Провадження № 2/522/7350/19
УХВАЛА

10 жовтня 2019 року Суддя Приморського районного суду міста Одеси Свячена Ю.Б., розглянувши матеріали позовної заяви ОСОБА_1 до ТОВ «Сенді Парк-Львів» про витребування майна з чужого незаконного володіння, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулася до Приморського районного суду м. Одеси з позовною заявою до ТОВ «Сенді Парк-Львів» про витребування майна з чужого незаконного володіння.

Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку, що у прийнятті заяви про заміну сторони у виконавчому провадженні має бути відмовлено виходячи з наступного.

Згідно ч. 2 ст. 55 Конституції України кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.

Відповідно до ч.1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до ч.1 ст. 19 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства.

Система судів загальної юрисдикції є розгалуженою. Судовий захист є основною формою захисту прав, інтересів та свобод фізичних і юридичних осіб, державних та суспільних інтересів.

Судова юрисдикція - це інститут права, який покликаний розмежувати між собою компетенцію як різних ланок судової системи, так і різні види судочинства, якими є цивільне, кримінальне, господарське та адміністративне.

Критеріями розмежування судової юрисдикції, тобто передбаченими законом умовами, за яких певна справа підлягає розгляду за правилами того чи іншого виду судочинства, є суб`єктний склад правовідносин, предмет спору та характер спірних матеріальних правовідносин у їх сукупності. Крім того, таким критерієм може бути пряма вказівка в законі на вид судочинства, у якому розглядається визначена категорія справ.

У ст. 124 Конституції України закріплено, що правосуддя в Україні здійснюють виключно суди. Юрисдикція судів поширюється на будь-який юридичний спір та будь-яке кримінальне обвинувачення. У передбачених законом випадках суди розглядають також інші справи.

За ст. 125 Конституції України судоустрій в Україні будується за принципами територіальності та спеціалізації і визначається законом.

За вимогами частини першої статті 18 Закону України від 02 червня 2016 року № 1402-VIII«Про судоустрій і статус суддів» суди спеціалізуються на розгляді цивільних, кримінальних, господарських, адміністративних справ, а також справ про адміністративні правопорушення.

З метою якісної та чіткої роботи судової системи міжнародним і національним законодавством передбачено принцип спеціалізації судів.

Відповідно до ч.1 ст. 20 ГПК України передбачено, що господарські суди розглядають справи у спорах, що виникають у зв`язку із здійсненням господарської діяльності, та інші справи у визначених законом випадках.

Як вбачається зі змісту позовної заяви, позивачка просить витребувати на її користь майно, котре належить їй на підставі договору поставки від 16.04.2019 року, проте, досліджуючи вказаний договір суд вбачає, що він укладений між ТОВ «Сенді Парк-Львів» та ТОВ «Берег-Траст», тобто в даному випадку склались правовідносини між юридичними особами у зв`язку із здійсненням ними господарської діяльності, які відносяться до юрисдикції господарського суду.

Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року (далі - Конвенція) кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Європейський суд з прав людини у рішенні від 12 жовтня 1978 року у справі «Zand v. Austria» вказав, що словосполучення «встановлений законом» поширюється не лише на правову основу самого існування «суду», але й на дотримання таким судом певних норм, які регулюють його діяльність. Поняття «суд, встановлений законом» у частині першій статті 6 Конвенції передбачає «усю організаційну структуру судів, включно з питаннями, що належать до юрисдикції певних категорій судів. З огляду на це, не вважається «судом, встановленим законом» орган, котрий, не маючи юрисдикції, судить осіб на підставі практики, яка не передбачена законом.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 186 ЦПК України суддя відмовляє у відкритті провадження у справі, якщо заява не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

На підставі викладеного, суд вважає за доцільне відмовити у прийнятті позовної заяви ОСОБА_1 про витребування майна з чужого незаконного володіння та роз`яснити позивачці її право на звернення з позовною заявою до Господарського суду Одеської області.

Керуючись ст. ст. 55, 124, 125 Конституції України, ч.1 ст. 4, ч. 1 ст. 19, п.1 ч. 1 ст. 186 ЦПК України , суд -

ПОСТАНОВИВ:

У прийнятті позовної заяви ОСОБА_1 до ТОВ «Сенді Парк-Львів» про витребування майна з чужого незаконного володіння, - відмовити.

Роз`яснити позивачці право на звернення з позовною заявою до Господарського суду Одеської області.

Копію ухвали надіслати позивачу.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається до Одеського апеляційного суду через Приморський районний суд м. Одеси протягом п`ятнадцяти днів з дня отримання копії ухвали.

Суддя: Ю.Б. Свячена