КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

Іменем України

11 жовтня 2019 року м. Київ

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати в цивільних справах:

Кашперської Т.Ц. (суддя - доповідач), Фінагеєва В.О., Яворського М.А.,

розглянув в порядку письмового провадження в приміщенні Київського апеляційного суду цивільну справу за апеляційними скаргами Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «Тичини-16/2», ОСОБА_1 на рішення Дніпровського районного суду м. Києва, ухвалене у складі судді Катющенко В.П. в м. Київ 22 липня 2019 року у справі за позовом Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «Тичини-16/2» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за оплату житлово-комунальних послуг,

заслухавши доповідь судді, перевіривши доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, -

в с т а н о в и в :

В листопаді 2018 року позивач ОСББ «Тичини-16/2» звернувся до суду із позовом про стягнення заборгованості за оплату житлово-комунальних послуг.

Позов мотивовано тим, що відповідачу ОСОБА_1 на праві власності належить квартира АДРЕСА_1 . ОСББ «Тичини-16/2» здійснює управління зазначеним будинком, затвердило штатні розклади, відповідно до яких на умовах трудових договорів оплачує працю робітників по утриманню будинку та прибудинкової території, здійснює поточні та капітальні ремонти, уклало та виконує умови договорів з виробниками та виконавцями комунальних послуг, а відповідач, отримуючи ці послуги, зобов`язана вчасно щомісяця сплачувати за це кошти. Нарахування боргу по належній відповідачу квартирі у розрахунковому періоді здійснено позивачем на підставі облікових даних виробників комунальних послуг: за утримання будинку та прибудинкової території і за консьєржну службу - пропорційно загальній площі квартири за рішеннями загальних зборів співвласників ОСББ; за централізоване опалення - пропорційно опалювальній площі квартири за даними загальнобудинкового приладу обліку теплопостачання; за холодне і гаряче водопостачання та водовідведення - за даними розподільчих квартирних приладів обліку. Неоплачена заборгованість відповідача перед позивачем за житлово-комунальні послуги за період з 01 травня 2015 року до 30 вересня 2018 року становить 54032,59 грн., в тому числі втрати від інфляції та 3 % річних на підставі ст. 625 ЦК України, також позивач поніс витрати на правничу допомогу.

На підставі вищевикладеного просив стягнути із ОСОБА_1 на користь ОСББ «Тичини-16/2» 58094,59 грн., в тому числі 7782,82 грн. по внесках утримання будинку та прибудинкової території, 14763,97 грн. за централізоване опалення, 2409,39 грн. по внесках на консьєржну службу, 1755,18 грн. за холодне водопостачання та водовідведення, 19651,88 грн. за гаряче водопостачання та водовідведення, 5897,17 грн. втрат від інфляції внаслідок несвоєчасного розрахунку, 1772,18 грн. - 3 % річних, 1762 грн. судових витрат на оплату судового збору, 2300 грн. судових витрат позивача на оплату професійної правничої допомоги.

У відповіді на відзив ОСОБА_1 на позовну заяву позивач ОСББ «Тичини-16/2» зменшив позовні вимоги в частині розміру заборгованості за централізоване опалення із 14763,97 грн. до 9472,86 грн. (а. с. 138).

Рішенням Дніпровського районного суду м. Києва від 22 липня 2019 року позов частково задоволено, стягнуто із ОСОБА_1 на користь ОСББ «Тичини-16/2» суму заборгованості за житлово-комунальні послуги у розмірі 41072,13 грн., судові витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката у розмірі 2300 грн. та судовий збір 1762 грн., а всього 45134,13 грн. В решті позову відмовлено.

Позивач ОСББ «Тичини-16/2» не погоджуючись із рішенням суду першої інстанції, подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи, неправильне застосування норм матеріального права, просив змінити рішення суду першої інстанції, стягнувши із відповідача на свою користь 5897,17 грн. втрат від інфляції внаслідок несвоєчасного розрахунку, 1772,18 грн. - 3 % річних, 2643 грн. судових витрат на оплату судового збору, 1000 грн. витрат на професійну правничу допомогу, в іншій частині залишити рішення без змін.

Обґрунтовуючи апеляційну скаргу, посилався на те, що в період, який слідує після складання довідки про заборгованість, відповідач здійснила часткову оплату боргу за спірний період (з 01 травня 2015 року до 30 вересня 2015 року) в загальній сумі 5291,11 грн., вимогу про стягнення якої позивач не підтримав унаслідок задоволення їх відповідачем після пред`явлення позову. Ці обставини не спростовують доводів позовної заяви про те, що відповідач не сплатила нараховані до їх сплати суми вартості житлово-комунальних послуг, та не можуть бути підставою для незастосування судом до правовідносин сторін норм ст. 625 ЦК України, яка підлягає застосуванню, щодо нарахування сум втрат від інфляції та 3 % річних на суму простроченої заборгованості в розрахунковому періоді.

Від відповідача ОСОБА_1 надійшов відзив на апеляційну скаргу, згідно якого відповідач просила залишити апеляційну скаргу без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін. Вказувала, що позивач, подаючи позов, умисно не врахував суму, що відповідач уже сплатила на цей момент у розмірі 16896,69 грн., та визнав це лише у суді після надання доказів погашення заборгованості відповідачем у розмірі 55384,98 грн. Позивач був вимушений визнати ці оплати, та зі сплачених відповідачем 55384,98 грн., 26209,31 грн. були зараховані позивачем в рахунок погашення боргу по судовому наказу від 12 серпня 2015 року, 22187,80 грн. зараховані на погашення боргу станом на 01 жовтня 2018 року, 6987,87 грн. враховані як оплата комунальних послуг за жовтень-грудень 2018 року. Проте жодних перерахунків позивач в позові не зробив. Тому суд вірно дійшов висновку, що позивачем зменшено заборгованість за централізоване опалення, зменшено суму загальної заборгованості, однак розмір інфляційних втрат та 3 % річних вказано аналогічним розміру інфляційних втрат та 3 % річних визначеному у позовній заяві, у зв`язку з чим відсутні правові підстави для стягнення з відповідача заборгованості за централізоване опалення, інфляційних втрат та 3 % річних. Крім того, в апеляційній скарзі позивач просить стягнути з відповідача ці ж суми втрат від інфляції та 3 % річних, які нарахував в позовній заяві з 01 травня 2015 року по 30 вересня 2018 року, наразі зазначені за період з 01 жовтня 2015 року по 30 вересня 2018 року, оскільки відповідачем було зазначено у відзиві на позов, що до вимог про стягнення суми боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції та 3 % річних застосовується загальна позовна давність.

Вказувала, що критично важливим було співвіднести суму боргу з проведеними сплатами та провести відповідний перерахунок за допомогою індексу інфляції та 3 % річних в межах існування боргу, а не до 30 вересня 2018 року, як це зробив позивач. Тобто позивачем спотворений як розмір заборгованості, так і період застосування індексу інфляції і 3 % річних.

В подальшому відповідач ОСОБА_1 , також не погоджуючись із рішенням суду першої інстанції, подала апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими, невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи, порушення норм процесуального права, просила скасувати рішення суду першої інстанції в частині стягнення заборгованості в розмірі 1755,18 грн. за холодне водопостачання та водовідведення та 19651,88 грн. за гаряче водопостачання, і ухвалити нове, яким відмовити у задоволенні позовних вимог, стягнути з позивача витрати по оплаті судового збору в розмірі 2643 грн. та витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 890 грн.

Обґрунтовуючи апеляційну скаргу, посилалася на те, що в матеріалах справи наявні документи - рахунки за січень-червень 2018 року, які позивач виставляв відповідачу та за показниками яких здійснював контроль. Суд не врахував, що значне збільшення заборгованості відбулося не після зняття показань лічильників 17 вересня 2018 року, а одномоментно в серпні: в рахунку за липень 2018 року «Разом до сплати 34731,32 грн.» та в рахунку за серпень 2018 року «Разом до сплати 40162,90 грн.» та не з`ясував, що це за суми, з чого складаються, з якої кількості кубів та за якої вартості. Документи, які підтверджують відсутність відповідача протягом 2015 - 2018 років в Україні, наявні в матеріалах справи, свідчать про те, що холодна та гаряча вода в цей період не споживалась щонайменше 24 місяці. Позивач виставляє нульові показники споживання електроенергії, проте з постійним споживанням води, яка перевищує максимально встановлені показники споживання.

Крім того, доводи позивача, прийняті судом, щодо визначення середніх показників місячного використання води також не відповідають дійсності та не базуються на жодних доказах, оскільки позивач посилався на попередні показники станом на 01 травня 2015 року та акту від 17 вересня 2018 року, проте, як зазначає сам позивач, протягом 2015-2019 років відповідачем були проведені платежі на загальну суму 55384,98 грн., з яких 26209,31 грн. зараховано в рахунок судового наказу, 22187,80 грн. - на погашення наявної на 01 жовтня 2018 року заборгованості, 6987,87 грн. - сплата комунальних послуг за жовтень-грудень 2018 року. Зважаючи, що відповідач здійснила оплату боргу, який виник за межами періоду загального трирічного строку позовної давності - з 01 травня 2015 року до 31 жовтня 2015 року, то позовна давність до цих вимог не може бути застосована судом, оскільки вони станом на день складання цієї відповіді на відзив добровільно оплачені відповідачем.

Таким чином, оскаржуване судове рішення змушує сплатити за воду, яка вже сплачена відповідачем.

Крім того, позивач не надає жодного обґрунтування, на покриття яких платежів було спрямовано 22187,80 грн.

Суд також не звернув уваги, що в акті зняття показників лічильників від 17 вересня 2018 року цифри показників лічильників холодної та гарячої води значно відрізняються від цифр показників, що передбачені у виставлених рахунках на комунальні послуги.

Крім того, судом не взято до уваги експертизу лічильників, яку проводила державна установа Укрметртестстандарт, які свідчать про їх непридатність, та безпідставно застосовані їх показники.

Від позивача ОСББ «Тичини-16/2» надійшов відзив на апеляційну скаргу, згідно якого в позові ОСББ вірно зазначило розрахунок заборгованості за отримані житлово-комунальні послуги відповідача станом на 01 жовтня 2018 року. На підставі усного звернення ОСОБА_1 до правління ОСББ «Тичини-16/2» з приводу споживання послуг водопостачання за адресою її мешкання у вересні 2018 року було знято показники лічильників холодного і гарячого водопостачання, про що складено акт від 17 вересня 2018 року. Попередні показники лічильників було знято станом на 01 травня 2015 року. В своїй апеляційній скарзі відповідач не наводить власного, правильного, на її думку, розрахунку вартості спожитої відповідачем гарячої та холодної води, не наводить даних ні про фактичне споживання води, ні про розрахункове водоспоживання за встановленими нормами. Відповідач також не зверталась до ОСББ «Тичини-16/2» з заявою про зменшення розміру плати, доказів подання нею такої заяви, передбаченими офіційними документами, про підтвердження її відсутності, нею не надано, тому вона не має права на зменшення розміру плати.

Актом зняття показань лічильників від 01 жовтня 2018 року засвідчується, що відповідачем встановлені лічильники холодної та гарячої води із нульовими показниками, і демонтовані раніше встановлені лічильники без повірки їх придатності. Відповідач значно пізніше звернулась для їх повірки - 24 січня 2019 року, отже причини їх пошкодження виникли поза спірним періодом.

Зважаючи, що відповідач здійснила оплату боргу, який виник за межами періоду загального трирічного строку позовної давності - з 01 травня 2015 року до 31 жовтня 2015 року, то позовна давність до цих вимог не може бути застосована судом, оскільки вони станом на день складання цієї відповіді на відзив добровільно оплачені відповідачем.

Просив апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Відповідно до ч. 1 ст. 368 ЦПК України справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими главою І розділу V ЦПК України.

Відповідно до ч. 1 ст. 369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Відповідно до ч. 3 ст. 369 ЦПК України з урахуванням конкретних обставин справи суд апеляційної інстанції може розглянути апеляційні скарги, зазначені в частинах першій та другій цієї статті, у судовому засіданні з повідомленням (викликом) учасників справи.

Відповідно до ч. 13 ст. 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Враховуючи вищевикладене, оскільки із матеріалів справи не вбачається обставин, які б унеможливлювали розгляд справи без повідомлення учасників справи, розгляд справи здійснено в порядку письмового провадження, без повідомлення учасників справи.

Заслухавши доповідь судді апеляційного суду, перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційних скарг, апеляційний суд вважає, що апеляційні скарги ОСББ «Тичини-16/2» та ОСОБА_1 підлягають частковому задоволенню, з таких підстав.

Відповідно до вимог ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Разом із тим рішення суду першої інстанції даним вимогам закону не відповідає.

Як вбачається із матеріалів справи, ОСББ «Тичини-16/2» зареєстроване 30 березня 2001 року та здійснює види діяльності 81.10 Комплексне обслуговування об`єктів, 68.32 Управління нерухомим майном за винагороду або на основі контракту, будинок АДРЕСА_1 прийнято об`єднанням на баланс 25 січня 2008 року, що підтверджується актом (а. с. 5 - 8, 13).

Згідно статуту ОСББ «Тичини-16/2» (а. с. 18 - 27), метою створення об`єднання є забезпечення і захист прав співвласників, дотримання ними своїх обов`язків, належне утримання та використання спільного майна будинку, забезпечення своєчасного надходження коштів для сплати всіх платежів, передбачених законодавством та цим статутом. Співвласник зобов`язаний своєчасно і в повному обсязі сплачувати належні внески і платежі.

На а. с. 28 - 42 знаходяться протоколи загальних зборів членів ОСББ «Тичини-16/2», на яких зокрема затверджувалися розміри внесків на утримання будинку та прибудинкової території.

ОСОБА_1 є власником квартири АДРЕСА_1 на підставі свідоцтва про право власності на квартиру від 03 жовтня 2000 року (а. с. 43).

20 липня 2001 року ОСББ «Тичини-16/2» уклало договір № 9598/5-14 на послуги водопостачання та водовідведення із ДКО «Київводоканал» (а. с. 45 - 48), згідно якого постачальник зобов`язується надати абоненту послуги з постачання питної води та прийняти від абонента каналізаційні стоки, а абонент зобов`язується розраховуватися за вищезазначені послуги. Згідно п. 3.1 договору, кількість води, що подається постачальником та використовується абонентом, визначається за показниками водолічильників, зареєстрованих постачальником.

19 червня 2008 року ОСББ «Тичини-16/2» уклало договір про постачання електричної енергії № 81004 із АЕК «Київенерго» (а. с. 49 - 56).

01 березня 2003 року ОСББ «Тичини-16/2» уклало договір № 510603 на постачання теплової енергії у гарячій воді із АЕК «Київенерго» (а. с. 57 - 64), за умовами якого предметом цього договору є постачання, користування та своєчасна сплата в повному обсязі спожитої теплової енергії у гарячій воді. Згідно п. 5.1 договору, облік споживання абонентом теплової енергії проводиться по приладах обліку.

Із 11 липня 2018 року постачання теплової енергії у гарячій воді здійснюється у ОСББ «Тичини-16/2» на підставі договору № 510603, укладеного із Комунальним підприємством виконавчого органу Київради «Київтеплоенерго» (а. с. 65 - 68).

Судовим наказом від 29 травня 2015 року у справі № 755/10509/15-ц стягнуто із ОСОБА_1 на користь ОСББ «Тичини-16/2» заборгованість за житлово-комунальні послуги із 01 березня 2012 року по 01 травня 2015 року в сумі 26087,51 грн. та судовий збір 121,80 грн. (а. с. 145).

До судового наказу доданий розрахунок заборгованості, згідно якого за холодну, гарячу воду та водовідведення за розрахунковий період нараховано лише в травні 2013 року - 1088,21 грн. (а. с. 144).

24 червня 2014 року ОСББ «Тичини-16/2» складено акт зняття показників лічильників гарячої та холодної води, а саме: лічильники гарячої води мали показники 189 м. куб. та 47 м. куб., лічильники холодної води мали показники 323 м. куб. та 354 м. куб. (а. с. 147).

Відповідачем ОСОБА_1 надано квитанції, якими здійснено оплату на рахунок ОСББ «Тичини-16/2»: від 15 лютого 2016 року на суму 200 грн., від 04 березня 2016 року на суму 1226 грн., від 07 квітня 2016 року на суму 1150 грн., від 12 квітня 2016 року на суму 6000 грн., від 07 травня 2016 року на суму 3000 грн., від 03 червня 2016 року на суму 1000 грн., від 08 жовтня 2016 року на суму 500 грн., від 14 листопада 2016 року на суму 950 грн., від 23 лютого 2017 року на суму 3000 грн., від 06 березня 2017 року на суму 2500 грн., від 14 червня 2017 року на суму 1400 грн., від 19 квітня 2018 року на суму 420 грн., від 08 травня 2018 року на суму 420 грн., 2 квитанції від 08 червня 2018 року на суму 420 грн. кожна, від 01 серпня 2018 року на суму 500 грн., від 19 вересня 2018 року на суму 20000 грн., від 16 жовтня 2018 року на суму 753,39 грн., від 10 листопада 2018 року на суму 1431,10 грн., від 30 грудня 2018 року на суму 2240,92 грн., чотири квитанції від 03 січня 2019 року на суму 10 грн. кожна, дві квитанції від 04 січня 2019 року на суму 1 грн. кожна, 3 квитанції від 05 січня 2019 року на суму 1 грн. кожна, від 10 січня 2019 року на суму 2250,80 грн., від 15 січня 2019 року на суму 2953,58 грн., всього 52780,79 грн. (а. с. 114 - 125).

На а. с. 101 - 102 містяться авіаквитки на ім`я ОСОБА_2 від 25 вересня (рік не вказано) до Афін та 21 січня 2019 року з Афін, на а. с. 132 - лист Державної прикордонної служби України від 11 лютого 2019 року щодо перетинання ОСОБА_3 державного кордону України у період з 08 лютого 2014 року по 06 лютого 2019 року.

Відповідачем ОСОБА_1 надано рахунки ОСББ «Тичини-16/2»: за січень 2018 року на суму 29384,92 грн., за лютий 2018 року на суму 31635,72 грн., за березень 2018 року на суму 34235,65 грн., за квітень 2018 року на суму 34231,15 грн., за травень 2018 року на суму 34564,54 грн., за червень 2018 року на суму 34477,93 грн., за липень 2015 року на суму 34731,32 грн., за серпень 2018 року на суму 40162,95 грн. (а. с. 103 - 107).

17 вересня 2018 року управляючим ОСББ «Тичини-16/2» та ОСОБА_1 знято показники лічильників гарячої води, серійний № 002808 - 341 куб.м., № 059722 - 117 куб.м., та лічильників холодної води, серійний № 059852 - 396 куб.м., № 059513 - 386 куб.м. (а. с. 113).

01 жовтня 2018 року управляючим ОСББ «Тичини-16/2» та ОСОБА_1 знято показники лічильників гарячої води, серійний № 622 33 777, № 622 34 182, лічильників холодної води, серійний № 622 40 912, № 622 41 526 та зафіксовано нульові показники (а. с. 112).

Згідно довідок ДП «Всеукраїнський державний науково-виробничий центр стандартизації, метрології, сертифікації та захисту прав споживачів» від 24 січня 2019 року, лічильники води крильчаті КВ-1,5 зав. № 059513 DN15 і ТАКТ зав. № 08 002808 DN15 визнані непридатними до застосування згідно з експлуатаційною документацією виробника (а. с. 109 - 111).

Позивачем надано розрахунок заборгованості ОСОБА_1 за утримання будинку і прибудинкової території та за житлово-комунальні послуги за період з травня 2015 року по 01 жовтня 2018 року в загальному розмірі 46363,24 грн., а також нараховано втрати від інфляції в розмірі 5897,17 грн. та 3 % річний в розмірі 1772,18 грн. (а. с. 69).

Вказані обставини підтверджуються наявними у справі доказами.

Згідно ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Згідно із ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Згідно ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Статтею 1 чинного Закону України «Про житлово-комунальні послуги» передбачено, що житлово-комунальні послуги - результат господарської діяльності, спрямованої на забезпечення умов проживання та/або перебування осіб у житлових і нежитлових приміщеннях, будинках і спорудах, комплексах будинків і споруд відповідно до нормативів, норм, стандартів, порядків і правил, що здійснюється на підставі відповідних договорів про надання житлово-комунальних послуг.

Відповідно до ст. 9 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» споживач здійснює оплату за спожиті житлово-комунальні послуги щомісяця, якщо інший порядок та строки не визначені відповідним договором. Споживач не звільняється від оплати житлово-комунальних послуг, отриманих ним до укладення відповідного договору.

Обов`язок споживача оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом, передбачений також п. 5 ч. 3 ст. 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» 2004 року.

Відповідно до ст. ст. 319, 322 ЦК України, власність зобов`язує. Власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно п. 7 Правил користування приміщеннями житлових будинків, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 08 жовтня 1992 року №572, власник та наймач (орендар) квартири зобов`язаний оплачувати надані житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом.

Отже, оскільки ОСОБА_1 є споживачем житлово-комунальних послуг в будинку, належне утримання якого та забезпечення своєчасного надходження коштів для сплати всіх платежів згідно статуту здійснює позивач ОСББ «Тичини-16/2», однак в неї утворилася заборгованість по сплаті спожитих послуг, їх вартість підлягає стягненню із відповідача на користь позивача.

Разом із тим, ОСОБА_1 у відзиві на позовну заяву надано довідки ДП «Всеукраїнський державний науково-виробничий центр стандартизації, метрології, сертифікації та захисту прав споживачів» від 24 січня 2019 року, лічильники води крильчаті КВ-1,5 зав. № 059513 DN15 і ТАКТ зав. № 08 002808 DN15 визнані непридатними до застосування згідно з експлуатаційною документацією виробника (а. с. 109 - 111).

Суд першої інстанції критично оцінив зазначені довідки, пославшись на те, що ОСОБА_1 замінила лічильники холодної та гарячої води ще до надання довідок про непридатність законодавчо регульованого засобу вимірювальної техніки, не звернувши увагу, що заборгованість згідно наданого позивачем розрахунку, нарахована за період до заміни лічильників 01 жовтня 2018 року, а довідки ДП «Всеукраїнський державний науково-виробничий центр стандартизації, метрології, сертифікації та захисту прав споживачів» дійсно підтверджують непридатність лічильників до використання, однак, незважаючи на це, стягнув заборгованість за знятими з цих лічильників показниками.

Пунктом 11 Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення та типового договору про надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 21 липня 2005 року № 630, визначено, що плата за послуги нараховується згідно з показаннями будинкового засобу обліку води, а у разі його відсутності (несправності) за нормативами (нормами) споживання у разі несправності квартирних засобів обліку, що не підлягає усуненню, з моменту її виявлення.

Пунктом 16 Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення та типового договору про надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення передбачено, що у разі виникнення сумнівів щодо правильності показань квартирних засобів обліку споживач в установленому порядку може проводити їх позачергову повірку за власні кошти, про що інформує виконавця. Якщо виявлена у показаннях помилка виходить за межі, передбачені у паспорті квартирного засобу обліку, виконавець повинен здійснити перерахунок плати за споживання води та/або теплової енергії з дня останньої повірки або встановлення засобу обліку, якщо його повірка не проводилась, шляхом зменшення плати на відсоток, який перевищує встановлені межі точності для цього типу засобу обліку, до моменту виявлення помилки.

Відповідно до ч. 2 ст. 26 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» виконавець комунальної послуги або управитель багатоквартирного будинку зобов`язаний самостійно здійснити перерахунок вартості комунальної послуги або послуги з управління багатоквартирним будинком за весь період їх ненадання, надання не в повному обсязі або невідповідної якості, а також сплатити споживачу неустойку (штраф, пеню) у порядку та розмірі, визначених законодавством або договором.

Наведені вимоги закону залишилися поза увагою суду першої інстанції і з відповідача на користь позивача стягнуто суму заборгованості, яка підлягала перерахунку і відповідному зменшенню.

Крім того, суд першої інстанції, відмовляючи в задоволенні вимог ОСББ «Тичини-16/2» про стягнення 3 % річних та інфляційних втрат, виходив із того, що позивачем зменшено заборгованість за централізоване опалення, зменшено суму загальної заборгованості, однак розмір інфляційних втрат та 3 % річних вказано в тому ж розмірі, в зв`язку із чим відсутні підстави для їх стягнення.

Відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Таким чином, фактично погодившись із доводами позивача про існування заборгованості у ОСОБА_1 , суд одночасно повністю відмовив йому в праві на стягнення штрафних санкцій за прострочення грошового зобов`язання, передбачених ч. 2 ст. 625 ЦК України, замість того, щоб розрахувати їх розмір самостійно відповідно до сум, які, на думку суду, підлягали стягненню.

Враховуючи вищевикладене, рішення суду першої інстанції не можна вважати законним і обґрунтованим, оскільки воно ухвалене за неповного з`ясування обставин, що мають значення для справи, із неправильним застосуванням норм матеріального права, не може залишатися в силі та підлягає скасуванню.

Вирішуючи по суті позовні вимоги ОСББ «Тичини-16/2» про стягнення із ОСОБА_1 заборгованості за оплату житлово-комунальних послуг, апеляційний суд враховує, що у відповідача, яка користується житлово-комунальними послугами за адресою АДРЕСА_1 , виникла заборгованість, яка підлягає стягненню із неї на користь позивача, що доводами апеляційних скарг не спростовується.

Апеляційний суд враховує, що відповідач в апеляційній скарзі не погоджувалася лише із нарахованою заборгованістю у розмірі 1755,18 грн. за холодне водопостачання та водовідведення та 19651,88 грн. за гаряче водопостачання, а решта заборгованості нею визнана.

Враховуючи, що позивачем вимоги п. 16 Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення та типового договору про надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, ч. 2 ст. 26 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» виконані не були, перерахунку заборгованості, нарахованої на підставі показників непридатних засобів вимірювальної техніки, не проведено, апеляційний суд приходить до висновку, що позовні вимоги в даній частині є необґрунтованими та задоволенню не підлягають.

Разом із тим, апеляційний суд відхиляє доводи ОСОБА_1 в апеляційній скарзі про її перебування за кордоном в період утворення заборгованості, оскільки вони як не підтверджують, так і не спростовують обставин, на які посилався ОСББ «Тичини-16/2» у позові, і оскільки в матеріалах справи відсутні докази, що відповідач зверталась до позивача із заявою про зменшення розміру плати відповідно до абз. 3 п.п. 1 п. 19 Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, на час її відсутності.

Також спростовуються доказами, наявними в матеріалах справи, доводи апеляційної скарги ОСОБА_1 , про повторну оплату послуг постачання холодної та гарячої води, оскільки із розрахунку заборгованості до судового наказу від 29 травня 2015 року вбачається, що заборгованість за житлово-комунальні послуги стягнута за період із 01 березня 2012 року по 01 травня 2015 року в сумі 26087,51 грн. та судовий збір 121,80 грн. (а. с. 145), при цьому заборгованість за холодну, гарячу воду та водовідведення за розрахунковий період нараховано лише в травні 2013 року - 1088,21 грн. (а. с. 144).

Таким чином, із ОСОБА_1 на користь ОСББ «Тичини-16/2» підлягає стягненню сума заборгованості за житлово-комунальні послуги за період з 01 травня 2015 року до 30 вересня 2018 року в розмірі 7782,82 грн. по внесках утримання будинку та прибудинкової території, 2409,39 грн. - по внесках на консьєржну службу, 9472,86 грн. - за централізоване опалення, всього 19665,07 грн. В частині позову про стягнення із відповідача заборгованості за холодне водопостачання та водовідведення та за гаряче водопостачання та водовідведення заявлені позивача вимоги є необґрунтованими та недоведеними, що не позбавляє права позивача на стягнення заборгованості за даним видами наданих послуг після проведення перерахунку заборгованості відповідно до вимог закону.

Крім того, із відповідача на користь позивача підлягають стягненню 3 % річних та інфляційні втрати за прострочення сплати вказаних сум заборгованості.

Апеляційний суд враховує, що в матеріалах справи наявні квитанції, якими здійснено оплату на рахунок ОСББ «Тичини-16/2»: від 15 лютого 2016 року на суму 200 грн., від 04 березня 2016 року на суму 1226 грн., від 07 квітня 2016 року на суму 1150 грн., від 12 квітня 2016 року на суму 6000 грн., від 07 травня 2016 року на суму 3000 грн., від 03 червня 2016 року на суму 1000 грн., від 08 жовтня 2016 року на суму 500 грн., від 14 листопада 2016 року на суму 950 грн., від 23 лютого 2017 року на суму 3000 грн., від 06 березня 2017 року на суму 2500 грн., від 14 червня 2017 року на суму 1400 грн., від 19 квітня 2018 року на суму 420 грн., від 08 травня 2018 року на суму 420 грн., 2 квитанції від 08 червня 2018 року на суму 420 грн. кожна, від 01 серпня 2018 року на суму 500 грн., від 19 вересня 2018 року на суму 20000 грн., від 16 жовтня 2018 року на суму 753,39 грн., від 10 листопада 2018 року на суму 1431,10 грн., від 30 грудня 2018 року на суму 2240,92 грн., чотири квитанції від 03 січня 2019 року на суму 10 грн. кожна, дві квитанції від 04 січня 2019 року на суму 1 грн. кожна, 3 квитанції від 05 січня 2019 року на суму 1 грн. кожна, від 10 січня 2019 року на суму 2250,80 грн., від 15 січня 2019 року на суму 2953,58 грн., всього 52780,79 грн. (а. с. 114 - 125).

Апеляційний суд враховує також пояснення позивача, які доводами апеляційної скарги ОСОБА_1 не спростовані, що сплачені відповідачем суми в розмірі 200 грн., 1226 грн., 1150 грн., 6000 грн., 3000 грн., 1000 грн., 500 грн., 950 грн., 3000 грн., 2500 грн., 1400 грн., 420 грн., 420 грн., 420 грн., 420 грн. 500 грн. зараховано в рахунок судового наказу від 12 серпня 2015 року, а із суми 20000 грн., сплаченої 19 вересня 2018 року, 3103,31 грн. зараховано в залишок заборгованості по судовому наказу, а решта в розмірі 16896,69 грн. зарахована в рахунок сплати заборгованості за комунальні послуги за травень 2015 року - січень 2017 року.

Отже, станом на момент складення розрахунку заборгованості ОСОБА_1 нею лише із 19 вересня 2018 року розпочато погашення цієї заборгованості, а тому за період із травня 2015 року по серпень 2018 року заборгованість ще існувала і позивач має право на отримання штрафних санкцій, передбачених ч. 2 ст. 625 ЦК України.

Розрахунок інфляційних збитків розраховується за формулою [Індекс інфляції] - добуток щомісячних індексів за відповідний період [Збитки від інфляції] = [Сума боргу] ? [Індекс інфляції] / 100% - [Сума боргу].

Даний розрахунок апеляційним судом проводиться без урахування заборгованості у розмірі 1755,18 грн. за холодне водопостачання та водовідведення та 19651,88 грн. за гаряче водопостачання та водовідведення, і за результатом додавання витрат інфляції за розмірами заборгованості помісячно (167,13 грн. + 164,81 грн. + 170,67 грн. + 175,39 грн. + 162,12 грн. + 321,45 грн. + 399,26 грн. + 421,91 грн. + 513,01 грн. + 418,25 грн. + 377,46 грн. + 191,40 грн. + 126,34 грн. + 127,43 грн. + 127,97 грн. + 129,61 грн. + 119,98 грн. + 248,15 грн. + 457,14 грн. + 513,42 грн. + 505,99 грн. + 463,94 грн. + 366,52 грн. + 68,05 грн. + 61,85 грн. + 54,34 грн. + 53,40 грн. + 53,87 грн. + 44,68 грн. + 39,23 грн. + 172,15 грн. + 151,89 грн. + 130,26 грн. + 109,60 грн. + 96,95 грн. + 12,06 грн. + 21,89 грн. + 21,89 грн. + 27,35 грн. + 27,35 грн. отримано 7816,17 грн., однак в межах позовних вимог апеляційний суд стягує із відповідача на користь позивача 5897,17 грн.

Розрахунок 3 % річних здійснюється за формулою Сума санкції = С х 3 х Д : 365: 100, де С - сума заборгованості, Д - кількість днів прострочення.

За результатом додавання 3 % річних за розмірами заборгованості помісячно без урахування заборгованості у розмірі 1755,18 грн. за холодне водопостачання та водовідведення та 19651,88 грн. за гаряче водопостачання та водовідведення (42 грн. + 41 грн. + 39 грн. + 38 грн. + 37 грн. + 69 грн. + 89 грн. + 94 грн., + 114 грн. + 89 грн. + 81 грн. + 45 грн. + 29 грн. + 28 грн. + 27 грн. + 26 грн. + 25 грн. + 56 грн. + 108 грн. + 122 грн. + 122 грн. + 113 грн. + 95 грн. + 18 грн. + 17 грн. + 16 грн. + 15 грн. + 13 грн. + 12 грн. + 11 грн. + 51 грн. + 46 грн. + 45 грн. + 40 грн. + 39 грн. + 5 грн. + 8 грн. + 6 грн. + 4 грн. + 2 грн.) отримано 1877 грн., однак в межах позовних вимог апеляційний суд стягує із відповідача на користь позивача 1772,18 грн.

Таким чином, загальна сума заборгованості, яка підлягає стягненню із ОСОБА_1 на користь ОСББ «Тичини-16/2», становить 19665,07 грн. + 5897,17 грн. + 1772,18 грн. = 27334,42 грн.

З огляду на викладене апеляційний суд вважає, що рішення суду першої інстанції ухвалене за неповного з`ясування обставин, що мають значення для справи, недоведеності обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими, невідповідності висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи, порушення норм процесуального права та неправильного застосування норм матеріального права, що відповідно до вимог ст. 376 ЦПК України є підставами для його скасування із прийняттям нової постанови про часткове задоволення позову.

З метою перерозподілу судових витрат апеляційний суд враховує, що обидві сторони понесли витрати на правничу допомогу (позивач - 1000 грн., відповідач - 890 грн.), які належним чином підтверджені договорами про надання правничої допомоги, актами приймання-передачі послуг, виписками та квитанціями.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України апеляційний суд здійснює перерозподіл судових витрат та стягує із позивача на користь відповідача 2543,05 грн. за судових витрат за подання позову, апеляційної скарги та правничу допомогу, пропорційно до задоволення позову (47,05 %), та із позивача на користь відповідача на користь позивача судові витрати 3533 грн. за подання апеляційної скарги та правничу допомогу; шляхом взаємозарахування із позивача на користь відповідача підлягає стягненню 989,95 грн. судових витрат.

Керуючись ст. ст. 7, 367, 374, 376, 381, 382 ЦПК України, суд, -

п о с т а н о в и в :

Апеляційні скарги Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «Тичини-16/2» та ОСОБА_1 задовольнити частково.

Рішення Дніпровського районного суду м. Києва від 22 липня 2019 року скасувати та прийняти нову постанову.

Позов Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «Тичини-16/2» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за оплату житлово-комунальних послуг задовольнити частково.

Стягнути із ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 РНОКПП НОМЕР_1 ) на користь Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «Тичини-16/2» (м. Київ пр-т. П.Тичини 16/2 ) 27334,42 грн. заборгованості за житлово-комунальні послуги.

В іншій частині позов Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «Тичини-16/2» залишити без задоволення.

Стягнути із Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «Тичини-16/2» на користь ОСОБА_1 судові витрати в розмірі 989,95 грн.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає, окрім випадків, передбачених ч. 3 ст. 389 ЦПК України.

Судді :