Справа № 159/4458/18
Провадження № 2/159/73/19
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 березня 2019 року м. Ковель

Ковельський міськрайонний суд Волинської області в складі:

головуючого судді Восковської О.А.,

з участю секретаря Канашкової О.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Ковелі цивільну справу за позовом законного представника неповнолітньої ОСОБА_1 - ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини, -

в с т а н о в и в :

ОСОБА_2 в інтересах неповнолітньої ОСОБА_1 звернулась в суд з позовною заявою до ОСОБА_3 про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини. В обґрунтування заявлених вимог позивач вказує, що відповідач є батьком неповнолітньої ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1. Мати неповнолітньої померла, а батько - відповідач у справі відбуває покарання у виді позбавлення волі в Дрогобицькій виправній колонії № 40 Львівської області за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 121 КК України. Позивач, згідно рішення виконавчого комітету Ковельської міської ради призначена опікуном неповнолітньої ОСОБА_1 В добровільному порядку матеріальної допомоги на утримання неповнолітньої дочки відповідач не надає, тому позивач з посиланням на норми ст. 180, 182 СК України просить стягувати з ОСОБА_3 в її користь аліменти на утримання неповнолітньої ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1 в сумі 3200 гривень щомісячно, починаючи з дня звернення з позовом до суду і до досягнення дитиною повноліття.

Позивач в судове засідання не зявилась, подала суду заяву про розгляд справи у її відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить позов задовольнити.

Судове засідання за участю відповідача, яке мало відбутись 01.03.2019 в режимі відеоконференції не відбулось, оскільки відповідач, який відбував покарання у виді позбавлення волі в Дрогобицькій ВК № 40 Львівської області звільнений умовно-достроково.

Оскільки розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, тому відповідно до ч.2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Суд, дослідивши матеріали цивільної справи, приходить до висновку, що позов підставний та підлягає до задоволення частково.

Відповідач ОСОБА_3 є батьком неповнолітньої ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, що стверджується копією свідоцтва про народження (а.с.9).

Судом встановлено, що ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1 є дитиною, позбавленою батьківського піклування, оскільки мати неповнолітньої ОСОБА_4 померла 27.11.2010, а батько ОСОБА_3 відбуває покарання в місцях позбавлення волі.

З копії рішення виконавчого комітету Ковельської міської ради № 75 від 10.02.2011 «Про призначення опікуна над дитиною» вбачається, що ОСОБА_2 призначена опікуном над малолітньою онукою ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, на період перебування батька дитини в місцях позбавлення волі (а.с.7).

Одним із основних прав дитини є право на утримання, яке кореспондується з конституційним обовязком батьків утримувати дітей до їх повноліття та знайшло своє закріплення в Сімейному кодексі України.

Стягнення аліментів на утримання дитини є одним із способів захисту інтересів дитини, забезпечення одержання нею коштів, необхідних для її життєдіяльності.

Відповідно до ст.180 Сімейного кодексу України батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Статтею 181 Сімейного кодексу України визначено, що способи виконання батьками обов'язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

Судом встановлено, що неповнолітня ОСОБА_1 проживає з опікуном ОСОБА_2 та перебуває на її утриманні.

Згідно ст.182 Сімейного кодексу України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоровя та матеріальне становище дитини; стан здоровя та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Суд не обмежується розміром заробітку (доходу) платника аліментів у разі встановлення наявності у нього витрат, що перевищують його заробіток (дохід), і щодо яких таким платником аліментів не доведено джерело походження коштів для їх оплати.

Законом України «Про Державний бюджет України на 2019 рік» встановлено прожитковий мінімум для дітей віком від 6 до 18 років: з 1 січня 2019 року - 2027 гривень, з 1 липня - 2118 гривень, з 1 грудня - 2218 гривень.

Поряд з тим, суд вважає, що позивачем не доведено здатність відповідача сплачувати аліменти на утримання неповнолітньої дочки в сумі 3200 гривень щомісячно, чим не виконано вимоги ст. 12 ЦПК України, відповідно до якої кожна сторона зобовязана довести обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог.

Відповідно до ч. 9 ст. 7 СК України, сімейні відносини регулюються на засадах справедливості, добросовісності та розумності, відповідно до моральних засад суспільства.

Суд вважає, що оскільки відповідач є собою працездатного віку, має задовільний стан здоровя, оскільки не довів протилежне, а тому цілком може та зобовязаний надавати своїй дочці матеріальну допомогу.

При визначенні розміру аліментів суд враховує матеріальне становище відповідача, величину прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку встановленого законодавством, а також положення ст. 180 СК України, відповідно до якої батько зобовязаний утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

За вказаних обставин, суд вважає необхідним стягувати з відповідача аліменти на утримання неповнолітньої дочки в сумі 1200 гривень щомісячно. Такий визначений судом розмір аліментів буде відповідати принципам справедливості і розумності відповідно до загальних засад регулювання сімейних відносин, закріплених у ст. 7 СК України.

Згідно з п.1 ч.1 ст. 430 ЦПК України, суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць.

Частиною 2 ст. 184 СК України визначено, що розмір аліментів, визначений судом у твердій грошовій сумі, підлягає індексації відповідно до закону.

Оскільки, спеціального закону про індексацію аліментів не прийнято, а в Україні діє Закон України «Про індексацію грошових доходів населення», то розмір аліментів, визначений судом у твердій грошовій сумі, на підставі ч. 2 ст. 184 СК України підлягає індексації в порядку, передбаченому Законом України «Про індексацію грошових доходів населення».

Таким чином обовязок проведення індексації розміру аліментів, який визначений судом у твердій грошовій сумі, прямо передбачений законом, а саме, положеннями ст. 184 СК України, що зобовязує державного виконавця проводити таку індексацію автоматично, тобто без додаткового судового рішення.

Оскільки позивач звільнена від сплати судового збору, тому у відповідності до ч.6 ст. 141 ЦПК України з відповідача в дохід держави слід стягнути судовий збір в сумі 704,8 грн., встановлений Законом України «Про судовий збір» від 08.07.2011 року № 3674-VІ з урахуванням ставок судового збору станом на 01.01.2018.

Керуючись ст. ст. 12-13, 19, 141, 258-259, 265, 280-282, 430 ЦПК України, на підставі ст.ст. 180, 181, 182, 184 Сімейного кодексу України, суд, -

У Х В А Л И В:

Позов задовольнити частково.

Стягувати з ОСОБА_3 (ІНФОРМАЦІЯ_2, уродженця ІНФОРМАЦІЯ_3) в користь ОСОБА_5 ( 30.08.1949 р.н, паспорт серії АС 689677 виданий Ковельським МРВ УМВС України у Волинській області, і.н.) аліменти на утримання неповнолітньої дитини ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_4 в розмірі по 1200 (одна тисяча двісті) гривень щомісячно, починаючи з 04.09.2018 року до досягнення дитиною повноліття.

Рішення суду в межах суми платежу аліментів за один місяць слід допустити до негайного виконання.

Стягнути з ОСОБА_3 (10.04.1981 р.н.) в користь держави судовий збір в сумі 704 (сімсот чотири) гривні 80 копійок.

Рішення суду може бути оскаржене безпосередньо до Волинського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Відповідно до підпункту 15.5 пункту 1 Розділу ХІІІ «Перехідні положення» Цивільного процесуального кодексу України до початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються учасниками справи через Ковельський міськрайонний суд Волинської області.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення суду виготовлено та підписано 11.03.2019.

Головуючий:ОСОБА_6