Справа № 143/1525/17
Провадження № 22-ц/801/10/2019
Головуючий у суді 1-ї інстанції ОСОБА_1
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 березня 2019 рокуСправа № 143/1525/17м. Вінниця

Вінницький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - Медвецького С.К. (суддя-доповідач),

суддів: Копаничук С.Г., Оніщука В.В.,

учасники справи:

позивач ОСОБА_3,

відповідач ОСОБА_4,

розглянув у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань № 2 цивільну справу № 143/1525/17 за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на рішення Погребищенського районного суду Вінницької області від 14 травня 2018 року, ухвалене у складі судді Бойка А.В. у залі суду, повне судове рішення складено 24 травня 2018 року,

ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст позовних вимог

У листопаді 2017 року ОСОБА_3 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_4, ОСОБА_5 про визнання угоди про розірвання договору дарування будинку недійсною.

Позов обґрунтовано тим, що з липня 2007 року він проживав разом з ОСОБА_5 однією сім?єю як чоловік і жінка без реєстрації шлюбу, вели спільне господарство, мали спільний бюджет.

20 січня 2009 року вони зареєстрували шлюб у відділі реєстрації актів цивільного стану Погребищенського районного управління юстиції Вінницької області, про що у книзі реєстрації шлюбів 20 січня 2009 року зроблено відповідний актовий запис за № 02.

Під час спільного проживання як жінки і чоловіка без реєстрації шлюбу ним та ОСОБА_5 14 серпня 2007 року за спільні кошти придбано будинок з господарськими будівлями та спорудами за № 53 по вул. Н. Присяжнюк в м. Погребище Вінницької області.

За їхньою взаємною домовленістю будинок було зареєстровано на доньку ОСОБА_5 ОСОБА_4, оскільки кожен із них перебував у зареєстрованому шлюбі, але за умови, що у подальшому, після реєстрації ними шлюбу, він буде перереєстрований на когось із них.

08 травня 2009 року йому повідомили, що власником будинку є ОСОБА_5

У 2016 році йому стало відомо, що ОСОБА_4 відчужила придбаний ними будинок на ім?я ОСОБА_5 за договором дарування від 08 травня 2009 року.

На даний час, як стало відомо позивачу, власником будинку є ОСОБА_4 на підставі угоди, укладеної між нею та ОСОБА_5 від 13 червня 2017 року, якою договір дарування житлового будинку від 08 травня 2009 року розірвано.

Указуючи на те, що зазначений житловий будинок є спільною сумісною власністю подружжя, а укладена угода про розірвання договору дарування порушує його право власності на нерухоме майно, просив, з посиланням на ст. ст. 727, 728 ЦК України, визнати недійсною угоду від 13 червня 2017 року про розірвання договору дарування житлового будинку з господарськими будівлями і спорудами № 53 по вул. Н. Присяжнюк в м. Погребище Вінницької області, укладену між ОСОБА_4 та ОСОБА_5, посвідчену державним нотаріусом Погребищенської державної нотаріальної контори Вінницької області ОСОБА_6

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Рішенням Погребищенського районного суду Вінницької області від 14 травня 2018 року у задоволенні позову ОСОБА_3 відмовлено.

Рішення суду першої інстанції мотивовано тим, що факт проживання позивача з ОСОБА_5 однією сім?єю без реєстрації шлюбу з липня 2007 року, а відтак і належність будинку до спільного сумісного майна подружжя належними та допустимими доказами не підтверджено, власником будинку за договором купівлі-продажу є ОСОБА_4, тому відсутні підстави для задоволення позову. Позивачем не доведено підстав визнання спірного договору недійсним.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги

23 червня 2018 року ОСОБА_3 подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на неповне зясування судом обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків суду обставинам справи, неправильне застосування судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове судове рішення, яким його позовні вимоги задовольнити.

Рух справи в суді апеляційної інстанції

Ухвалою Апеляційного суду Вінницької області від 10 липня 2018 року відкрито апеляційне провадження у справі та надано строк для подання відповідачами відзиву на апеляційну скаргу.

Ухвалою Апеляційного суду Вінницької області від 07 серпня 2018 року у складі головуючого судді Ковальчука О.В., суддів: Зайцева А.Ю., Панасюка О.С. провадження у справі зупинено до залучення до участі у справі правонаступника ОСОБА_5, яка померла 31 липня 2018 року.

Указом Президента України № 452/2017 від 29 грудня 2017 року ліквідовано Апеляційний суд Вінницької області та утворено Вінницький апеляційний суд в апеляційному окрузі, що включає Вінницьку область, з місцезнаходженням у місті Вінниці.

Відповідно до положень статті 147 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» рішенням зборів суддів, що відбулися 09 листопада 2018 року, днем початку роботи Вінницького апеляційного суду визначено 12 листопада 2018 року. Відповідне повідомлення голови новоутвореного суду опубліковано у газеті «Голос України» № 213 (6968) від 10 листопада 2018 року.

Згідно з пунктом 3 частини 1, частини 5 статті 31 ЦПК України у разі ліквідації або припинення роботи суду справи, що перебували у його провадженні, невідкладно передаються до суду, визначеного відповідним законом або рішенням про припинення роботи суду.

Справа № 1431525/17 за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4, ОСОБА_5 про визнання угоди про розірвання договору дарування будинку недійсною за підсудністю була передана до Вінницького апеляційного суду.

Згідно з протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями Вінницького апеляційного суду від 12 листопада 2018 року для розгляду даної справи визначено колегію суддів у складі головуючого судді Медвецького С.К., суддів: Оніщука В.В., Копаничук С.Г.

Ухвалою Вінницького апеляційного суду від 21 листопада 2018 року поновлено провадження у справі та призначено справу до розгляду.

Ухвалою цього ж суду від 06 грудня 2018 року провадження у справі зупинено до залучення до участі у справі правонаступника ОСОБА_5, яка померла 31 липня 2018 року.

28 лютого 2019 року на адресу суду від Погребищенської державної нотаріальної контори надійшла копія спадкової справи № 269/2018, заведеної до майна померлої ОСОБА_5, відповідно до якої спадкоємцем ОСОБА_5 є її дочка ОСОБА_4

Ухвалою Вінницького апеляційного суду від 01 березня 2019 року поновлено провадження у справі та призначено справу до розгляду у судовому засіданні з повідомленням учасників справи.

Аргументи учасників справи

Апеляційна скарга обґрунтована тим, що суд першої інстанції не врахував, що житловий будинок був набутий під час спільного проживання з ОСОБА_5, які не перебували у зареєстрованому шлюбі, в результаті їхньої спільної праці, індивідуальних трудових зусиль, одержаних особистих доходів і є об?єктом спільної сумісної власності, а тому укладена угода про розірвання договору дарування порушує його право власності на частку в нерухомому майні. Крім того, внаслідок проведення капітального ремонту будинку та його реконструкції фактично виникло нове житло, що дає підстави для визнання за ним права власності на Ѕ його частку. Він зареєстрований в указаному будинку та сплачує комунальні послуги. Судом також не взято до уваги та не надано належної правової оцінки тому, що він є власником земельної ділянки, яка знаходиться під цим житловим будинком, що також підтверджує його права на це майно.

У відзиві на апеляційну скаргу ОСОБА_4 указувала на те, що рішення суду є законним і обґрунтованим, підстави для його скасування відсутні, оскільки суд надав належну правову оцінку поданим сторонами доказам, правильно визначив характер спірних правовідносин та правильно застосував норми матеріального права.

Посилається на безпідставність аргументів апеляційної скарги, оскільки позивачем не наведено жодної підстави для визнання угоди про розірвання договору дарування недійсною. Спірна угода жодним чином не порушує права позивача з огляду на те, що позивач не був та не є власником будинку, крім того факт належності будинку до спільного сумісного майна подружжя не встановлено, а усі доводи не стосуються предмета спору.

Фактичні обставини справи, встановлені судом

14 серпня 2007 року між ВАТ Національна акціонерна страхова компанія «Оранта» та ОСОБА_4 укладено договір купівлі-продажу нерухомого майна, а саме житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, що розташований по вул. Н. Присяжнюк, 53 в м. Погребище Вінницької області (а. с. 46).

На підставі рішення виконавчого комітету Погребищенської міської ради № 90 від 20 листопада 2007 року ОСОБА_4 було видано свідоцтво про право власності на вищезазначений будинок, а 17 грудня 2007 року в КП «Вінницьке обласне обєднане бюро технічної інвентаризації» проведено його державну реєстрацію (а. с. 47).

20 січня 2009 року відділом реєстрації актів цивільного стану Погребищенського районного управління юстиції Вінницької області зареєстрованио шлюб між ОСОБА_3 та ОСОБА_5, про що в Книзі реєстрації шлюбів вчинено відповідний актовий запис № 02 (а. с. 8).

Відповідно до договору дарування будинку від 08 травня 2009 року, посвідченого державним нотаріусом Погребищенської державної нотаріальної контори ОСОБА_6, ОСОБА_4 подарувала, а ОСОБА_5 прийняла у дар житловий будинок з надвірними будівлями і спорудами, розташований в м. Погребище Вінницької області по вул. Н. Присяжнюк, 53 (а. с. 9).

Згідно з угодою від 13 червня 2017 року, посвідченою державним нотаріусом Погребищенської державної нотаріальної контори ОСОБА_6, договір дарування житлового будинку з надвірними будівлями і спорудами, розташованого в м. Погребище Вінницької області по вул. Н. Присяжнюк, 53 від 08 травня 2009 року, укладений між ОСОБА_4 та ОСОБА_5, розірвано.

Позиція суду апеляційної інстанції

Апеляційний суд у складі судової колегії, заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи і обговоривши підстави апеляційної скарги, вважає, що вона не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

За змістом частин першої, другої та пятої статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права і з дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно зясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Зазначеним вимогам закону рішення суду першої інстанції відповідає.

Між сторонами виник спір щодо дійсності укладеної угоди про розірвання договору.

Частина 3 статті 129 Конституції України визначає основні засади судочинства, однією з яких, згідно пункту 3 вказаної статті, є змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведеності перед судом їх переконливості.

Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод всі судові процедури повинні бути справедливими.

За змістом пункту 1 частини другої статті 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав і обовязків, зокрема, є договори та інші правочини.

Згідно з ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

За правилами ст. ст. 12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно зі ст. ст. 77-80 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Відповідно до ст. 60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловіку на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу).

Згідно зі п. 2 ч. 1 ст. 57 СК України особистою приватною власністю дружини, чоловіка є майно, набуте нею, ним за час шлюбу, але не підставі договору дарування або в порядку спадкування.

За змістом частини першої статті 203, частини першої статті 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами 1-3, 5 та 6 статті 203 цього Кодексу, і, зокрема, коли зміст правочину суперечить ЦК України, іншим актам цивільного законодавства.

Як слідує з пояснень позивача, на момент укладення договору купівлі-продажу спірного нерухомого майна, ОСОБА_3 та ОСОБА_5, кожен з них, перебували у зареєстрованих шлюбах, шлюб між собою зареєстрували лише у січні 2009 року.

ОСОБА_4, будучи власником нерухомого майна, розпорядилася ним на свій розсуд, подарувавши його матері.

Отже, ОСОБА_3 не був стороною жодного правочину, а відтак відсутні підстави вважати, що спірне майно набуте ним під час спільного проживання з ОСОБА_5

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції обґрунтовано виходив з того, що факт спільного проживання позивача з ОСОБА_5 як чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу з липня 2007 року не встановлено та не доведено належними та допустимими доказами належність указаного будинку до складу спільного сумісного майна.

На час укладення спірної угоди, ОСОБА_5 була єдиним власником житлового будинку на підставі договору дарування, а тому вчиненням цього правочину права позивача не порушуються.

Крім того, позивачем не наведено будь яких підстав у розумінні статті 215 ЦК України, які б свідчили про недійсність угоди про розірвання договору дарування, а тому доводи апеляційної скарги в цій частині є необґрунтованими.

Апеляційний суд не приймає до уваги також доводи заявника про те, що будинок знаходиться на земельній ділянці, яка належить йому на праві власності, оскільки цей факт не впливає на дійсність спірної угоди.

Інші доводи апеляційної скарги щодо порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, зводяться до незгоди із судовим рішенням, не впливають на правильність прийнятого судом рішення та не спростовують висновків суду, обґрунтовано викладених у мотивувальній частині оскаржуваного позивачем рішення.

При вирішенні цієї справи суд правильно визначив характер правовідносин між сторонами, правильно застосував закон, що їх регулює, повно і всебічно досліджено матеріали справи та надано належну правові оцінку доводам сторін і зібраним у справі доказам.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Ураховуючи викладене, колегія суддів вважає за необхідне залишити апеляційну скаргу без задоволення, а оскаржуване рішення суду першої інстанції без змін, оскільки доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують.

Щодо судових витрат

Відповідно до підпункту «в» пункту 4 частини першої статті 382 ЦПК України, статті 141 ЦПК України суд розподіляє судові витрати, понесені у звязку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції.

Оскільки апеляційна скарга залишена без задоволення, то понесені судові витрати покладаються на учасника справи, який звернувся з апеляційною скаргою.

Керуючись ст. ст. 367, 368, 374, 375, 381 384 ЦПК України, Вінницький апеляційний суд у складі колегії суддів

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 залишити без задоволення, а рішення Погребищенського районного суду Вінницької області від 14 травня 2018 року без змін.

Судові витрати, понесені у звязку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції, віднести на позивача.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, однак може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення до Верховного Суду.

Головуючий Підпис С. К. Медвецький

Судді: Підпис С. Г. Копаничук

ОСОБА_7 Оніщук

Згідно з оригіналом

Головуючий С. К. Медвецький