Справа №487/7434/18
Провадження №2/487/658/19
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(ЗАОЧНЕ)

06.06.2019 року м.Миколаїв

Заводський районний суд міста Миколаєва у складі:

головуючого судді Бобрової І.В.,

за участю секретаря судового засідання Батишевої Г.Ю.,

розглянувши у відкритому підготовчому засіданні у залі суду м. Миколаєва цивільну справу №487/7434/18 за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості, -

ВСТАНОВИВ:

07.11.2018 р. ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом, в якому просив стягнути з ОСОБА_2 на його користь заборгованість у розмірі 223913,99 грн.. Свої вимоги обґрунтовував тим, що 13.12.2016 року між ним та відповідачем було укладено договір позики, відповідно до якого він надав ОСОБА_2 позику у розмірі 178000,00 грн., 400 доларів США (на час звернення до суду за курсом НБУ становить 11281,01 грн.) та 1079 Євро (на час звернення до суду за курсом НБУ становить 34632,8), що підтверджується розпискою від 13.12.2016 року. Вказані грошові кошти відповідач зобов`язувалась повернути в строк до 13.07.2017 року. На теперішній час, ОСОБА_2 умови договору не виконала, позику не повернула , у зв`язку з чим ОСОБА_1 звернувся до суду із даним позовом.

Ухвалою суду від 15.01.2019 р. відкрито провадження у справі та призначено до розгляду в порядку загального позовного провадження.

Ухвалою суду від 25.03.2019 р. закрито підготовче провадження та справу призначено до розгляду по суті.

Позивач у підготовче засідання не з`явився, надав до суду заяву, в якій просив розглядати справу у його відсутність, позовні вимоги підтримав, не заперечував проти заочного порядку розгляду справи.

Відповідач до судового засідання не з`явилась, про час та місце розгляду справи була повідомлена своєчасно належним чином у відповідності до положень ч.11 ст.128 ЦПК України, заяв та відзиву до суду не направила.

Суд, дослідивши подані документи та матеріали, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення справи по суті, приходить до висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1 підлягають задоволенню з огляду на наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 626 ЦК України, договором є домовленість двох сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Судом встановлено, 13.12.2016 року між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 було укладено договір позики у письмовій формі, відповідно до якого останній надав у борг відповідачу грошові кошти в сумі 178000,00 грн., 400 дол.США, 1079 Євро. Відповідно до договору ОСОБА_2 зобов`язалася повернути грошові кошти до 13.07.2017 року.

Відповідно до ст.1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості.

Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Згідно ст.1047 ЦК України договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми.

На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей.

За змістом ч.ч. 1.2 ст.207 та ч.2 ст.1047 ЦК України дотримання письмової форми договору позики має місце у тому разі, якщо на підтвердження укладення договору представлена розписка або інший письмовий документ, підписаний позичальником, з якого вбачається як сам факт отримання позичальником певної грошової суми в борг (тобто із зобов`язанням її повернення), так і дати її отримання.

Відповідно до правового висновку Верховного Суду України 18.09.2013 року у справі № 6-63 цс 13, письмова форма договору позики внаслідок його реального характеру є доказом не лише факту укладення договору, але й факту передачі грошової суми позичальнику. Договір позики є двостороннім правочином, а також він є одностороннім договором, оскільки після укладення цього договору всі обов`язки за договором позики, у тому числі повернення предмета позики або рівної кількості речей того ж роду та такої ж якості, несе позичальник, а позикодавець набуває за цим договором тільки права. За своєю суттю розписка про отримання в борг грошових коштів є документом, який видається боржником кредитору за договором позики, підтверджуючи як його укладення, так і умови договору, а також засвідчуючи отримання боржником від кредитора певної грошової суми або речей.

Відповідно до ст.526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

За змістом статті 526 ЦК України належне виконання зобов`язання - це передусім виконання його відповідно до умов договору і вимог ЦК України та інших актів цивільного законодавства.

Статтею 610 ЦК України передбачено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Відповідно до ч. 1 ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором.

Позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором (частина перша стаття 1049 ЦК України).

Згідно з ч. 1 ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.

Всупереч укладеному договору позики та вказаним нормам відповідач у встановлений строк не виконав покладені на нього зобов`язання та не повернув борг позивачу у розмірі 178000,00 грн., 400 дол.США, 1079 Євро.

Грошовою одиницею для виконання грошових зобов`язань в Україні є українська гривня. Але сторони договору, в тому числі фізичні особи, можуть визначити розмір грошових зобов`язань у еквіваленті до іноземної валюти. Оскільки згідно розписки предметом позики є в тому числі долари США, євро, тобто іноземна валюта, то за даним договором позики поверненню позичальником позикодавцю підлягає грошова сума, еквівалентна позиченій, за офіційно встановленим НБУ курсом на день повернення боргу. Курс, за яким позивачем проведено розрахунок суми боргу, і відсотками, підтверджений офіційними відомостями, наявними у справі. Позивач просить стягнути борг за договором позики і відсотки за користування позикою у гривні за курсом НБУ станом на день пред`явлення позову (100 доларів США - 2820,25 грн.; 100 євро - 3209,73 ) і такі вимоги відповідають закону і умовам договору, тому позов підлягає задоволенню, і стягненню з відповідача на користь позивача підлягає позика саме у зазначеній позивачем сумі.

Таким чином, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню сума боргу за договором позики від 13.12.2016 р. в розмірі 223913,99 грн.

Крім того, відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача належить стягнути сплачений позивачем при подачі позову судовий збір у розмірі 2239,14 грн.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 263-265, 280-284, 352, 354 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості- задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 заборгованість за договором позики від 13.12.2016 року у розмірі 223913,99 грн. (двісті двадцять три тисячі дев`ятсот тринадцять гривень 99 коп.) (178000,00 грн., 400 дол.США, що еквівалентно 11281,01 грн., 1079 Євро, що еквівалентно 34632,98 грн.)

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 2239, 14 грн. (дві тисячі двісті тридцять дев`ять гривень 14 коп.).

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви на його перегляд якщо така заява подана протягом 20 днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду. Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до Миколаївського апеляційного суду або через Заводський районний суд м. Миколаєва протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Заочне рішення набирає законної сили якщо протягом строків встановлених цим кодексом не подана заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга.

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 .

Відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , останнє відоме зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_2 .

Головуючий суддя І.В.Боброва