Справа № 524/9891/18
Провадження №2/524/916/19
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11.03.2019 року Автозаводський районний суд м. Кременчука в складі: головуючого судді - Нестеренка С.Г., при секретарі - Бельченко Н.Л., розглянувши у спрощеному позовному провадженні у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Кременчуці Полтавської області справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення коштів на утримання малолітньої дитини,-

В С Т А Н О В И В:

04 грудня 2018 року до суду звернувся ОСОБА_1 з позовом про стягнення з відповідача ОСОБА_2 коштів на утримання малолітньої дитини - доньки ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, в розмірі 1/4 частини зі всіх видів заробітку щомісячно, але не менше 100 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку та не більше десяти прожиткових мінімумів для дитини відповідного віку і до досягнення дитиною повноліття.

Вказував, що проживають окремо, відповідач матеріальної допомоги на дитину не надає.

Ухвалою судді від 03 січня 2019 року було відкрито провадження у справі, визначено та залучено сторін у справі, призначено у порядку спрощеного позовного провадження судове засідання (а.с.20).

Ухвалою суду від 28 січня 2019 року розгляд справи було відкладено у зв'язку із неявкою учасників справи, повідомлено відповідача ОСОБА_2 (останнє відоме місце реєстрації та проживання: АДРЕСА_1) про дату, час та місце судового засідання шляхом надання оголошення на офіційному веб-порталі судової влади України, а також засобами рекомендованого поштового зв'язку.

Позивач ОСОБА_1 та його представник ОСОБА_4 у судове засідання не прибули, просили розглянути справу за їх відсутності, про що надали письмову заяву.

Відповідач ОСОБА_2 не прибула повторно у судове засідання, хоча була повідомлена про час, дату і місце розгляду справи належним чином, про причини своєї неявки в судові засідання не повідомляла та не подавала заяви про розгляд справи за її відсутності.

Суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України.

Суд, вивчивши матеріали справи, встановив наступне.

Судом достовірно встановлено, що сторони перебували у фактичних шлюбних відносинах з січня 2014 року по серпень 2018 року.

Від фактичних шлюбних відносин сторони мають малолітню дитину - доньку ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, яка проживає та перебуває на утриманні батька - позивача у справі.

Сторони проживають окремо, спільного господарства не ведуть.

Відповідач ОСОБА_2 матеріальної допомоги позивачеві на утримання дитини не надає.

За ч. 3 ст. 181 цього Кодексу за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів.

Згідно ст. 182 Сімейного Кодексу України при визначенні розміру аліментів суд враховує:

1) стан здоров'я та матеріальне становище дитини;

2) стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів;

3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина;

3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав;

3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів;

4) інші обставини, що мають істотне значення.

Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини.

Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів.

Суд не обмежується розміром заробітку (доходу) платника аліментів у разі встановлення наявності у нього витрат, що перевищують його заробіток (дохід), і щодо яких таким платником аліментів не доведено джерело походження коштів для їх оплати.

Згідно ч. 1 ст. 183 згаданого Кодексу частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом.

Статтями 8, 11 Закону України «Про охорону дитинства» визначено, що батько та мати мають рівні права та обов'язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов'язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини. Кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку.

Окрім того, ратифікувавши у 1991 році Конвенцію про права дитини 1989 року, Україна прийняла на себе міжнародно-правові зобов'язання по здійсненню міжнародних стандартів прав дитини, відповідно з якими вона повинна забезпечити добробут, охорону здоров'я, житло, освіту для кожної дитини без будь-якої дискримінації, забезпечити якнайкраще здійснення інтересів і прав дитини в усіх сферах суспільного життя. Норми цієї Конвенції, відповідно до ст. 9 Конституції України 1996 р., діють як складова національного законодавства України з 27 вересня 1991 року, тобто з часу її ратифікації Україною.

Зі змісту зазначених норм закону вбачається, що обов'язок по утриманню дитини є рівною мірою обов'язком як матері, так і батька, причому обов'язком особистим, індивідуальним, а не солідарним. Достатність рівня забезпечення дитини оцінюється виходячи з участі в цьому обох батьків, частка яких є рівноцінною.

Відповідач не надала суду жодних належних і допустимих, безспірних і достовірних доказів про відсутність у неї можливості надавати позивачу матеріальної допомоги на утримання дитини.

На підставі встановлених і наведених судом фактів, а також враховуючи матеріальне становище позивача, відповідача, яка не працює, не має можливості надання належної і достатньої матеріальної допомоги позивачеві на утримання дитини, недопущення погіршення матеріального становища позивача і малолітньої дитини, їх рівні права на одержання від матері матеріальної допомоги, та одночасно відповідача, що мають істотне значення, суд приходить до висновку про необхідність часткового задоволення позову.

Позивач не надав суду належні і допустимі докази про необхідність визначення мінімального розміру аліментів, а саме щодо 100 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Тому, суд, виходячи із загальних засад справедливості цивільного судочинства та необхідності захисту інтересів малолітньої дитини, рівності обов'язку батьків щодо їх утримання, відсутності домовленості сторін щодо розміру аліментів, а також враховуючи ту обставину, що відповідач не працює і не має регулярного доходу, обмежень за станом здоров'я немає, приходить до висновку про необхідність стягнення з відповідача на користь позивача кошти на утримання малолітньої дитини - доньки ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, в розмірі 1/4 частини зі всіх видів заробітку, щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 04 грудня 2018 року до досягнення дитиною повноліття, а також на користь держави судовий збір в розмірі 704,80 грн.

Крім того, суд враховує, що випадків, передбачених статтею 184 Сімейного Кодексу України щодо зменшення відсотку прожиткового мінімуму для дитини не встановлено.

Відповідно ст. 430 ЦПК України суд вважає за необхідне допустити рішення до негайного виконання в частині стягнення сум платежу за один місяць.

Керуючись ст.ст.180, 182, 183, 184, 196, 198-201 Сімейного Кодексу України, ст. ст. 4, 5, 10-13, 18, 76-81, 83, 141, 142, 258, 259, 263-265, 273, 352, 354, 430 ЦПК України, суд -

У Х В А Л И В

Позов ОСОБА_1 - задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3, надати реєстраційний номер облікової картки вказаної фізичної особи не має можливості з причин: фізичну особу неможливо однозначно ідентифікувати, зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1, на користь ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_5, РНОКПП НОМЕР_1, зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1, кошти на утримання малолітньої дитини - доньки ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, в розмірі 1/4 частини зі всіх видів заробітку, щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 04 грудня 2018 року до досягнення дитиною повноліття.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь держави судовий збір в розмірі 704,80 грн.

Рішення в частині стягнення сум платежу за один місяць виконати негайно.

Позивач: ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_5, РНОКПП НОМЕР_1, зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1

Відповідач: ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3, надати реєстраційний номер облікової картки вказаної фізичної особи не має можливості з причин: фізичну особу неможливо однозначно ідентифікувати, зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданої упродовж тридцяти днів з дня його проголошення.

Заочне рішення може бути оскаржено до Полтавського апеляційного суду через Автозаводський районний суд м. Кременчука протягом тридцяти днів з дня його (її) проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Суддя: