Справа № 172/1419/18
Провадження № 2/172/689/18
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

07.03.2019 року Васильківський районний суд Дніпропетровської області у складі головуючого судді Битяка І.Г. за участі секретаря судового засідання Глушко О.М., розглянувши у відкритому судовому засіданні в сел. Васильківка у відсутність сторін, без фіксування судового засідання технічними засобами цивільну справу за позовом Акціонерного товариства ОСОБА_1 «ПриватБанк» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

В С Т А Н О В И В

Позивач звернувся до суду з вищевказаним позовом.

В обґрунтування позовних вимог зазначив, що відповідно до укладеного договору б/н від 04.11.2015 року ОСОБА_2 отримав кредит у розмірі 2000,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок зі сплатою відсотків в розмірі, зазначеному в тарифах, що діють на дату нарахування та викладені на банківському сайті.

Відповідно до умов договору кредитор зобовязався надати відповідачу кредит у сумі 2000,00 грн. Відповідач зобовязався погашати заборгованість за кредитом, відсотками за його користування, за перевитрати платіжного ліміту, а також оплачувати комісії на умовах, передбачених договором.

Кредитор свої зобовязання за договором виконав, надавши відповідачу, кредит у сумі визначеній у договорі. Однак останній, на порушення умов договору, свої зобовязання належним чином не виконав, в результаті чого станом на 09.10.2018 року утворилася загальна заборгованість за кредитом з урахуванням штрафних санкцій у сумі 12840,84 грн.

Ухвалою судді від 30.11.2018 року провадження у справі відкрито та постановлено розглядати справу за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами.

Представник позивача надав заяву про розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження, а у разі розгляду справи в порядку загального позовного провадження, то розгляд справи здійснювати у його відсутність, не заперечував проти винесення заочного рішення у разі неявки відповідача. Не зважаючи на визнання судом явки позивача у судове засідання обовязковою останній не зявився, про причини своєї неявки не повідомив.

Відповідач у встановлений ухвалою суду строк відзив на позовну заяву та клопотання про розгляд справи в порядку загального позовного провадження не подав.

На підставі ч. 3 ст. 211, ч. 2 ст. 247 ЦПК України справа слухається у відсутність сторін без фіксування судового процесу технічними засобами.

Дослідивши матеріали справи, суд встановив таке.

04.11.2015 року акціонерним товариством ОСОБА_1 «ПриватБанк» укладено договір б/н із ОСОБА_2 Відповідно до умов договору кредитор зобовязався надати відповідачеві кредит у сумі 2000,00 грн. Відповідач зобовязався погашати заборгованість за кредитом, відсотками за його використання та здійснювати інші платежі відповідно до умов та правил надання банківських послуг та тарифів банку. Кредитором у повному обсязі та належним чином виконано свої зобовязання.

Відповідно до ст.ст. 525, 526 ЦК України, одностороння відмова від зобовязання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом, а зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу.

Статтею 549 Цивільного кодексу України та умовами кредитного договору визначено, що у разі невиконання, чи несвоєчасного виконання зобовязань в частині повернення кредиту та/або сплати процентів, комісій згідно з умовами кредитного договору, відповідач зобовязаний сплатити позивачу неустойку (штраф, пеня).

Згідно із розрахунком заборгованості у відповідача перед кредитором наявна заборгованість в сумі 12840 грн. 84 коп., яка складається із: заборгованості за відсотками за користування кредитом 571,25 грн., заборгованості за пенею 11181,93 грн., а також штрафів відповідно до пункту 2.1.1.7.6 Умов та правил надання банківських послуг 500,00 грн. (фіксована частина), 587,66 грн. (процентна складова).

Таким чином відповідно до наданого банком розрахунку у боржника повністю відсутня заборгованість за наданим кредитом (тіло кредиту), однак не погашені відсотки та штрафні санкції за несвоєчасність повернення коштів.

За правилами статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти.

Відповідно до вимог статей 610, 611 ЦК України порушенням зобовязання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання (неналежне виконання). У разі порушення зобовязання настають правові наслідки, встановлені договором.

Згідно зі ст. 1056-1 ЦК України розмір процентів та порядок їх сплати за договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів. Встановлений договором розмір процентів не може бути збільшений банком в односторонньому порядку. Умова договору щодо права банку змінювати розмір процентів в односторонньому порядку є нікчемною.

Стаття 534 ЦК України встановлює, що уразі недостатності суми проведеного платежу для виконання грошового зобовязання у повному обсязі ця сума погашає вимоги кредитора у такій черговості, якщо інше не встановлено договором:

1) у першу чергу відшкодовуються витрати кредитора, повязані з одержанням виконання;

2) у другу чергу сплачуються проценти і неустойка;

3) у третю чергу сплачується основна сума боргу.

Таким чином, з урахуванням відсутності у розрахунку заборгованості за кредитом, що наданий позивачем, основної суми боргу слід вважати, що вона погашена, а тому мають бути погашені й інші платежі, оскільки вони погашаються у першу чергу, а недотримання такої послідовності є порушенням вимог чинного законодавства.

Долучені до позову умови та правила надання банківських послуг у Приватбанку не містять умов щодо зміни вказаного вище порядку погашення заборгованості та, крім того, не містять підпису позичальника, що не дозволяє однозначно стверджувати про те, що саме ці умови діяли на час укладення договору кредиту з відповідачем і саме з цими умовами він обізнаний.

З наданого суду розрахунку заборгованості за договором № б/н від 04.11.2015 року, укладеного між ПриватБанком та клієнтом ОСОБА_2 станом на 09.01.2018 року не можливо перевірити обґрунтованість заявлених позовних вимог, так як він є незрозумілим та вкрай складним для сприйняття.

При цьому, не зважаючи на визнання явки позивача у судове засідання обовязковою, представник АБ КБ «Приватбанк» до суду не зявився, про причини своєї неявки не повідомив, правом змінити чи уточнити позовні вимоги не скористався. Будь-яких первинних документів, що відображають рух грошових коштів на картковому рахунку, факт отримання картки позичальником, строк її дії та інші суттєві обставини у справі суду не надано.

Згідно зі ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести ті обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається, як на підставі своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд, зберігаючи обєктивністю і неупередженість керує ходом судового процесу; сприяє врегулюванню спору шляхом досягнення угоди між сторонами; розяснює у випадку необхідності учасникам судового процесу їхні процесуальні права та обовязки, наслідки вчинення або невчинення процесуальних дій; сприяє учасникам судового процесу в реалізації ними прав, передбачених цим Кодексом; запобігає зловживанню учасниками судового процесу їхніми правами та вживає заходів для виконання ними їхніх обовязків.

На підставі вимог статті 13 Цивільного процесуального кодексу України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у Передбачених цим Кодексом випадках.

Положенням ч. 1 ст. 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, обєктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Згідно ч.1,3 ст. 263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.

З урахуванням встановлених за результатами розгляду справи обставин суд вважає, що позивачем не обґрунтовано поза розумним сумнівом законність своїх позовних вимог, а тому у задоволенні позову слід відмовити.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 12, 13, 81, 141, 211, 247, 259, 263, 279 ЦПК України, ст.ст. 3, 11, 15, 525, 526, 534, 549, 610, 611, 1054 ЦК України, суд, -

У Х В А Л И В

1. У задоволенні позову Акціонерного товариства ОСОБА_1 «ПриватБанк» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Дніпровського апеляційного суду через Васильківський районний суд Дніпропетровської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя І.Г. Битяк