УХВАЛА

04 березня 2019 року

м. Київ

справа № 204/2185/14-ц

провадження № 61-3754ск19

Верховний Суд у складі судді Касаційного цивільного суду Червинської М. Є. розглянув касаційну скаргу ОСОБА_1, ОСОБА_2, подану представником - адвокатом Павелком СергіємМихайловичем, на рішення Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 11 липня 2018 року та постанову Дніпровського апеляційного суду від 16 січня 2019 року у справі за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_1, ОСОБА_5, третя особа - Дніпропетровська міська рада, про визначення порядку користування земельною ділянкою,

ВСТАНОВИВ :

У квітні 2014 року ОСОБА_4 звернулась до суду з указаним позовом до ОСОБА_1, ОСОБА_5, третя особа - Дніпропетровська міська рада, який в ході розгляду справи уточнила, та остаточно просила визначити порядок користування земельною ділянкою, площею 257 кв. м, по АДРЕСА_1 між нею - ОСОБА_4 та відповідачами ОСОБА_1 та ОСОБА_6 відповідно до часток співвласників в праві власності на домоволодіння АДРЕСА_1

Рішенням Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 11 липня 2018 року, залишеним без змін постановою Дніпровського апеляційного суду від 16 січня 2019 року, позов задоволено.

Встановлено порядок користування земельною ділянкою площею 257 кв. м, розташованою за адресою: АДРЕСА_1, згідно висновку експерта № 3136-17 від 05 лютого 2018 року за результатами проведення судової земельно-технічної експертизи, виділивши в користування:

- ОСОБА_4 - земельну ділянку площею 123,6 кв. м, що позначена синім кольором у додатку № 2 до висновку судової земельно-технічної експертизи № 3136-17, а саме: під житловим будинком «А-1» (кв. № 2), сарай літ. «Б», вільна від забудови, частина земельної ділянки, що виділяється в спільне користування по 1/2 частині;

- ОСОБА_1 та ОСОБА_5 - земельну ділянку площею 123,6 кв. м, що позначена жовтим кольором у додатку № 2 до висновку судової земельно-технічної експертизи № 3136-17, а саме: під житловим будинком «А-1» (кв. № 1), під спорудою літ. «Н» площею 2,23 кв. м згідно наданої кадастрової зйомки, сарай літ. «В», вільна від забудови, частина земельної ділянки, що виділяється в спільне користування по 1/2 частині;

Земельну ділянку площею 9,8 кв. м залишено в спільному користуванні ОСОБА_4, ОСОБА_1 та ОСОБА_5, що позначена червоним кольором у додатку № 2 до висновку судової земельно-технічної експертизи № 3136-17.

Вирішено питання про розподіл судових витрат.

У лютому 2019 року до суду касаційної інстанції надійшла касаційна скарга ОСОБА_1, ОСОБА_2, подана представником - адвокатом Павелком С.М., на рішення Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 11 липня 2018 року та постанову Дніпровського апеляційного суду від 16 січня 2019 року.

Частиною третьою статті 3 ЦПК України передбачено, що провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України встановлено, не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у малозначних справах, крім випадків, якщо: касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики; особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи; справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу; суд першої інстанції відніс справу до категорії малозначних помилково.

Пунктом 2 частини шостої статті 19 ЦПК України передбачено, що для цілей цього Кодексу малозначними справами є справи незначної складності, визнані судом малозначними, крім справ, які підлягають розгляду лише за правилами загального позовного провадження, та справ, ціна позову в яких перевищує п'ятсот розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Предметом позову ОСОБА_4 до ОСОБА_1, ОСОБА_5, третя особа - Дніпропетровська міська рада, є визначення порядку користування земельною ділянкою.

Зазначена справа є незначної складності та не належить до виключень із цієї категорії, передбачених пунктом 2 частини шостої статті 19 ЦПК України.

Малозначна справа є такою в силу своїх властивостей, тому незалежно від того, визнавав її такою суд першої чи апеляційної інстанції, ураховуючи, що частина шоста статті 19 ЦПК України належить до Загальних положень цього Кодексу, які поширюються й на касаційне провадження, Верховний Суд вважає за можливе визнати цю справу малозначною.

Касаційна скарга та додані до неї матеріали не містять посилання на випадки, передбачені пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України, за наявності яких судове рішення у малозначній справі підлягає касаційному оскарженню.

При цьому Верховним Судом досліджено та взято до уваги: ціну позову, предмет позову, складність справи, а також значення справи для сторін і суспільства й не встановлено випадків, передбачених пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України.

Пунктом 1 частини другої статті 394 ЦПК України встановлено, що суддя-доповідач відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.

Правила, запроваджені законодавцем щодо обмеження права на касаційне оскарження, містяться у статті 129 Конституції України, відповідно до якої основними засадами судочинства є, зокрема, забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.

Відповідно до прецедентної практики Європейського суду з прав людини, яка є джерелом права (стаття 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини»), умови прийнятності касаційної скарги, відповідно до норм законодавства, можуть бути суворішими, ніж для звичайної заяви. Зважаючи на особливий статус суду касаційної інстанції, процесуальні процедури у суді касаційної інстанції можуть бути більш формальними, особливо, якщо провадження здійснюється судом після їх розгляду судом першої інстанції, а потім судом апеляційної інстанції (рішення у справах: «Levages Prestations Services v. France» від 23 жовтня 1996 року; «Brualla Gomez de la Torre v. Spain» від 19 грудня 1997 року).

З огляду на викладене, у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1, ОСОБА_2, поданою представником - адвокатом Павелком С.М., на рішення Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 11 липня 2018 року та постанову Дніпровського апеляційного суду від 16 січня 2019 року слід відмовити з підстав, встановлених пунктом 1 частини другої статті 394 ЦПК України.

Керуючись пунктом 1 частини другої статті 394 ЦПК України,

УХВАЛИВ :

У відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1, ОСОБА_2, поданою представником - адвокатом ПавелкомСергієм Михайловичем, на рішення Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 11 липня 2018 року та постанову Дніпровського апеляційного суду від 16 січня 2019 року у справі за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_1, ОСОБА_5, третя особа - Дніпропетровська міська рада, про визначення порядку користування земельною ділянкою, відмовити.

Суддя М. Є. Червинська