», яка життя була членом КСП «Гірник», включена до списку його членів, які мають на земельну частку (пай), однак за життя правовстановлюючого документу про право на земельну частку (пай) не отримала.

Позивач, як єдиний спадкоємець за законом після смерті ОСОБА_4 звернулася до нотаріуса з заявою про прийняття спадщини після смерті доньки, однак отримала постанову нотаріуса про відмову у видачі свідоцтва про право на спадщину, у звязку з відсутністю правовстановлюючого документу на спадкове майно.

Представник позивача за довіреністю ОСОБА_5, посилаючись на відсутністю позасудового порядку захисту порушеного права позивача на спадкове майно, позовні вимоги підтримав, просив їх задовольнити, надав заяву про розгляд справи за його відсутності та відсутності позивача.

Відповідач - ОСОБА_3 сільська рада Криворізького району Дніпропетровської області позовні вимоги позивача не визнала та надала до суду відзив, в якому посилаючись на необґрунтованість, незаконність, безпідставність позовних вимог, просила суд відмовити в задоволенні позову.

Також, обґрунтовуючи заперечення проти позову, відповідач вказував на пропуск позивачем строку позовної давності. Мотивуючи заперечення в частині строку позовної давності, відповідач вказував, що ОСОБА_4 знаючи про своє членство в КСП «Гірник» та право на земельну частку (пай), впродовж 21 року (з 1995 року по 10.09.2016 день смерті) своє право на земельну частку (пай) не реалізувала, належно право не оформила. Відповідач вважав, що позивач та її померла донька без поважних причин пропустили трьох річний строк позовної давності для оформлення права на земельну частку (пай).

Крім цього, відповідач вважав, що оскільки ОСОБА_4 за життя сертифікату про право на земельну частку (пай) не отримала, то у неї не виникло право на земельну частку, а відповідно відсутнє право для спадкування.

Ще однією підставою для відмови в позові, відповідач вказував на відсутність вільних земель, що зумовлено проведенням розпаювання всіх земель та відсутністю резервного фонду.

Представником позивача подано до суду відповідь на відзив ОСОБА_3 сільської ради Криворізького району Дніпропетровської області. У відповіді на відзив представник позивача вказував, що заперечення відповідача в частині безпідставності позову, спростовуються матеріалами справи, які підтверджують наявність у ОСОБА_4 на момент її смерті права на земельну частку (пай), а відповідно на спадкування вказаного права. Щодо заперечень відповідача в частині пропуску строку позовної давності, вказував, що строк позовної давності для позивача має обчислюватися з моменту винесення нотаріусом постанови про відмову у вчиненні нотаріальної дії, а саме відмови у видачі свідоцтва про право на спадщину після смерті дочки.

Позивач та її представник, а також представник відповідача ОСОБА_3 сільської ради Криворізького району Дніпропетровської області, до суду не зявилися, але надали заяви про розгляд справи за їх відсутності, підтримали відповідно свої вимоги та заперечення.

Відповідач ОСОБА_2 РДА Дніпропетровської області, будучи повідомленою про час, дату та місце розгляду справи, не забезпечила участь представника у судовому засіданні, надавши заяву про розгляд справи за їх відсутності.

Представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору -відділу у Криворізькому районі Головного управління Держгеокадастру у Дніпропетровській області, надав до суду заяву про розгляд справи за її відсутності.

Відповідно до ч.2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового засідання технічними засобами не здійснювалося, у звязку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи.

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що вимоги підлягають задоволенню зі слідуючих підстав.

Судом встановлено, що 10.09.2016 померла ОСОБА_4, дошлюбне прізвище якої «Карандуліна», та матірю якої є позивач по справі ОСОБА_1, дошлюбне прізвище якої «Кучерява», що підтверджується копією свідоцтва про народження та смерть ОСОБА_4, довідкою відділу РАЦС Криворізького РУЮ щодо реєстрації шлюбу між ОСОБА_6 та ОСОБА_7 (а.с. 7-9), а також свідоцтвами про народження, укладення та розірвання шлюбу ОСОБА_1 (а.с. 10-12).

Вказані обставини також підтверджуються повними витягами з актових записів про шлюб ОСОБА_4 та про розірвання шлюбу і про повторний шлюб ОСОБА_1 (а.с. 43-47).

За життя ОСОБА_4 «Карандуліна» О.В. була членом КСП «Гірник» Криворізького району Дніпропетровської області, що визнається сторонами та підтверджується фактом включення її під номером 272 до списку членів КСП «Гірник» Криворізького району Дніпропетровської області, доданого до Державного акту на право колективної власності на землю КСП «Гірник» серія ІІ-ДП № 000159 зареєстрованого 10.10.1995 у Книзі записів державних актів на право колективної власності на землю за № 3 (а.с. 17, 73, 107-125).

З відповідей Відділу у Криворізькому районі Головного управління Держгеокадастру у Дніпропетровській області від 06.11.2018 та від 22.01.2019, слідує, що у відділі відсутні відомості щодо зареєстрованого у встановленому законом порядку за ОСОБА_4 речового права на земельну ділянку, розташовану на території ОСОБА_3 сільської ради Криворізького району Дніпропетровської області (а.с. 17), однак наявні відомості про включення її до списку осіб, які мають право на земельну частку (пай) КСП «Гірник» під номером 272, а також про те, що середній розмір паю КСП «Гірник» складає 6,04 умовних кадастрових гектара (а.с. 143).

Пунктом 1 Указу Президента України від 10 листопада 1994 року № 666/94 «Про невідкладні заходи щодо прискорення земельної реформи у сфері сільськогосподарського виробництва» передбачено добровільність передачі земель у колективну та приватну власність для виробництва сільськогосподарської продукції, виходячи з того, що земля повинна належати тим, хто її обробляє.

Пунктом 1 Указу Президента України від 8 серпня 1995 року № 720/95 «Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям» встановлено, що паюванню підлягають сільськогосподарські угіддя, передані у колективну власність колективним сільськогосподарським підприємствам, сільськогосподарським кооперативам, сільськогосподарським акціонерним товариствам, у тому числі створеним на базі радгоспів та інших державних сільськогосподарських підприємств. Паювання земель передбачає визначення розміру земельної частки (паю) у колективній власності на землю кожного члена колективного сільськогосподарського підприємства, сільськогосподарського кооперативу, сільськогосподарського акціонерного товариства без виділення земельних ділянок в натурі (на місцевості).

Пунктом 2 цього ж Указу передбачено, що право на земельну частку (пай) мають члени колективного сільськогосподарського підприємства, сільськогосподарського кооперативу, сільськогосподарського акціонерного товариства, в тому числі пенсіонери, які раніше працювали в ньому і залишаються членами зазначеного підприємства, кооперативу, товариства, відповідно до списку, що додається до державного акта на право колективної власності на землю.

Відповідно до роз'яснень, викладених у п. 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 16 квітня 2004 року № 7 «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ», член колективного сільськогосподарського підприємства, включений до списку, що додається до державного акта на право колективної власності на землю, набуває права на земельну частку (пай) з дня видачі цього акта, і в разі його смерті успадкування права на земельний пай здійснюється за нормами ЦК, у тому числі й у випадку, коли з різних причин ця особа не отримала сертифікат на право на земельну частку (пай). Невнесення до зазначеного вище списку особи, яка була членом КСП на час передачі у колективну власність землі, не може позбавити її права на земельну частку.

Аналіз вказаних нормативно-правових актів та роз'яснень Пленуму ВС України дає підстави для висновку про те, що право колективної власності на землю та право та земельну частку (пай) мають громадяни України, які являлися члени колективного сільськогосподарського підприємства, сільськогосподарського кооперативу, сільськогосподарського акціонерного товариства, в тому числі пенсіонери, які раніше працювали в ньому і залишаються членами зазначеного підприємства, кооперативу, товариства, відповідно до списку, що додається до державного акта на право колективної власності на землю. Тобто право на земельну частку (пай) особа набуває за наявності трьох умов: 1) перебування в членах колективного сільськогосподарського підприємства, кооперативу або акціонерного товариства; 2) отримання цим підприємством державного акта на право колективної власності на землю; 3) включення особи до списку, доданого до цього акта.

Оскільки в судовому засіданні встановлено, що 10.10.1995 КСП «Гірник» отримало Державний акт на право колективної власності на землю ІІ-ДП № 000159 від 10.10.1995, ОСОБА_4 «Карандуліна» О.В. включена під номером 272 до списку громадян-членів КСП, який є додатком № 1 до вказаного Державного акта на право колективної власності на землю, тому суд приходить до висновку, що ОСОБА_4 за життя мала право на земельну частку із земель КСП «Гірник».

Вище вказані обставини спростовують заперечення ОСОБА_3 сільської ради Криворізького району Дніпропетровської області щодо безпідставності позовних вимог.

Відповідно до ст. 1216 -1218 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. До складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Право на земельну частку (пай) не відноситься до прав, які не входять до складу спадщини, перелік яких визначено ст. 1219 ЦК України.

Беручи до уваги вище викладене, суд приходить до висновку, що спадкова маса після смерті ОСОБА_4 складається, в тому числі, з права на земельну частку (пай), яке належало за життя ОСОБА_4

Твердження ОСОБА_3 сільської ради Криворізького району Дніпропетровської області, в частині того, що неотримання ОСОБА_4 сертифікату про право на земельну частку (пай), свідчить про не набуття нею вказаного права, а відповідно про неможливість його спадкування, спростовуються вище викладеними обставинами, та тим, що сертифікат про право є документом, який лише підтверджує право на земельну частку (пай), а саме право виникає на підставі вище вказаних трьох обовязкових елементів.

Відповідно до ст. 1216 ЦК України, спадкуються саме права та обовязки спадкодавця, як то право на земельну частку (пай), а не документи, які посвідчують вказане право.

Відповідно до ст. 1223 ЦК України, право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265цього Кодексу. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини.

Відповідно до ст. 1261 ЦК України, у першу чергу право на спадкування за законом, серед інших, мають батьки спадкодавця.

Згідно зі ст. 1268 ЦК України, спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Не допускається прийняття спадщини з умовою чи із застереженням. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.

Відповідно до ст. 1269 ЦК України, спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини. Заява про прийняття спадщини подається спадкоємцем особисто. Така заява, відповідно до ст. 1270 ЦК України має бути подано протягом шестимісячного строку, який починається з часу відкриття спадщини.

Відповідно до змісту ст. 1272 ЦК України, якщо спадкоємець протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її. За позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини.

Як слідує з матеріалів спадкової справи після смерті ОСОБА_4, вона за життя заповіту не складала (а.с. 38), її мати ОСОБА_1, як спадкоємець першої черги спадкування за законом після смерті доньки, після визначення їй в судовому порядку додаткового строку для прийняття спадщини, звернулася до нотаріуса з заявою про прийняття спадщини та про видачу їй свідоцтва про право на спадщину, в тому числі у вигляді земельної частки (паю) (а.с. 60-64).

На частину спадкового майна ОСОБА_1 видано свідоцтво про право на спадщину, на підставі якого зареєстровано речові права (а.с. 100-105).

У звязку з цим, суд приходить до висновку, про доведення в судовому засіданні права ОСОБА_1 на спадкування права на земельну частку (пай) КСП «Гірник», яке за життя належало її доньці ОСОБА_4

Однак постановою приватного нотаріуса Криворізького міського нотаріального округу Дніпропетровської області ОСОБА_8, від 20.03.2018 та повторною постановою від 20.11.2018, ОСОБА_1 відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, після смерті ОСОБА_4, у звязку з відсутністю у неї правовстановлюючих документів на спадкове майно, а саме документів, що підтверджують право на земельну частку (пай) (а.с. 58, 84).

Відповідно до ст. 256 ЦК України, позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Статтею 257 ЦК України визначена загальна позовна давність тривалістю у три роки, яка відповідно до ч.1 ст. 260, ч.1 ст. 261 ЦК України обчислюється за загальними правилами визначення строків, встановленими статтями 253-255 цього Кодексу та починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила.

Відповідно до ч. 3, 4 ст. 267 ЦК України, позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові.

Оскільки в судовому порядку підлягає захисту саме порушене право ОСОБА_1 на спадкування після смерті її доньки, про порушення вказаного права ОСОБА_1 дізналася після винесення постанови приватного нотаріуса Криворізького міського нотаріального округу Дніпропетровської області ОСОБА_8 від 20.03.2018, тому суд приходить до висновку, що саме з вказаної дати розпочався строк позовної давності для звернення ОСОБА_1 до суду за захистом свого порушеного права.

Вище вказані обставини, спростовують твердження відповідача ОСОБА_3 сільської ради Криворізького району Дніпропетровської області щодо пропуску позивачем ОСОБА_1 права на звернення до суду з вказаним позовом.

Твердження відповідача ОСОБА_3 сільської ради, щодо того, що строк позовної давності має обчислюватися з 1995 року, коли у ОСОБА_4 виникло право на земельну частку та відповідно на отримання сертифікату про право на земельну частку (пай), суд розцінює критично, оскільки факт набуття ОСОБА_4 права на земельну частку (пай) в судовому засіданні доведений, будь-яких доказів про припинення вказаного права на момент відкриття спадщини суду не надано, предметом розгляду в даній справі є саме право ОСОБА_1 на спадкування після смерті доньки, тому підстави для обчислення строку позовної давності з 1995 року відсутні.

Твердження відповідача ОСОБА_3 сільської ради Криворізького району Дніпропетровської області про необхідність відмови у позові, у звязку з відсутністю землі для розпаювання, суд розцінює критично, оскільки в порушення ч.1 ст. 81 ЦПК України відповідачем не надано доказів в підтвердження вказаного факту.

Крім цього, внесення ОСОБА_4 до списку членів КСП «Гірник», підтверджує той факт, що в загальну площу земель, які були передані у колективну власність КСП «Гірник» та підлягали розпаюванню між членами, входила й земельна частка ОСОБА_4, а позбавлення її цього права, за відсутності особливих інтересів суспільства і за відсутності умов, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права, являтиме собою порушення права мирно володіти своїм майном, яке гарантоване ст. 1 Першого протоколу Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Крім цього, згідно ст. 13 Закону України «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)», не витребувана земельна частка (пай) ОСОБА_4, на яку не отримано документа, що посвідчує право на неї, у разі відсутності земель сільськогосподарських угідь колективної власності, може бути виділена в натурі (на місцевості) за рахунок земель запасу комунальної власності відповідної територіальної громади (за наявності таких земель).

Доказів відсутності землі, яка могла б бути виділена ОСОБА_1, в порядку отримання права на земельну частку (пай) в порядку спадкування, суду відповідачами не надано.

Відповідно до ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Оскільки в судовому засіданні встановлено факт належності ОСОБА_4 за її життя права на земельну частку (пай) КСП «Гірник», вказане право з її смертю не припинилося, а позивач є єдиною спадкоємицею першої черги спадкування за законом після смерті ОСОБА_4, при цьому позасудові способи реалізації права на спадкування вичерпано, тому суд вважає за необхідне визнати за позивачем, в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_4, померлої 10.09.2016, право на земельну частку (пай), яка належала померлій ОСОБА_4, як члену КСП «Гірник», перебувала у колективній власності КСП «Гірник» та розташована на території ОСОБА_3 сільської ради Криворізького району Дніпропетровської області.

Керуючись ст. ст. 4-5, 13, 76, 258-259, 263-265 ЦПК України, суд, -

У Х В А Л И В:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 районної державної адміністрації Дніпропетровської області, територіальної громади в особі ОСОБА_3 сільської ради Криворізького району Дніпропетровської області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору Відділ у Криворізькому районі Головного територіального управління Держгеокадастру у Дніпропетровській області, про визнання права на земельну частку (пай) в порядку спадкування за законом задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженкою ІНФОРМАЦІЯ_2, ідентифікаційний номер НОМЕР_1, в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_4, померлої 10.09.2016, право на земельну частку (пай), розміром 6,04 умовних кадастрових гектарів без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості) із земель КСП «Гірник», на території ОСОБА_3 сільської ради Криворізького району Дніпропетровської області, яка за життя належала померлій ОСОБА_4, як члену КСП «Гірник».

Рішення може бути оскаржено до Дніпровського апеляційного суду через Криворізький районний суд Дніпропетровської області протягом тридцяти днів з дня його складення.

Суддя С.А. Суботіна