КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28 лютого 2019 року м. Київ

Єдиний унікальний номер справи № 369/12218/15-ц

Апеляційне провадження №22-ц/824/340/2019

Київський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого Іванченко М.М.

суддів: Рубан С.М., Желепи О.В.

при секретарі: Ткаченко І.В.

розглянув у порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, треті особи: ОСОБА_3, Петропавлівсько-Борщагівська сільська рада Києво-Святошинського району Київської області про визнання недійсним державного акту на право власності на земельну ділянку та усунення перешкод у користуванні земельною ділянкою

за апеляційною скаргою ОСОБА_1

на рішення Києво-Святошинського районного суду Київської області ухваленого 3 лютого 2017 року у складі судді Ігнатченко Н.В. в приміщенні суду (інформація про дату складання повного судового рішення відсутня),-

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся до Києво-Святошинського районного суду Київської області з позовом до ОСОБА_2в якому з урахуванням уточнених позовних вимог просив визнати недійсним державний акт на право власності на земельну ділянку від 4 листопада 2003 року виданий на ім'я ОСОБА_2, усунути перешкоди у користуванні, належній ОСОБА_1 земельної ділянки, шляхом зобов'язання ОСОБА_2 перенести огорожу з північної сторони її земельної ділянки на 20 метрів на південь від межі фундаменту, розташованого на земельній ділянці ОСОБА_1 вирішити питання про розподіл судових витрат.

Рішенням Києво-Святошинського районного суду Київської області від 3 лютого 2017 року у задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2,, треті особи: ОСОБА_3, Петропавлівсько-Борщагівська сільська рада Києво-Святошинського району Київської області про визнання недійсним державного акту на право власності на земельну ділянку та усунення перешкод у користуванні земельною ділянкою - відмовлено.

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу в якій просив скасувати рішення суду і ухвалити нове, яким задовольнити його позов у повному обсязі.

Посилається на те, що рішення суду першої інстанції необґрунтоване та незаконне, ухвалене з порушенням норм матеріального та процесуального права при неповному з'ясуванні обставин справи. Так зокрема вказує на те, що залучена відповідачем копія рішення Виконавчого комітету Петропавлівсько-Борщагівської сільської ради №630 від 22 грудня 2000 року містить виправлення, а саме додруковано фразу: «із земель запасу П.П.Борщагівської сільської ради» та в архівній копії така фраза відсутня, крім того відсутня схема земельної ділянки, а тому вважає що даний документ не може бути прийнятий до уваги судом.

Учасники справи у судове засідання не з'явились про день час та місце розгляду справи повідомлялись належним чином. Про причини своєї неявки суду не повідомляли.

Як вбачається з інформації з офіційного сайту «Укрпошта» «відстеження пересилання поштового відправлення» позивач та його представник ОСОБА_5 отримали судову повістку - повідомлення 8 лютого 2019 року та 6 лютого 2019 року відповідно. Крім того, з матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_5, який діє в інтересах ОСОБА_1 ознайомлювався з матеріалами справи 25 лютого 2019 року, а отже йому було достеменно відомо про розгляд справи у Київському апеляційному суді призначений на 28 лютого 2019 року на 11 год. 50 хв. (а.с. 49-54, том 4).

Клопотань від учасників справи про відкладення розгляду справи до апеляційного суду не надходило.

Тому у відповідності до ст.372 ЦПК України, суд вважає, за можливе розглядати справу за відсутності учасників справи, що не з'явились у судове засідання.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення осіб, які брали участь у справі, з'ясувавши обставини справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Звертаючись із даним позовом до суду ОСОБА_1 з посилався на вимоги ст. 152 Земельного кодексу України, ч. 1 ст.317, ч. ч.1, 2 ст.321, ст.391 ЦК України та вказував на порушення права власності з боку ОСОБА_2

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог суд першої інстанції вказував, що стороною позивача не наданосуду належних і допустимих доказів, які б підтверджували заявлені позовні вимоги про визнання недійсним державного акту на право приватної власності на земельну ділянку і усунення перешкод у користуванні земельною ділянкою.

Та апеляційний суд погоджується з таким висновком суду з огляду на таке.

Згідно ч.1 ст.321 ЦК України право власності є непорушним, ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні, держава забезпечує рівний захист прав усіх суб'єктів права власності.

Згідно ч.2ст. 373 ЦК України право власності на землю (земельну ділянку) набувається і здійснюється відповідно до закону, а згідно ч.2ст.328 ЦК України право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

У постанові Верховного суду України від 22 травня 2013 року № 6-33цс13 сформульована правова позиція про те, що державні акти на право власності на земельні ділянки є документами, що посвідчують право власності й видаються на підставі відповідних рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень. У спорах, пов'язаних із правом власності на земельні ділянки, недійсними можуть визнаватися як зазначені рішення, на підставі яких видано відповідні державні акти, так і самі акти на право власності на земельні ділянки. Визнання недійсними державних актів на право власності вважається законним, належним та окремим способом поновлення порушених прав у судовому порядку.

Згідно з ч.2ст. 158 Земельного Кодексу України виключно судом вирішуються земельні спори з приводу володіння, користування і розпорядження земельними ділянками, що перебувають у власності громадян.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом, рішенням Виконавчого комітету Петропавлівсько-Борщагівської сільської ради Києво-Святошинського району Київської області від 26 червня 1999 року № 287 вирішено припинити право користування земельною ділянкою ОСОБА_6 в АДРЕСА_1 площею 0,15 га в зв'язку із смертю; надано ОСОБА_2 в постійне користування для обслуговування житлового будинку та господарських будівель зазначену земельну ділянку (а.с. 9, том 1).

Рішенням Виконавчого комітету Петропавлівсько-Борщагівської сільської ради Києво-Святошинського району Київської області від 24 вересня 1999 року № 380 безоплатно передано у приватну власність ОСОБА_2 земельну ділянку для обслуговування житлового будинку та господарських будівель площею 0,15 га, місцезнаходження якої: АДРЕСА_1 (а.с. 10-11, том 1).

Рішенням Виконавчого комітету Петропавлівсько-Борщагівської сільської ради Києво-Святошинського району Київської області від 30 вересня 2000 року № 490 вирішено: надати ОСОБА_2 в постійне користування земельну ділянку площею 0,04 га для обслуговування житлового будинку та господарських будівель в АДРЕСА_1, за рахунок земель запасу сільської ради; Землевпоряднику сільської ради ОСОБА_7 виготовити схему, встановити межі, внести зміни в земельно-шнурову книгу, рахувати за гр. ОСОБА_2 земельну ділянку площею 0,19 га в АДРЕСА_1; Секретарю виконкому ОСОБА_8 внести зміни в облікову документацію; попередити ОСОБА_2, що будь-яке будівництво зі сторони берега/північної частини городу забороняється (а.с. 12-13, том 1).

В грудні 2000 року до Петропавлівсько-Борщагівської сільської ради Києво-Святошинського району Київської області звернулась дочка ОСОБА_2 - ОСОБА_9 з листом від 09 грудня 2000 року на ім'я сільського голови ОСОБА_10, в якому просила надати їй в постійне користування 0,04 га земельної ділянки, які виділялись для її матері (а.с. 14, том 1).

В свою чергу, ОСОБА_2 подала заяву голові П.П. Борщагівської сільської ради 09 грудня 2000 року, в якій просила вилучити з її присадибної ділянки 0,04 га її дочці ОСОБА_9 (а.с. 15, том 1).

Так, рішенням Виконавчого комітету Петропавлівсько-Борщагівської сільської ради Києво-Святошинського району Київської області від 22 грудня 2000 року № 630 вирішено припинити право постійного користування земельною ділянкою площею 0,04 га ОСОБА_2 за її згодою в АДРЕСА_1; надати в постійне користування для будівництва житлового будинку ОСОБА_9 земельну ділянку площею 0,08 га в АДРЕСА_1 за рахунок земель з городу матері та 0,04 га додатково із земель, що прилягають до їх земельної ділянки з виходом на північну сторону із земель запасу П.Борщагівської сільської ради (а.с. 16-17, том 1).

Рішенням Виконавчого комітету Петропавлівсько-Борщагівської сільської ради народних депутатів Києво-Святошинського району Київської області від 30 березня 2000 року № 108/5 ОСОБА_9 передано безкоштовно у приватну власність земельну ділянку площею 0,08 га, розташовану в АДРЕСА_1 для обслуговування житлового будинку та господарських будівель (а.с. 18, том 1).

30 березня 2001 року рішенням виконавчого комітету Петропавлівсько-Борщагівської сільської ради № 185 ОСОБА_9 надано дозвіл на будівництво індивідуального житлового будинку та господарських будівель за типовим проектом 184-24-179.84 на 4 кімнати загальною площею 60,29, корисною площею - 87,74 в АДРЕСА_1, і зобов'язано ОСОБА_9 одержати в архітектора села план на забудову, і будівництво будинку провадити за обраним проектом (а.с.22, том 1).

Відповідно до Державного акту на право приватної власності на земельну ділянку серії НОМЕР_1 від 04 листопада 2003 року ОСОБА_9 на підставі рішення виконкому П.П.-Борщагівської сільської ради від 30 березня 2000 року № 108/5 є власником земельної ділянки площею 0,0805 га, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 цільове призначення (використання) земельної ділянки-для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд, кадастровий номер НОМЕР_2 (а.с.31, том 1).

4 листопада 2003 року ОСОБА_2 був виданий Державний акт на право власності на земельну ділянку серії НОМЕР_3 площею 0,1548 га, кадастровий номер НОМЕР_4, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1, цільове призначення (використання) земельної ділянки-для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (а.с.33-34, том 1).

Згідно договору купівлі-продажу земельної ділянки від 12 серпня 2011 року ОСОБА_9, як продавець, передала належну їй на праві власності земельну ділянку площею 0,0805 га (сільськогосподарські угіддя-рілля 0,0805 га), кадастровий номер земельної ділянки НОМЕР_2, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1, у власність покупцеві ОСОБА_1, а покупець прийняв земельну ділянку у власність і сплатив за неї обговорену грошову суму (а.с. 37-39, том1).

Згідно відповіді №Ф-1173 від 22 жовтня 2015 року сільського голови Петропавлівсько-Борщагівської сільської ради ОСОБА_10, виконавчий комітет Петропавлівсько-Борщагівської сільської ради повідомив, що в зв'язку з тим, що межі земельних ділянок по АДРЕСА_1 не відповідають оформленим та виданим Державним актам, для врегулювання спірного питання на вказані земельні ділянки комісія рекомендує землевласникам (землекористувачам) звернутися в землевпорядну організацію провести інвентаризацію з виконанням топографо-геодезичної зйомки в М 1:500 з нанесенням схем земельних ділянок згідно Державних актів на право власності на землю (а.с. 149, том 1).

Відповідно до наявної в матеріалах справи відповіді на запит №1-12/415 від 8 квітня 2016 року сільський голова Петропавлівсько-Борщагівської сільської ради ОСОБА_10 зазначив, що виконавчий комітет Петропавлівсько- Борщагівської сільської ради повідомив, що з урахуванням рішень Виконавчого комітету Петропавлівсько-Борщагівської сільської ради від 24 вересня 1999 року № 380, від 30 вересня 2000 року № 490, від 22 грудня 2000 року № 630 та від 30 березня 2000 року № 108/5 ОСОБА_2 отримала право зареєструвати земельну ділянку для обслуговування житлового будинку та господарських будівель площею 0,11 га, місцезнаходження якої: АДРЕСА_1 а ОСОБА_9 отримала право зареєструвати право власності на земельну ділянку площею 0,08 га, яка знаходиться в АДРЕСА_1.с. 195, том 1).

Ухвалою Апеляційного суду Київської області від 19 травня 2017 року, за клопотанням сторони позивача, по даній справі призначено судову експертизу (а.с.89-92, том 3).

Висновком експертів за результатами проведення судової земельно-технічної експертизи та експертизи з питань землеустрою від 28 січня 2019 року №20221/17-41/1975-1981/19-41 зроблено наступні висновки (а.с.25-46, том 4):

Фактично вказані розміри та межі земельної ділянки, що належить на праві власності ОСОБА_1, якій визначено адресу АДРЕСА_1, не відповідають розмірам та межам даної земельної ділянки, що визначені державним актом на право власності на земельну ділянку серії НОМЕР_1 від 4 листопада 2003 року. Фактичні розміри та межі земельної ділянки, що належить на праві власності ОСОБА_2, що розташована за адресою АДРЕСА_1 кадастровий номер НОМЕР_5, не відповідають розмірам та межам даної земельної ділянки, що визначені державним актом на право власності на земельну ділянку НОМЕР_3 від 4листопада 2003 року (п.1.1. висновку).

Між земельними ділянками, належними на праві власності ОСОБА_1 (кадастровий номер НОМЕР_2) та ОСОБА_2 (кадастровий номер НОМЕР_5) згідно координат з бази даних Державного земельного кадастру перетинання та/або накладання відсутні. Межі земельної ділянки ОСОБА_1 та межі земельної ділянки ОСОБА_2 не перетинаються. Відстань між найбільш близько розташованими одна до одної поворотними точками окремих земельних ділянок становить 163,57 метрів (п.1.2. висновку).

Згідно наявних відомостей, підстави для перенесення огорожі, встановленої з північної сторони земельної ділянки з кадастровим номером НОМЕР_5, належної на праві власності ОСОБА_2, та розташованої по АДРЕСА_1, відсутні(п.2.8. висновку).

Отже, з урахуванням викладених обставин суд апеляційної інстанції вважає, що матеріали справи не містять доказів, того, що межі земельної ділянки ОСОБА_1 та межі земельної ділянки ОСОБА_2 не перетинаютьсята/або існує накладка.

А тому, апеляційний суд погоджується з висновком суду про відмову у задоволенні позовних вимог у повновному обсязі.

Так, апеляційний суд вважає, за необхідне зауважити, що згідно п.2.5 висновку має місце порушення меж земельної ділянки з кадастровим номером НОМЕР_5, що належить на праві власності ОСОБА_2, та розташована за адресою АДРЕСА_1. Зокрема, таке порушення меж полягає в тому, що в межах земельної ділянки розташована частина фундаменту, зведеного в межах земельної ділянки, вказаної ОСОБА_1, що займає 0,0004 га від площі земельної ділянки з кадастровим номером НОМЕР_5.

За таких обставин, для відновлення меж земельної ділянки ОСОБА_2 частина фундаменту підлягає знесенню по всій його протяжності вздовж земельної ділянки ОСОБА_2 шириною в таких розмірах:

- 0,94 метра із західного боку фундаменту;

- 0,36 метра зі східної сторони фундаменту.

Відповідно до ч.6 ст.367 ЦПК України в суді апеляційної інстанції не приймаються і не розглядаються позовні вимоги та підстави позову, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції.

А тому, оскільки позивачем не ставились вимоги до ОСОБА_2, щодо знесення частини фундаменту, то суд апеляційної інстанції позбавлений можливості розглядати питання про усунення порушень прав позивача в цій частині. При цьому суд зауважує, що ОСОБА_1 не позбавлений можливості звернутись до суду із відповідними вимогами за захистом порушеного права.

Доводи апеляційної скарги були предметом дослідження у суді першої інстанції та судом надано їм належну оцінку.

За змістом ст. 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права, а тому підстави для його скасування відсутні.

Враховуючи, те що апеляційна скарга залишається без задоволення, у суду апеляційної інстанції відсутні підстави для зміни розподілу судових витрат судом першої інстанції. Судовий збір за подання апеляційної скарги слід покласти на особу, яка подала апеляційну скаргу. Іншими учасниками справи не заявлено до відшкодування судових витрат, понесених у зв'язку з переглядом справи у апеляційному суді.

Згідно з усталеною практикою Європейського суду з прав людини, яка відображає принцип, пов'язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов'язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов'язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення («Серявін та інші проти України» (Seryavin and Others v. Ukraine) від 10 лютого 2010 року, заява №4909/04).

Таким чином, доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують та не впливають на правильність ухваленого у справі рішення.

Оскільки рішення суду ухвалено з дотриманням норм матеріального та процесуального права, колегія суддів не вбачає підстав для його скасування, а тому відсутні підстави для перерозподілу судових витрат.

Керуючись ст.ст. 367, 374, 375, 381-384, 389 ЦПК України, суд,-

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Рішення Києво-Святошинського районного суду Київської області від 3 лютого 2017 року - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду шляхом подання касаційної скарги до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 5 березня 2019 року.

Головуючий суддя:

Судді: