Справа № 464/6498/18
пр.№ 2/464/279/19
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11.02.2019 року

Сихівський районний суд м. Львова

в складі: головуючої -судді Бойко О.М.

секретар судового засідання Комарницька Р.В.

з участю представника позивача ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням,

в с т а н о в и в :

позивач звернулась до суду з позовом, в якому просить визнати відповідача таким, що втратила право користування квартирою №12 в будинку №18 по вул.Г.Хоткевича у м.Львові. В обґрунтування позовних вимог покликається на те, що вона є власником квартири АДРЕСА_1 У вказаній квартирі, окрім неї, зареєстровані: син ОСОБА_4, донька ОСОБА_5 та мати ОСОБА_3 Проте відповідач ОСОБА_3 відсутня за місцем реєстрації майже 3 роки, про що складені відповідні акти ЛКП «Житловик-С»; вона не бере участі в оплаті комунальних послуг, проведенні ремонтних робіт, її особистих речей в квартирі немає. У звязку з тим, що відповідач зареєстрована у квартирі, але в такій не проживає, вона, як власник майна, позбавлена можливості в повній мірі користуватись та розпоряджатись нею, а тому просить усунути перешкоди у здійсненні нею права власності шляхом визнання відповідача такою, що втратила право користування вказаним житлом.

У судовому засіданні представник позивача позов підтримав, надав пояснення аналогічні змісту такого, просив позов задоволити, не заперечив проти заочного розгляду справи.

Відповідач у судове засідання повторно не зявилась, хоча згідно з ст.130 ЦПК України належним чином повідомлялась про час та місце розгляду справи, а тому відповідно до ст.280 ЦПК України суд вважає за можливе розглядати справу заочно у її відсутності на підставі наявних у справі доказів.

Заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позов підлягає до задоволення з таких підстав.

Відповідно до ст.ст. 316, 317, 319, 391 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Власникові належить право володіння, користування та розпорядження своїм майном, яке він здійснює на власний розсуд. Гарантуючи захист права власності, закон надає власнику майна право вимагати усунення перешкод у здійснені ним права користування та розпорядження своїм майном.

Згідно із ст. 156 ЖК Української РСР члени сімї власника будинку (квартири), які проживають разом з ним у будинку (квартирі), що йому належить, користуються жилим приміщенням нарівні з власником будинку (квартири), якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням. Їх право користування жилим приміщенням урегульовано житловим законодавством, згідно яким ніхто не може бути виселений із займаного приміщення або обмежений у праві користування ним інакше як з підстав і в порядку, передбачених законом (ст. 9 ЖК Української РСР).

Відповідно до положень ч. 1 ст. 405 Цивільного кодексу України члени сім'ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником.

Питання втрати членом сімї власника права користування житлом вирішується на підставі ч. 2 ст. 405 ЦК України. Так, даною нормою закону передбачено, що член сімї власника житла втрачає право на користування житлом у разі відсутності його без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником будинку або законом.

Судом встановлено, що позивач ОСОБА_2 є власником квартири АДРЕСА_1, що підтверджується інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 15.02.2016 р.

Згідно з довідкою з місця проживання про склад сімї і прописки №371 від 25.01.2019 р., виданою Львівським комунальним підприємством «Житловик-С», у квартирі АДРЕСА_1, окрім позивача ОСОБА_2, зареєстровані: ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1 (син власника); ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2 (донька власника); ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_3 (мати власника).

Як вбачається з актів ЛКП «Житловик-С» від 26.04.2018 р., 09.07.2018 р. та 26.10.2018 р. відповідач ОСОБА_3 не проживає у ІНФОРМАЦІЯ_4 понад десять років.

Аналізуючи зібрані по справі докази в їх сукупності, встановлено, що відповідач не проживає у спірній квартирі понад встановлений законом строк збереження права користування житлом, поважних причин непроживання чи перешкод їй у користуванні житлом суду не надано, а відтак, суд приходить до висновку про визнання відповідача такою, що втратила право користування квартирою №12 в будинку №18 по вул.Г.Хоткевича у м.Львові.

Окрім цього, відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача в користь позивача слід стягнути витрати, повязані зі сплатою судового збору, в розмірі 704 грн. 80 коп.

На підставі ст. ст. 16, 317, 319, 321, 391, 405 Цивільного Кодексу України та керуючись ст. ст. 12, 13, 81, 89, 130, 137, 141, 263-265, 280-289 Цивільного процесуального кодексу України, суд,

в и р і ш и в :

позов ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням задоволити.

Визнати ОСОБА_3 (ІНФОРМАЦІЯ_3, ІПН НОМЕР_1, місце реєстрації: м.Львів, вул.Г.Хоткевича, 18/12) такою, що втратила право користування квартирою №12 в будинку №18 по вул.Г.Хоткевича у м.Львові.

Стягнути з ОСОБА_3 (ІНФОРМАЦІЯ_3, ІПН НОМЕР_1, місце реєстрації: м.Львів, вул.Г.Хоткевича, 18/12) на користь ОСОБА_2 (ІНФОРМАЦІЯ_5, ІПН НОМЕР_2, місце проживання: ІНФОРМАЦІЯ_6) 704 грн. 80 коп. судового збору.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача про його перегляд, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене відповідачем в загальному порядку, встановленому цим Кодексом. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.

Рішення може бути оскаржене до Львівського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги через Сихівський районний суд м. Львова протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Повний текст рішення виготовлено 18 лютого 2019 року.

Головуюча