Справа № 464/2005/19
пр.№ 2/464/1044/19
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04.10.2019 Сихівський районний суд міста Львова

у складі: головуючого - судді Дулебка Н.І.,

секретар судового засідання - Кравс С.В.,

за участі: представника позивача - ОСОБА_1 ,

представника відповідача - ОСОБА_9.,

третьої особи - ОСОБА_2 ,

представника третьої особи - ОСОБА_10,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Львові цивільну справу за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_5 , за участі третьої особи - ОСОБА_2 , про відшкодування шкоди, -

встановив:

Позивач ОСОБА_4 звернувся до суду з позовом до відповідача ОСОБА_5 про відшкодування моральної шкоди. Позов обґрунтовано тим, що 04.11.2017 о 6.00 год. у м.Львові на вул. Наукова, 51 відбулася дорожньо-транспортна пригода, під час якої автобус марки «Isuzu MD 27L», р.н. НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_2 , здійснив наїзд на пішохода ОСОБА_6 , 1959 р.н., який 18.11.2017 від отриманих травм помер у лікарні. Вказаний транспортний засіб належить відповідачу ОСОБА_5 , з яким ОСОБА_7 перебував у трудових відносинах. Внаслідок ДТП позивачеві заподіяна моральна шкода, яка полягає у тому, що ОСОБА_6 був позивачеві батьком і другом, взірцем, саме йому завдячує освітою, здоров`ям, становищем в суспільстві, підтримував сина фінансово. ОСОБА_6 працював енергетиком, користувався значним авторитетом в суспільстві та позивач ОСОБА_4 ним пишався. Після смерті батька позивач втратив відчуття часу та простору, не міг їсти і спати, досі не може знайти спокою, відчуття безповоротної втрати не дають йому жити. Розмір моральної шкоди визначено з урахуванням страждань, які позивач переніс та нестиме в майбутньому. Вважає, що розмір такого відшкодування, згідно з розрахунком, наведеним у позовній заяві, становить 518830 грн. Проте, 04.03.2019 на замовлення позивача експертом КЗ ЛОР «Львівська обласна клінічна психіатрична лікарня» складено висновок, згідно з яким розмір моральної шкоди оцінено у 234380 грн. Вказану суму позивач зменшив на суму страхового відшкодування, що становить 9600 грн., та таким чином розмір відшкодування моральної шкоди, який необхідно стягнути з відповідача ОСОБА_5 , на думку позивача, повинен становити 224780 грн. Крім цього, просив суд стягнути з відповідача судові витрати, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 17500 грн та витрати, пов`язані із залученням експерта та проведенням експертизи, у розмірі 10434,83 грн.

Представник позивача ОСОБА_1. в судовому засіданні позов підтримав з підстав, що викладені у позовній заяві. Також зазначив, що умислу в діях ОСОБА_6 на момент ДТП не було, а також не мало місце завдання шкоди внаслідок непереборної сили, у зв`язку з чим відшкодування моральної шкоди покладається на власника джерела підвищеної небезпеки. Необережність ОСОБА_6 не є підставою для звільнення від відповідальності власника джерела підвищеної небезпеки. Крім цього, пояснив, що експерту для надання висновку судової психологічної експертизи та кращого розуміння ситуації надавався проект позовної заяви, в якому були зазначені обставини дорожньо-транспортної пригоди та обґрунтування заподіяння позивачеві моральної шкоди, та таку інформацію експертом враховано разом з іншими дослідженими в ході експертизи обставинами. Просив суд позов задовольнити.

Відповідач ОСОБА_5 позов не визнав з підстав, викладених у відзиві від 04.06.2019 (а.с.64-66), заяві свідка від 16.09.2019 (а.с.128) тазі згоди допитаний в судовому засіданні як свідок. Серед іншого вказав, що ОСОБА_2 станом на 04.11.2017 перебував з ним у трудових відносинах на підставі договору, зареєстрованого в органах податкової служби. Здійснюючи перевезення людей 04.11.2017 о 06.00 год автобусом марки «Isuzu MD 27L», р.н. НОМЕР_1 , ОСОБА_2 виконував трудові обов`язки та здійснював перевезення працівників підприємства «Нова пошта» за маршрутом «пр. Червоної Калини - вул. Трускавецька». Просив суд у задоволенні позову відмовити.

Представник відповідача ОСОБА_9 позов не визнав з підстав, викладених у відзиві від 04.06.2019 (а.с.64-66). Зокрема, представник відповідача вважає, що у висновку судової психологічної експертизи наявні численні суперечності та недоліки, які детально викладені у відзиві. Вважає, що такий висновок не відповідає інструкції, у висновку безпідставно зазначено, що ОСОБА_4 є потерпілим у кримінальному провадженні, не вказано кількість аркушів акта експертизи, зазначено, що експертиза призначена на підставі постанови Сихівського районного суду м. Львова, а також незрозуміло, яку саме позовну заяву досліджував експерт. Крім цього, стороні відповідача незрозуміло, яку саме методику та яку техніку при проведенні експертизи застосовував експерт. Підтвердив, що власником автобуса марки «Isuzu MD 27L», р.н. НОМЕР_1 . є відповідач ОСОБА_5 , третя особа ОСОБА_2 на момент ДТП перевозив вказаним транспортним засобом персонал одного з підприємств. Просив суд у задоволенні відмовити.

Третя особа ОСОБА_2 та представник третьої особи ОСОБА_10 позов не визнали з підстав, викладених у письмових поясненнях від 16.09.2019 (а.с.122-124). Також зазначили, що висновок судової психологічної експертизи не відповідає інструкції та фактично підтримали думку представника відповідача щодо недоліків такого висновку. Третя особа ОСОБА_2 додатково зазначив, що протягом одного тижня на підставі цивільно-правового договору працював водієм у ОСОБА_5 та 04.11.2017 перевозив працівників підприємства «Нова пошта» на роботу. Вважає, що відсутні підстави для стягнення з відповідача ОСОБА_5 або з нього відшкодування шкоди на користь ОСОБА_4 , у зв`язку з тим, що пішохід ОСОБА_6 порушив правила дорожнього руху та відповідне кримінальне провадження у зв`язку з цим закрите. Просили суд у задоволенні позову відмовити.

Заслухавши пояснення учасників розгляду, дослідивши та оцінивши докази у справі в їх сукупності, суд дійшов висновку, що позов необхідно задовольнити частково з таких підстав.

Встановлено, що відповідач ОСОБА_5 є власником автобуса марки «Isuzu MD 27L», р.н. НОМЕР_1 , та 04.11.2017 відбулася дорожньо-транспортна пригода, під час якої вказаний автобус під керуванням третьої особи ОСОБА_2 здійснив наїзд на пішохода ОСОБА_6 , 1959 р.н.

Відповідно до трудового договору від 31.10.2017, укладеного між ФОП ОСОБА_5 та ОСОБА_2 , останній зобов`язався виконувати обов`язки водія. Договір укладено безстроково, час виконання робіт встановлено з 05.00 до 08.00, з 20.00 до 24.00. Вихідні дні - неділя та святкові дні (а.с.125).

Положеннями ст. 1167 ЦК України визначено, що моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини. Моральна шкода відшкодовується незалежно від вини органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим, органу місцевого самоврядування, фізичної або юридичної особи, яка її завдала, зокрема, якщо шкоди завдано каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю фізичної особи внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки.

Частиною 2 ст. 1168 ЦК України передбачено, що моральна шкода, завдана смертю фізичної особи, відшкодовується її чоловікові (дружині), батькам (усиновлювачам), дітям (усиновленим), а також особам, які проживали з нею однією сім`єю.

Відповідно до ч. 1 ст. 1172 ЦК України, юридична або фізична особа відшкодовує шкоду, завдану їхнім працівником під час виконання ним своїх трудових (службових) обов`язків.

Згідно з ч.5 ст. 1187 ЦК України, особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, відповідає за завдану шкоду, якщо вона не доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого.

З позовної заяви ОСОБА_4 та пояснень представника позивача встановлено, що внаслідок дорожньо-транспортної пригоди позивачеві завдано моральну шкоду, що полягає у тому, що ОСОБА_6 , 1959 р.н., був йому батьком і другом, взірцем, саме йому завдячує освітою, здоров`ям, становищем в суспільстві, підтримував сина фінансово. ОСОБА_6 працював енергетиком, користувався значним авторитетом в суспільстві та позивач ОСОБА_4 ним пишався. Після смерті батька позивач втратив відчуття часу та простору, не міг їсти і спати, досі не може знайти спокою, відчуття безповоротної втрати не дають йому жити.

Згідно з висновком амбулаторної судової психологічної експертизи №03/к від 04.03.2019, складеного експертом Комунального закладу ЛОР «Львівська обласна клінічна психіатрична лікарня», наявність психотравмуюючих факторів обґрунтовують виникнення моральної шкоди у ОСОБА_4 внаслідок: нервового (психічного) стресу; сильного психологічного та фізичного дискомфорту при зіткненні із будь-якими натяками, що символізують чи нагадують про обставини втрати батька; погіршення психофізіологічного й психоемоційного стану; вплив цих порушень у соціально-побутовій сфері. Матеріальний еквівалент моральної шкоди, заподіяної ОСОБА_4 склав 234380 грн. Ця сума включає компенсацію за перенесені ним моральні страждання, а також вартість коригувальних заходів, спрямованих на нормалізацію його психічного та психологічного стану (а.с.5-8).

Експерт ОСОБА_11 , яка є атестованим судовим експертом, будучи попередженою про кримінальну відповідальність за ст. 384 КК України, в судовому засіданні вищевказаний висновок підтримала повністю та додатково роз`яснила, що методики проведення психологічної експертизи в Україні на цей час немає, у зв`язку з чим користувалася міжнародною практикою, що не суперечить чинному законодавству України. Не заперечила, що у висновку наявні недоліки щодо оформлення такого, оскільки текст набирався секретарем з врахуванням існуючого бланку для судових експертиз, що не вплинуло на зміст його дослідницької частини та висновку. Також вказала, що використовувала певні комп`ютерні програми з запитаннями для ОСОБА_4 , що лише технічно пришвидшило її роботу. Однак, усі відповіді на запитання аналізувала самостійно та з ОСОБА_4 спілкувалася кілька разів. Також вказала, що ознайомлювалася з наданим їй проектом позовної заяви, але на висновок вплинуло безпосереднє дослідження ОСОБА_4 Вартість експертизи визначила відповідна комісія.

Згідно зі ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами, висновками експертів, показаннями свідків.

Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (ч.1 ст. 77 ЦПК України).

Відповідно до ч. 3 ст. 12, ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Враховуючи наведені вище норми ЦПК України а також те, що висновок експертизи№03/к від 04.03.2019 щодо розміру морального відшкодування є одним із доказів у справі, стосується предмету доказування, оскільки таким визначено матеріальний еквівалент глибини моральних страждань позивача, які останній зазнав внаслідок смерті батька, а інших доказів на спростування визначеного експертом розміру морального відшкодування за встановлених обставин справи стороною відповідача не надано, такий висновок є належним доказом у справі. При цьому, виявлені недоліки щодо його змісту не вплинули на обґрунтованість дослідницької частини та висновки.

При визначення розміру відшкодування моральної шкоди, яке необхідно стягнути з відповідача на користь позивача, судом враховано наступне.

Згідно з положеннями ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її права. Моральна шкода може полягати, зокрема, у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо членів її сім`ї чи близьких родичів. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Відповідно до роз`яснень, викладених у Постанові Пленуму Верховного Суду України № 4 від 31.03.1995 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб.

Відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння. Суд, зокрема, повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяли, в якій грошовій сумі, чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору.

За моральну (немайнову) шкоду, заподіяну працівником під час виконання трудових обов`язків, відповідальність несе організація з якою цей працівник перебуває у трудових відносинах, а останній відповідає перед нею в порядку регресу (статті 130, 132-134 КЗпП, якщо спеціальною нормою закону не встановлено іншого (наприклад, ст.47 Закону України "Про телебачення і радіомовлення".

Розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості.

Відповідно до постанови слідчого ВРЗуСТ СУ ГУНП у Львівській області від 11.08.2018, кримінальне провадження, внесене до ЄРДР за №0003571 від 04.11.2017, закрите у зв`язку з відсутністю в діянні складу кримінального правопорушення. В ході досудового розслідування встановлено, що 04.11.2017 приблизно о 06.00 год у м. Львові на вул. Наукова, 51 відбулась дорожньо-транспортна пригода (наїзд на пішохода) за участі автобуса марки «Isuzu MD 27L», р.н. НОМЕР_1 , під керуванням водія ОСОБА_2 , та пішохода ОСОБА_6 . В результаті ОСОБА_6 отримав тілесні ушкодження, від яких останній помер. Причиною настання ДТП, з технічної точки зору, була та обставина, що водій не мав технічної можливості уникнути наїзду на пішохода шляхом своєчасного застосування гальмування, а також факт створення небезпеки для руху водієві внаслідок виходу пішохода за регульованим пішохідним переходом при увімкненому заборонному (червоному) сигналі на пішохідному світлофорі (а.с.9-10).

Згідно з висновком амбулаторної судової психологічної експертизи №03/к від 04.03.2019, експерт не може дати стверджувальну відповідь про те, ким саме нанесена моральна шкода, хто повинен її компенсувати, оскільки це не входить в його компетенцію (а.с.8).

Суд дійшов висновку, що моральна шкода, завдана позивачу ОСОБА_4 , спричинена внаслідок діяльності, що є джерелом підвищеної небезпеки, а також перебуває у взаємозв`язку з поведінкою ОСОБА_6 , який порушив Правила дорожнього руху, а саме, здійснював рух поза регульованим пішохідним переходом при увімкненому заборонному (червоному) сигналі на пішохідному світлофорі.

Враховуючи усі вищевказані обставини у сукупності, а також засади розумності та справедливості, розмір відшкодування завданої позивачу моральної шкоди, спричиненої діяльністю, що є джерелом підвищеної небезпеки, на переконання суду, повинен становити 60000 грн. У зв`язку з відшкодуванням ПрАТ «Страхова компанія «Княжа» родичам ОСОБА_6 моральної шкоди у розмірі 9600 грн., які отримала для позивача ОСОБА_4 його мати ОСОБА_12 (а.с. 2, 11), з відповідача ОСОБА_5 на користь позивача ОСОБА_4 необхідно стягнути відшкодування моральної шкоди у розмірі 50400 грн.

Враховуючи часткове задоволення позовних вимог, з відповідача на користь позивача необхідно стягнути судові витрати пропорційно розміру задоволених позовних вимог, а саме: витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 3850 грн, витрати, пов`язані із залученням експерта та проведенням експертизи у розмірі 2295,66 грн (а.с. 40-42, 129-132).

Крім цього, зі ОСОБА_5 на користь держави необхідно стягнути судовий збір у розмірі 768,40 грн.

Керуючись статтями 23, 1167, 1168, 1172, 1187 ЦК України, статтями 12, 76, 77, 81, 89, 141, 263 - 265 ЦПК України, суд, -

ухвалив:

Позов задовольнити частково.

Стягнути зі ОСОБА_5 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , АДРЕСА_1 ) на користь ОСОБА_4 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_3 , АДРЕСА_2 ) відшкодування моральної шкоди у розмірі 50400 (п`ятдесят тисяч чотириста) гривень, витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 3850 грн, витрати, пов`язані із залученням експерта та проведенням експертизи у розмірі 2295,66 грн, а всього 56545 (п`ятдесят шість тисяч п`ятсот сорок п`ять) гривень 66 (шістдесят шість) копійок.

У задоволенні решти позовних вимог - відмовити.

Стягнути зі ОСОБА_5 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , АДРЕСА_1 ) на користь держави судовий збір у розмірі 768 (сімсот шістдесят вісім) гривень 40 (сорок) копійок.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Львівського апеляційного суду через Сихівський районний суд м.Львова протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 11.10.2019.

Головуючий Дулебко Н.І.