Справа №173/1431/19
Провадження №2/173/883/2019
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 жовтня 2019 р. Верхньодніпровський районний суд Дніпропетровської області

В складі: головуючого - судді Петрюк Т.М.

При секретареві - Рудовій Л.В.

За участю: позивача - ОСОБА_1

Відповідача - ОСОБА_2

Розглянувши у відкритому судовому засіданні за правилами загального провадження в місті Верхньодніпровську цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 і Новомиколаївської селищної ради, треті особи, що не заявляють самостійних вимог щодо предмету спору: Верхньодніпровська державна нотаріальна контора, приватний нотаріус Криворізького нотаріального округу Дніпропетровської області Іванова С.Я., про визнання заповіту недійсним та визнання права власності і за зустрічною позовною заявою ОСОБА_2 до ОСОБА_1 і Новомиколаївської селищної ради Верхньодніпровського району Дніпропетровської області, треті особи, що не заявляють самостійних вимог щодо предмету спору: Верхньодніпровська державна нотаріальна контора, приватний нотаріус Криворізького нотаріального округу Дніпропетровської області Іванова С.Я., про визнання права власності в порядку спадкування ,-

ВСТАНОВИВ:

03.06.2019 року до суду звернулася позивач ОСОБА_1 , з позовом про визнання заповіту недійсним і визнання права власності до відповідачів ОСОБА_2 , і Новомиколаївської селищної ради, треті особи, що не заявляють самостійних вимог щодо предмету спору Верхньодніпровська державна нотаріальна контора, приватний нотаріус Криворізького нотаріального округу Дніпропетровської області Іванова С.Я

26.06.2019 року отримана довідка про реєстрацію місця проживання відповідача - фізичної особи.

24.07.2019 року ухвалою Верхньодніпровського районного суду Дніпропетровської області відкрите провадження у справі та справу призначено до розгляду в підготовчому судовому засіданні на 10.09.2019 року.

28.09.2019 відповідачем ОСОБА_2 ,. подана зустрічна позовна заява до ОСОБА_1 ,. і Новомиколаївської селищної ради Верхньодніпровського району Дніпропетровської області, треті особи, що не заявляють самостійних вимог щодо предмету спору Верхньодніпровська державна нотаріальна контора, приватний нотаріус Криворізького нотаріального округу Дніпропетровської області Іванова С.Я., про визнання права власності в порядку спадкування

Ухвалою Верхньодніпровського районного суду Дніпропетровської області від 02.09.2019 року зустрічна позовна заява прийнята до спільного розгляду з первісною позовною заявою.

10.09.2019 року проведене підготовче судове засідання. Справа призначена до судового розгляді на 01.10.2019 року.

Учасникам розгляду справи роз`яснені права та обов`язки у відповідності до ст. 43, 44, 49 ЦПК України.

01.09.2019 року в судовому засіданні оголошено вступну та резолютивну частину рішення.

Згідно заявлених позовних вимог за первісною позовною заявою позивач просить визнати заповіт ОСОБА_3 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 , посвідчений 13.03.2018 року приватним нотаріусом Криворізького нотаріального округу Дніпропетровської області Івановою С.Я., зареєстрований в реєстрі за № 362 недійсним і визнати за нею право власності в порядку спадкування за законом на Ѕ частину будинку з адресою: АДРЕСА_1 , після смерті матері ОСОБА_3 .

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на наступне: ІНФОРМАЦІЯ_2 померла її мати - ОСОБА_3 , яка на момент смерті була зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 .

Після смерті матері відкрилась спадщина, яка складається із Ѕ садибного житлового будинку з господарськими спорудами розташованого за адресою: АДРЕСА_1 і земельної ділянки кадастровий номер: :01:012:0068, яка розташована на території Новомиколаївської селищної ради Верхньодніпровського району Дніпропетровської області .

22.05.2019 року вона звернулась до Верхньодніпровської державної нотаріальної контори з заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом на вищезазначене майно.

При огляді спадкової справи № 256/2018 було виявлено, що померла ОСОБА_3 , за життя склала заповіт посвідчений 13.03.2018 року приватним нотаріусом Криворізького нотаріального округу Дніпропетровської області Івановою С.Я., зареєстрований в реєстрі за № 362, згідно якого все належне їй майно та майнові права заповідала її рідній сестрі ОСОБА_2 .

В зв`язку з чим державним нотаріусом Верхньодніпровської державної нотаріальної контори їй було видано постанову про відмову у вчинені нотаріальних дій від 22.05.2019 року.

Вважає, що мати під тиском склала вищезазначений заповіт, оскільки все своє життя мати проживала разом з нею і її дітьми.

07.03.2018 року мати виїхала до м . Кривий Ріг, до її сестри погостювати і як вона дізналась пізніше 13.03.2018 року був складений вище зазначений заповіт на ім`я її сестри. В подальшому стан здоров`я матері погіршився, вона не мала змоги повернутись додому, хоч і хотіла повернутись за місцем свого проживання. Протягом життя матері і до моменту її звернення до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини про наявність заповіту її ніхто не повідомляв.

В добровільному порядку вирішити питання пов`язані із спадкуванням майна їм не вдалось, що й стало підставою звернення до суду.

Відповідач ОСОБА_2 , звернулась до суду із зустрічною позовною заявою, згідно якої просила визнати за нею в порядку спадкування право власності на земельна ділянка кадастровий номер: :01:012:0068, яка розташована на території Новомиколаївської селищної ради Верхньодніпровського району Дніпропетровської області після смерті матері ОСОБА_3 .

В обґрунтування вимог за зустрічною позовною заявою посилалась на те, що будь -якого тиску на спадкодавця ОСОБА_3 , з її сторони не чинилось.

Після смерті їхньої матері вона була готова вирішити питання щодо поділу спадкового майна, яке залишилось після смерті матері в добровільному порядку, незважаючи на наявність заповіту, але її сестра не йшла з нею на контакт і питання щодо поділу майна не піднімалось.

Вона не заперечує проти визнання за відповідачкою права власності на Ѕ частину спадкового домоволодіння і просить визнати за нею право власності на земельну ділянку (пай), що й стало підставою звернення до суду.

В судовому засіданні позивач ОСОБА_1 ,. і відповідач ОСОБА_2 , пояснили суду, що між ними досягнуто згоди щодо розподілу спадкового майна. Тому просять визнати за ОСОБА_1 ,. право власності на частину домоволодіння, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 , а за ОСОБА_2 ,, право власності на земельну ділянку кадастровий номер: :01:012:0068, яка розташована на території Новомиколаївської селищної ради Верхньодніпровського району Дніпропетровської області. Щодо позовних вимог про визнання заповіту недійсним покладаються на розсуд суду.

Відповідач , представник Новомиколаївської селищної ради Верхньодніпровського району Дніпропетровської області, в судове засіданні не з`явився, про час і місце розгляду справи повідомлений належним чином.

Третя особа, що не заявляє самостійних вимог: приватний нотаріус Криворізького нотаріального округу Дніпропетровської області Іванова С.Я., проти задоволення позовних вимог про визнання заповіту недійсним заперечувала, письмово пояснивши, що при складанні заповіту на заповідача ОСОБА_3 ,. ніякого тиску вчинено не було. Складений заповіт був останньою прочитаний і підтверджено, що він відповідає її дійсній волі. Дієздатність заповідача було перевірено тому в цій частині позовних вимог просить відмовити.

Третя особа, що не заявляє самостійних вимог: державний нотаріус Верхньодніпровської районної державної нотаріальної контори в судов заідання не з`явилась, подавши заяву про розгляд справи у її відсутність.

Відповідно до п. 1 ст. 6 Європейської Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, ратифікованої Україною, Законом України № 475/97-ВР від 17 липня 1997 року, яка відповідно до ст.9 Конституції України є частиною національного законодавства України, кожна людина при визначенні її громадянських прав та обов`язків має право на справедливий розгляд справи незалежним та безстороннім судом.

Відповідно до вимог ст. 55 Конституції України кожному гарантується судовий захист його прав і свобод.

Згідно ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку , встановленому цим кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів

Завданням суду при здійсненні правосуддя, в силу ст. 2 Закону України Про судоустрій і статус суддів є забезпечити кожному право на справедливий суд та повагу до інших прав і свобод, гарантованих Конституцією і законами України, а також міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною радою України.

За змістом положень вказаних норм, розпорядження своїм правом на захист є диспозитивною нормою цивільного законодавства, яке полягає у наданні особі, яка вважає свої права порушеними, невизнаними або оспорюваними, можливості застосувати способи захисту, визначені законом або договором.

Відповідно до ч. 1 ст. 5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, держави та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором

При цьому, предметом позову є матеріально-правова вимога позивача до відповідача, а підставою - посилання на належне йому право, юридичні факти, що призвели до порушення цього права, та правове обґрунтування необхідності його захисту.

Отже, виходячи із наведеного, на момент звернення із тим чи іншим позовом, права та інтереси, на захист яких поданий позов вже мають бути порушені, невизнані або оспорювані особою, до якої пред`явлений позов, тобто, законодавець пов`язує факт звернення до суду із наявністю вже порушених прав та інтересів позивача. Метою ж позову є розгляд спору і захист вже порушених, невизнаних або оспорюваних суб`єктивних прав або законних інтересів позивача.

Суд, з`ясувавши зміст позовних вимог, вивчивши матеріали справи та оцінивши докази в їх сукупності, приходить до таких висновків.

Судом встановлено такі факти та відповідні їм правовідносини.

Між сторонами виникли правовідносини, що виникають із права власності на нерухоме майно в порядку спадкування. Способом захисту порушених цивільних прав позивачами за первісною і зустрічною позовною заявою визначено визнання права власності на спадкове майно, з яким погоджується суд. Даний спосіб захисту порушених прав передбачений ст. 16 ЦК України.

Судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_2 померла мати сторін ОСОБА_1 , і ОСОБА_2 , - ОСОБА_3 , що підтверджується копіями свідоцтв про смерть про народження та про укладення шлюбів.

Після смерті ОСОБА_3 , відкрилась спадщина, яка складається із Ѕ садибного житлового будинку з господарськими спорудами розташованого за адресою: АДРЕСА_1 і земельної ділянки кадастровий номер: :01:012:0068, яка розташована на території Новомиколаївської селищної ради Верхньодніпровського району Дніпропетровської області.

За життя ОСОБА_3 , склала заповіт, посвідчений приватним нотаріусом Криворізького нотаріального округу Дніпропетровської області Івановою С.Я., зареєстрований в реєстрі за № 362, згідно якого все належне їй ма1но та м майнові права заповідала ОСОБА_2 .

Позивач ОСОБА_1 ,. просить визнати заповіт недійсним, посилаючись на те, що він був укладений під тиском на заповідача.

Відповідно до ч.1 та ч.3 ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин).

В ст. 203 ЦК України передбачені умови дійсності правочину, а саме Зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам.

2. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності.

3. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі.

4. Правочин має вчинятися у формі, встановленій законом.

5. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним.

6. Правочин, що вчиняється батьками (усиновлювачами), не може суперечити правам та інтересам їхніх малолітніх, неповнолітніх чи непрацездатних дітей

Ст. 204 ЦК України передбачено, що Правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.

Таким чином законодавством встановлено презумпцію правомірності правочину, тобто укладений правочин є дійсним якщо він не визнаний недійсним судом, або його недійсність не встановлена законом.

Правові наслідки недійсності правочину встановлені ст. 216 ЦК України.

Згідно з вимогами частини першої цієї статті Кодексу недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов`язані з його недійсністю. У разі недійсності правочину кожна із сторін зобов`язана повернути другій стороні у натурі все, що вона одержала на виконання цього правочину, а в разі неможливості такого повернення, зокрема тоді, коли одержане полягає у користуванні майном, виконаній роботі, наданій послузі, - відшкодувати вартість того, що одержано, за цінами, які існують на момент відшкодування.

Відповідно до ч. 1 п. 7 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 6 листопада 2009 року № 9 «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними» правочин може бути визнаний недійсним лише з підстав, визначених законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання стороною (сторонами) вимог, які встановлені ст. 203 ЦК України, саме на момент вчинення правочину.

Оцінюючи надані суду докази, суд приходить до висновку, що підстав для визнання заповіту недійсним не вбачається, оскілки доказів, які б підтверджувати вчинення його в результаті тиску (насилля) позивачем за первісною позовною заявою не надано.

В свою чергу нотаріус заперечує наявність впливу на заповідача ОСОБА_3 , при складанні заповіту та пояснює, що заповідач прочитала складений текст заповіту і підтвердила його зміст.Тому в задоволенні позовних вимог в цій частині суд вважає за можливе відмовити.

Вирішуючи питання про визнання позовних вимог про визнання права власності на спакове майно за позивачем і відповідачем, суд виходить з наступного.

Відповідно до ст. 1216 ЦК України - спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщина) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця) до інших осіб (спадкоємців).

Відповідно до ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинились внаслідок його смерті.

Відповідно до ст. 1268, 1269 ЦК України спадкоємці за законом чи за заповітом мають право прийняти спадщину або не прийняти її.

Відповідно до ч. 1 ст. 1273 ЦК України - Спадкоємець за заповітом або за законом може відмовитися від прийняття спадщини протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу. Заява про відмову від прийняття спадщини подається нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини.

Відповідно до ч. 3 ст. 1267 ЦК України - Спадкоємці за письмовою угодою між собою, посвідченою нотаріусом, якщо це стосується нерухомого майна або транспортних засобів, можуть змінити розмір частки у спадщині когось із них.

Враховуюючи, що ОСОБА_1 і ОСОБА_2 , дійшли згоди щодо розподілу спадкового майна, що залишилось після смерті ОСОБА_3 І ОСОБА_1 і ОСОБА_2 , є спадкоємцями однієї черги, оскільки є доньками померлої. При цьому відповідач ОСОБА_2 , погоджується на визння за ОСОБА_1 ,. рава вланосітні н частину домоволодіння і зазначає, що вона претендує лише на емельн ділянку. Наявність не відміненого , не визнаного недійсним заповіту складеного спадкодавцем, перешкоджає ОСОБА_1 і ОСОБА_2 , успадкувати ту частину майна, на успадкування якого кожна із них претендує, оскільки спадкоємець може відмовитись від спадщини в цілому, а не від її окремої частини. Тому досягнуту між ними угоду сторони не можуть оформити в позасудовому порядку, шляхом отримання свідоцтв про право на спадщину.

Досягнена між ОСОБА_1 і ОСОБА_2 , угода не суперечить загально-правовим засадам та не порушує права кожного із позивачів.

На підставі чого суд приходить до висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог щодо визнання права власності на спадкове майно за кожним із позивачів за первісним і зустрічним позовом відповідно до досягнутої між ними згоди про розподіл спадкового майна. І визнати за ОСОБА_1 , право власності на власності в порядку спадкування на Ѕ частину садибний житлового будинку з відповідними господарськими будівлями та спорудами, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 , після смерті матері - ОСОБА_3 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Визнати за ОСОБА_2 , право власності в порядку спадкування на земельну ділянку, площею 6.8400 га, кадастровий номер :01:012:0068 з цільовим призначенням: для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташованої на території Новомиколаївської селищної ради Верхньодніпровського району Дніпропетровської області після смерті матері - ОСОБА_3 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_2

Понесені позивачами судові витрати по сплаті судового збору суд вважає за можливе покласти на позивачів за первісною і зустрічною позовною заявою відповідно розміру сплачених сум.

Керуючись ст. 12, 13, 89, 141, 259, 263, 264, 265, 268, 273 ЦПК України, суд,-

ВИРІШИВ

Позовні вимоги за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 і Новомиколаївської селищної ради, треті особи, що не заявляють самостійних вимог щодо предмету спору Верхньодніпровська державна нотаріальна контора, приватний нотаріус Криворізького нотаріального округу Дніпропетровської області Іванова С.Я., про визнання заповіту недійсним та визнання права власності задовольнити частково

Позовні вимоги за зустрічною позовною заявою ОСОБА_2 до ОСОБА_1 і Новомиколаївської селищної ради Верхньодніпровського району Дніпропетровської області, треті особи, що не заявляють самостійних вимог щодо предмету спору Верхньодніпровська державна нотаріальна контора, приватний нотаріус Криворізького нотаріального округу Дніпропетровської області Іванова С.Я., про визнання права власності в порядку спадкування - задовольнити

Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ІПН НОМЕР_1 , зареєстрованою за адресою АДРЕСА_1 , право власності в порядку спадкування на Ѕ частину садибний житлового будинку з відповідними господарськими будівлями та спорудами, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 , після смерті матері - ОСОБА_3 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_2 .

У задоволенні позовних вимог про визнання недійсним заповіту ОСОБА_3 , посвідченого 13 березня 2018 року, Івановою С.Я . , приватним нотаріусом Криворізького міського нотаріального округу Дніпропетровської області за реєстровим номером 362 - відмовити

Витрати по сплаті судового збору в загальній сумі по 1536.80 грн. покласти на ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ІПН НОМЕР_1 , зареєстровану за адресою АДРЕСА_1

Визнати за ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , ІПН НОМЕР_2 , зареєстрованою за адресою: АДРЕСА_2 , право власності в порядку спадкування на земельну ділянку, площею 6.8400 га, кадастровий номер: :01:012:0068 з цільовим призначенням: для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташованої на території Новомиколаївської селищної ради Верхньодніпровського району Дніпропетровської області після смерті матері - ОСОБА_3 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Витрати по сплаті судового збору в сумі по 1830.82 грн., покласти на ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , ІПН НОМЕР_2 , зареєстровану за адресою: АДРЕСА_2

Рішення може бути оскаржене шляхом подачі до Дніпровського апеляційного суду протягом 30 днів з моменту складання повного тексту рішення.

Відповідно до п. 15.5 розділу ХШ Перехідні положення ЦПК України апеляційна скарга подається через Верхньодніпровський районний суд Дніпропетровської області до приведення Положення про автоматизовану систему документообігу суду у відповідність із редакцією Цього кодексу

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку на подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У випадку подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного розгляду .

Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його проголошення або складання має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення повного рішення.

Повний текст рішення виготовлений 10.10.2019 року

Суддя Петрюк Т.М.

Зареєстроване: 10.10.2019 року

Оприлюднене : 10.10.2019 року

Дата набрання законної сили: 12.11.2019 року