ХЕРСОНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 жовтня 2019 року м. Херсон

справа № 648/3468/18

провадження № 22-ц/819/1462/19

Херсонський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого (суддя-доповідач)Пузанової Л.В.,
суддів:Склярської І.В.,
Чорної Т.Г.,
секретарГеленко А.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Херсоні апеляційну скаргу ОСОБА_1 , діючої в інтересах ОСОБА_2 , на заочне рішення Білозерського районного суду Херсонської області у складі судді Сокирко Л.М. від 12 лютого 2018 року в справі за позовом Приватного акціонерного товариства «Енергопостачальна компанія «Херсонобленерго», правонаступником якого є Акціонерне товариство «Херсонобленерго», до ОСОБА_2 про стягнення вартості електричної енергії,

встановив:

В листопаді 2017 року Приватне акціонерне товариство «ЕК`Херсонобленерго», в послідуючому перейменоване на Акціонерне товариство «Херсонобленерго», звернулося до суду з позовом до ОСОБА_2 про стягнення вартості електричної енергії, необлікованої внаслідок порушення споживачами правил користування електричною енергією.

В обґрунтування позовних вимог зазначило, що 26 квітня 2017 року працівниками енергопостачальника був проведений рейд за адресою: АДРЕСА_1 , та виявлено факт безоблікового користування електричною енергією, а саме: самовільне підключення з порушенням схеми обліку шляхом підключення фазного та нульового проводів з ввідного дооблікового кабелю в підвальному приміщенні. Таким чином електроенергія в будинку споживалася, але приладом обліку не враховувалася, що є порушенням Правил користування електричною енергією для населення.

Зазначене порушення зафіксовано у акті за №230937 від 26.04.2017 року, на підставі якого та відповідно до Методики визначення обсягу та вартості електричної енергії, не облікованої внаслідок порушення споживачами ПКЕЕн, затвердженої постановою НКРЕ України від 4 травня 2006 року №562 (із змінами та доповненнями), був здійснений розрахунок вартості недооблікованої електричної енергії на суму 19 402, 69грн.

Оскільки відповідач в добровільному порядку вартість не облікованої електричної енергії не відшкодував, позивач просив суд стягнути з нього на користь товариства 19 402грн 69коп. та судові витрати.

Заочним р ішенням суду від 12 лютого 2018 року позов задоволено. Суд вирішив питання щодо розподілу судових витрат.

Ухвалою від 31 липня 2019 року суд заяву ОСОБА_1 , діючої в інтересах ОСОБА_2 як його опікун, про перегляд заочного рішення залишив без задоволення.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 , діючи в інтересах відповідача як його законний представник (опікун), просить рішення суду скасувати і ухвалити нове судове рішення про відмову у задоволенні позову за його необґрунтованістю.

Скарга мотивована тим, що відповідач, який є її сином, має тяжкий психічний розлад, що позбавляє його здатності адекватно усвідомлювати оточуючу дійсність і свою поведінку. Їхнім зареєстрованим місцем проживання є АДРЕСА_2 , однак під час загострення хвороби син без погодження з нею почав проживати в селі Ромашкове Білозерського району Херсонської області та надав притулок невідомим особам, які, проживаючи в будинку, самостійно втрутились у мережі електропостачання.

Рішенням Херсонського міського суду Херсонської області від 31 травня 2019 року, яке набрало законної сили, ОСОБА_2 визнано недієздатним, а її призначено над ним опікуном.

Скаржник вказує на те, що суд не встановив особу відповідача та здійснив з нього стягнення на користь позивача як з правоздатної та дієздатної особи, в той час, як ОСОБА_2 виявляє ознаки недоумства і за своїм психічним станом не міг розуміти значення своїх дій та керувати ними, а також усвідомлювати та надавати належну оцінку викликам до суду, здійснювати захист своїх прав та інтересів у порядку, визначеному нормами процесуального права, а також сприймати зміст ухваленого щодо нього судового рішення.

Вважає, що за вказаних умов ОСОБА_2 не може нести цивільно-правову відповідальність за складеним представниками енергопостачальника документами (актом про порушення ПКЕЕн №230937 від 26.04.2017року, протоколом №112 від 25.09.2017 року комісії ХМВЕ) та за позовом ПАТ ЕК «Херсонобленерго».

У письмовому відзиві на апеляційну скаргу Акціонерне товариство «Херсонобленерго» доводи скарги не визнало, зазначивши, що підстави для застосування норм матеріального права, які регулюють відшкодування шкоди, завданої недієздатною особою, відсутні, оскільки як на час встановлення факту порушення Правил користування електричною енергією для населення, так і на час ухвалення судового рішення ОСОБА_2 в установленому законом порядку недієздатним визнаний не був.

Заслухавши доповідача, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах, визначених статтею 367 ЦПК України, апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ зробив висновок про те, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

Рішення суду мотивоване тим, що відповідач споживав електричну енергію, яка постачалася позивачем в будинок АДРЕСА_1 , без укладення договору з енергопостачальником, а тому правовідносини сторін повинні регулюватися статтею 1166 ЦК України.

При цьому суд врахував, що акт про порушення Правил користування електричною енергією та дії представників енергопостачальника відповідачем не оскаржені, а доказів про свою невинуватість у завданні шкоди позивачу при наведених ним обставинах не надано.

В процесі розгляду справи суд встановив, що 26 квітня 2017 року представники постачальника електричної енергії, яким є позивач, здійснили перевірку дотримання споживачем Правил користування електричною енергією для населення в житловому будинку АДРЕСА_1 .

Перевіркою було встановлено, що споживач при користуванні електричною енергією порушив пункти 9, 42, 48 Правил користування електричною енергією для населення, а саме: допустив самовільне підключення до мережі енергопостачальника з порушенням схеми обліку; підключення фазного та нульового проводів з ввідного дооблікового кабелю в підвальному приміщенні.

Про наведене порушення був складений акт №230937, із якого вбачається, що перевірка проводилася у присутності ОСОБА_2 , який відмовився підписувати акт без будь-яких застережень щодо його змісту та який, з його слів, в акті зазначений як син особи, на яку відкритий особовий рахунок № НОМЕР_1 (а.с.7).

Відповідно до виписок із особового рахунку № НОМЕР_1 він відкритий на ім`я ОСОБА_1 (а.с.8-9).

ОСОБА_1 та ОСОБА_2 були запрошені для участі в засіданні комісії ХМВЕ по розгляду актів про порушення ПКЕЕн, однак згідно із витягом з протоколу засідання комісії ХМВЕ №60 від 29.05.2017року акт №230937 від 26.04.2017 року, особовий рахунок 2252197, розглянуто без присутності споживача.

Визначення обсягу та вартості електричної енергії, не облікованої внаслідок порушення, зазначеного у наведеному вище акті проведено згідно із пунктом 3.1(5) Методики визначення обсягу та вартості електричної енергії, не облікованої внаслідок порушення споживачами ПКЕЕн, затвердженої постановою НКРЕ України від 04.05.2006 року №562, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 04.07.2006 року за №782/12656 (з послідуючими змінами та доповненнями). Сума нарахування по акту №230937 склала 19 402,69грн (а.с.3-5).

Суд встановив, і цей факт сторони визнають та не спростовують, що ОСОБА_2 не є власником житлового будинку АДРЕСА_1 .

Відповідно до вимог статті 26 Закону України «Про електроенергетику», в редакції, що діяла на час виникнення спірних правовідносин, споживання енергії можливе лише на підставі договору з енергопостачальником.

Споживач енергії зобов`язаний додержуватися вимог нормативно-технічних документів та договору про постачання енергії.

Споживач енергії несе відповідальність за порушення умов договору з енергопостачальником та правил користування електричною та тепловою енергією і виконання приписів державних інспекцій з енергетичного нагляду за режимами споживання електричної та теплової енергії згідно із законодавством України. Правила користування електричною та тепловою енергією для населення затверджуються Кабінетом Міністрів України.

Статтею 1 Закону України «Про електроенергетику», в редакції, що діяла на час виникнення спірних правовідносин, визначено значення термінів, які вживаються в цьому Законі, серед яких споживачі енергії - це суб`єкти господарської діяльності та фізичні особи, що використовують енергію для власних потреб на підставі договору про її продаж та купівлю.

Відповідно до Правил користування електричною енергією для населення, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 26 липня 1999 року № 1357 з послідуючими змінами, в редакції, що діяла на час виникнення спірних правовідносин, об`єктом побутового споживача є житловий будинок (частина будинку), квартира або будівля, які розміщені за однією адресою та належать одній фізичній особі або декільком фізичним особам на правах власності або користування.

Споживання електричної енергії здійснюється на підставі договору про користування електричною енергією між побутовим споживачем і електропостачальником, що розробляється енергопостачальником згідно з Типовим договором про користування електричною енергією і укладається на три роки з послідуючим продовженням за певних умов.

У разі прийняття рішення про припинення користування електричною енергією побутовий споживач не пізніше ніж за сім робочих днів подає електропостачальнику письмову заяву про розірвання договору, в якій зазначає день припинення електропостачання на об`єкт побутового споживача. У зазначений у заяві день представник електропостачальника разом із побутовим споживачем проводить контрольний огляд вузла обліку та здійснює відключення електроустановок об`єкта побутового споживача від електричних мереж та вживає заходів для запобігання самовільному підключенню.

Для споживання електроенергії новий наймач (власник) квартири або іншого об`єкта повинен звернутися до енергопостачальника для укладення договору про користування електричною енергією. Після чого енергопостачальник протягом 3 днів у містах та 7 днів у сільській місцевості підключає квартиру або об`єкт побутового споживача до електропостачання (пункти 6-7 Правил).

Аналіз наведених актів цивільного законодавства дає підстави зробити висновок про те, що споживання електричної енергії може відбуватися на підставі договору, укладеного з енергопостачальником лише власником або наймачем об`єкта побутового споживача.

Саме на власника або наймача об`єкта побутового споживача покладено обов`язок звернутися до енергопостачальника для укладення договору про користування електричною енергією, в тому числі і у випадку набуття ним права власності чи права користування об`єктом побутового споживача уже підключеним до електропостачання попереднім власником чи наймачем.

Саме власник або наймач, що перебуває у договірних відносинах із енергопостачальником, несе відповідальність за порушення правил користування електроенергією і саме власник або наймач є відповідальною особою за збитки, завдані енергопостачальнику в результаті безоблікового використання електроенергії, що подається у належні йому на праві власності чи користування об`єкти побутового споживача.

У спірних правовідносинах об`єктом побутового споживача є житловий будинок, розташований в АДРЕСА_1 , власником якого є ОСОБА_1 , яка не повідомляла енергопостачальника про припинення користування електричною енергією та не зверталася до нього із заявою про розірвання договору.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 зазначила про те, що її син- ОСОБА_2 почав проживати у наведеному вище будинку без погодження з нею, а його та її зареєстрованим місцем проживання є АДРЕСА_2 .

Отже, враховуючи встановлені судом обставини справи та норми матеріального права, які регулюють відносини, що виникають із договору про постачання електричної енергії побутовим споживачам, колегія суддів дійшла висновку про те, що ОСОБА_2 не є особою, відповідальною за безоблікове користування електроенергією у спірних правовідносинах, а стаття 1166 ЦК України ці відносини не регулює та застосована судом помилково.

За теоретичним визначенням відповідач - це особа, яка має безпосередній зв`язок зі спірними матеріальними відносинами та, на думку позивача, порушила, не визнала або оспорила його права, свободи чи інтереси і тому притягується до участі у цивільній справі для відповіді за пред`явленими вимогами.

Частинами першою та другою статті 51 ЦПК України передбачено, що суд першої інстанції має право за клопотанням позивача до закінчення підготовчого провадження, а у разі розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження - до початку першого судового засідання залучити до участі у ній співвідповідача, а якщо позов подано не до тієї особи, яка повинна відповідати за позовом у ці ж строки за клопотанням позивача замінює первісного відповідача належним відповідачем, не закриваючи провадження у справі.

Отже, саме на позивача покладено обов`язок визначати відповідача у справі. При цьому суд під час розгляду справи має виходити із складу осіб, які залучені до участі в справі позивачем. У разі пред`явлення позову до частини відповідачів, суд не вправі зі своєї ініціативи і без згоди позивача залучати інших відповідачів до участі в справі як співвідповідачів та повинен вирішити справу за тим позовом, що пред`явлений, і відносно тих відповідачів, які зазначені в ньому.

Якщо позивач не заявляє клопотання про заміну неналежного відповідача (або залучення інших співвідповідачів в окремих справах згідно зі специфікою спірних правовідносин), суд відмовляє у задоволенні позову.

Відповідно до положень статті 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, в той час, як суд, зберігаючи об`єктивність і неупередженість, зокрема роз`яснює у випадку необхідності учасникам судового процесу їхні процесуальні права та обов`язки, наслідки вчинення або невчинення процесуальних дій.

Всупереч наведеним нормам процесуального права суд першої інстанції не сприяв всебічному і повному з`ясуванню обставин справи, не визначився із складом осіб, які повинні брати участь у справі, не з`ясував, хто є власником житлового будинку АДРЕСА_1 та дійшов до неправильного висновку, що ОСОБА_2 є належним відповідачем за пред`явленим ПрАТ «ЕК» Херсонобленерго», в послідуючому перейменованим на АТ «Херсонобленерго», позовом.

Враховуючи, що в силу статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції не має повноважень здійснювати процесуальні дії щодо заміни неналежного відповідача чи залучення до участі у справі співвідповідача навіть за клопотанням позивача, колегія суддів вважає, що ухвалене судом рішення підлягає скасуванню із ухваленням нового рішення про відмову у задоволенні позову як пред`явленого до неналежного відповідача.

При цьому колегія суддів вважає за необхідне зазначити, що рішення апеляційного суду про відмову у задоволенні позову з підстав його пред`явлення до неналежного відповідача не перешкоджає позивачу захистити свої права шляхом пред`явлення у встановленому законом порядку цього позову до належного відповідача.

Зважаючи на зазначене, колегія суддів не наводить мотивів прийняття або відхилення кожного аргументу, викладеного учасниками справи в апеляційній скарзі та відзиві на апеляційну скаргу, які стосуються підстав та предмета позову по суті заявлених позивачем вимог.

На підставі викладеного, керуючись статтями 367, 374, 376 ЦПК України, суд

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , діючої в інтересах ОСОБА_2 , частково задовольнити.

Заочне рішення Білозерського районного суду Херсонської області від 12 лютого 2018 року скасувати та ухвалити нове судове рішення.

У задоволенні позову Приватного акціонерного товариства «Енергопостачальна компанія «Херсонобленерго», правонаступником якого є Акціонерне товариство «Херсонобленерго», до ОСОБА_2 про стягнення вартості електричної енергії відмовити.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення до Верховного Суду шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий Л.В. Пузанова

Судді: І.В. Склярська

Т.Г. Чорна

Повний текст постанови складено 09 жовтня 2019 року

Суддя Л.В. Пузанова