Постанова

Іменем України

27 лютого 2019 року

м. Київ

справа № 466/7277/16-ц

провадження № 61-19094св18

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду:

головуючого - Луспеника Д. Д.,

суддів: Білоконь О. В., Гулька Б. І., Синельникова Є. В., Хопти С. Ф. (суддя-доповідач),

учасники справи:

позивач - ОСОБА_1,

відповідач - публічне акціонерне товариство «Фідобанк»,

третя особа - уповноважена особа Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію публічного акціонерного товариства «Фідобанк»,

розглянув у порядку спрощеного позовного провадження касаційну скаргу публічного акціонерного товариства «Фідобанк» в особі уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію публічного акціонерного товариства «Фідобанк» на рішення Шевченківського районного суду м. Львова від 28 лютого 2017 року у складі судді

ОСОБА_2 та ухвалу Апеляційного суду Львівської області

від 01 червня 2017 року у складі колегії суддів: Савуляка Р. В., Копняк С. М.,

Мельничук О. Я.,

ВСТАНОВИВ:

1. Описова частина

Короткий зміст позовних вимог

У серпні 2016 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до публічного акціонерного товариства «Фідобанк» (далі - ПАТ «Фідобанк»), третя особа - уповноважена особа Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «Фідобанк», про захист прав споживачів, визнання дій незаконними та визнання права.

Позовна заява мотивована тим, що 17 травня 2016 року між ним та

ПАТ «Фідобанк» було укладено договір банківського поточного рахунку, відповідно до якого він вніс на рахунок банку грошові кошти у розмірі

145 тис. грн. Ознайомившись з випискою по вищенаведеному рахунку, він виявив, що 18 травня 2016 року кошти у сумі 145 000 грн було перераховано отримувачу товариству з обмеженою відповідальністю «ЕН СІ Інжиніринг Україна» (далі - ТОВ «ЕН СІ Інжиніринг Україна»), а в призначенні платежу зазначено, що цю операцію здійснено у відповідності до статті 67 Закону України «Про банки та банківську діяльність».

Вважав, що дії ПАТ «Фідобанк» є незаконними та такими, що порушують його права, як споживача фінансових послуг та банківського вкладника, оскільки розпоряджень 18 травня 2016 року щодо перерахування будь-якої суми ТОВ «ЕН СІ Інжиніринг Україна» він не надавав, вказані дії банку порушують Конституцію України, ЦК України, Закон України «Про банки та банківську діяльність», спрямовані на обмеження його права власності на грошові кошти, порушують основні принципи цивільного законодавства, а саме: свободу договору, обов'язковість його виконання та виконання належним чином.

З урахуванням викладеного, ОСОБА_4 просив суд визнати незаконними операції здійснені 18 травня 2016 року ПАТ «Фідобанк» по поточному рахунку, відкритому на підставі укладеного договору банківського (поточного) рахунку від 17 травня 2016 року між ним та ПАТ «Фідобанк», внаслідок чого було списано грошові кошти у розмірі 145 000 грн з його рахунку з призначенням «Повернення коштів згідно статті 67 Закону України «Про банки та банківську діяльність» на поточний рахунок ТОВ «ЕН СІ Інжиніринг Україна»; зобов'язати ПАТ «Фідобанк» забезпечити приведення розміру залишку грошових коштів станом на 18 травня 2016 року до фактично внесених грошових коштів у розмірі 145 000 грн; визнати за ним право на відшкодування заборгованості за вкладом у розмірі 145 000 грн за договором банківського (поточного) рахунку, укладеного 17 травня

2016 року з ПАТ «Фідобанк» за рахунок коштів Фонду гарантування вкладів фізичних осіб у межах гарантованої суми відшкодування; стягнути з

ПАТ «Фідобанк» на його користь сплачений судовий збір у розмірі

521,20 грн.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Рішенням Шевченківського районного суду м. Львова від 28 лютого

2017 року позов ОСОБА_1 задоволено. Визнано операції, здійснені

18 травня 2016 року ПАТ «Фідобанк» по поточному рахунку, відкритому на підставі укладеного договору банківського (поточного) рахунку

від 17 травня 2016 року між ПАТ «Фідобанк» та ОСОБА_1, внаслідок чого було списано грошові кошти у розмірі 145 000 грн з призначенням «Повернення коштів згідно статті 67 Закону України «Про банки та банківську діяльність» на поточний рахунок ТОВ «ЕН СІ Інжиніринг Україна», незаконними.

Зобов'язано ПАТ «Фідобанк» забезпечити приведення розміру залишку грошових коштів станом на 18 травня 2016 року по рахунку, відкритому на підставі укладеного договору банківського (поточного) рахунку

від 17 травня 2016 року між ПАТ «Фідобанк» та ОСОБА_1, відповідно до фактично внесених грошових коштів у розмірі 145 000 грн.

Визнано за ОСОБА_1 право на відшкодування заборгованості за вкладом у розмірі 145 000 грн за договором банківського (поточного) рахунку, укладеного 17 травня 2016 року з ПАТ «Фідобанк» за рахунок коштів Фонду гарантування вкладів фізичних осіб у межах гарантованої суми відшкодування. Вирішено питання про стягнення судових витрат.

Рішення суду першої інстанції мотивовано тим, що відповідачем не доведено правомірності дій щодо списання 18 травня 2016 року коштів у розмірі 145 000 грн з банківського поточного рахунку позивача, відкритого

ПАТ «Фідобанк», на поточний рахунок ТОВ «ЕН СІ Інжиніринг Україна».

Короткий зміст судового рішення суду апеляційної інстанції

Ухвалою Апеляційного суду Львівської області від 01 червня 2017 року апеляційну скаргу ПАТ «Фідобанк» відхилено. Рішення Шевченківського районного суду м. Львова від 28 лютого 2017 року залишено без змін.

Судове рішення суду апеляційної інстанції мотивовано тим, що

ПАТ «Фідобанк», перерахувавши з рахунку ОСОБА_1 на рахунок

ТОВ «ЕН СІ Інжиніринг Україна» кошти у розмірі 145 000 грн без згоди вкладника, позбавив його права власності на це майно, що є порушенням статті 41 Конституції України, Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, Цивільного кодексу України, Закону України «Про банки і банківську діяльність».

Короткий зміст вимог касаційної скарги

У касаційній скарзі, поданій у червні 2017 року до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ,

ПАТ «Фідобанк» в особі уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «Фідобанк», посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права й порушення норм процесуального права, просить скасувати вказані судові рішення та ухвалити нове, яким у задоволенні позову ОСОБА_1 відмовити.

Надходження касаційної скарги до суду касаційної інстанції

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30 червня 2017 року відкрито касаційне провадження у цій справі та зупинено виконання рішення суду першої інстанції до закінчення касаційного провадження у справі.

Відповідно до пункту 4 розділу XIII Перехідних положень Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) у редакції Закону України від 3 жовтня 2017 року № 2147-VIII «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» касаційні скарги (подання) на судові рішення у цивільних справах, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, передаються до Касаційного цивільного суду та розглядаються спочатку за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Згідно зі статтею 388 ЦПК України судом касаційної інстанції у цивільних справах є Верховний Суд.

У травні 2018 року справа надійшла до Верховного Суду.

Ухвалою Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду

від 04 липня 2018 року справу за позовом ОСОБА_1 до

ПАТ «Фідобанк», третя особа - уповноважена особа Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «Фідобанк», про захист прав споживачів, визнання дій незаконними та визнання права призначено до розгляду.

Доводи особи, яка подала касаційну скаргу

Касаційна скарга мотивована тим, що суди першої та апеляційної інстанцій не встановили належним чином обставини справи, не звернули уваги та не перевірили доводи про те, що 19 липня 2016 року було відкликано банківську ліцензію ПАТ «Фідобанк» та розпочато процедуру ліквідації банку, тому банк позбавлений права здійснювати будь-які операції по рахунках клієнтів, в тому числі зарахування, списання та перерахування грошових коштів. Правові засади та порядок ліквідації банку визначені Законом України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб». Зазначений закон є спеціальним відносно цих правовідносин та встановлює окремий порядок задоволення вимог кредиторів банку.

Доводи особи, яка подала відзив на касаційну скаргу

У серпні 2017 року до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ надійшли заперечення ОСОБА_1, подані представником - ОСОБА_5, на касаційну скаргу

ПАТ «Фідобанк» в особі уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «Фідобанк». Заперечення обґрунтовано тим, що всі обґрунтування відповідача викладені у касаційній скарзі ґрунтуються не на належних доказах, а виключно на припущеннях, що є порушенням вимог частини четвертої статті 60 ЦПК України 2004 року.

У грудні 2018 року до Верховного Суду надійшло заперечення

ОСОБА_1 на касаційну скаргу ПАТ «Фідобанк» в особі уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію

ПАТ «Фідобанк», у якому він просить касаційну скаргу відхилити, а оскаржувані рішення залишити без змін.

Фактичні обставини справи, встановлені судами

Судами встановлено, що 17 травня 2016 року між ОСОБА_1 та

ПАТ «Фідобанк» було укладено договір банківського (поточного) рахунку.

Відповідно до квитанції від 17 травня 2016 ОСОБА_1 було внесено на рахунок № НОМЕР_1 грошові кошти у розмірі 145 000 грн (а. с. 9).

18 травня 2016 року ПАТ «Фідобанк» без згоди ОСОБА_1 перерахував внесені останнім кошти у розмірі 145 000 грн на рахунок ТОВ «ЕН СІ Інжиніринг Україна» у відповідності до статті 67 Закону України «Про банки та банківську діяльність».

1. Мотивувальна частина

Позиція Верховного Суду

Згідно з положенням частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Касаційна скарга ПАТ «Фідобанк» в особі уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «Фідобанк» підлягає задоволенню.

Мотиви, з яких виходить Верховний Суд, та застосовані норми права

У частині третій статті 3 ЦПК України визначено, що провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Згідно з частиною першої статті 400 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Відповідно до частини першої статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Зазначеним вимогам закону рішення апеляційного суду у повному обсязі не відповідає.

За договором банківського вкладу (депозиту) одна сторона (банк), що прийняла від другої сторони (вкладника) або для неї грошову суму (вклад), що надійшла, зобов'язується виплачувати вкладникові таку суму та проценти на неї або дохід в іншій формі на умовах та в порядку, встановлених договором (частина перша статті 1058 ЦК України).

Відповідно до частин першої та другої статті 1060 ЦК України договір банківського вкладу укладається на умовах видачі вкладу на першу вимогу (вклад на вимогу) або на умовах повернення вкладу зі спливом встановленого договором строку (строковий вклад). Договором може бути передбачено внесення грошової суми на інших умовах її повернення. За договором банківського вкладу незалежно від його виду банк зобов'язаний видати вклад або його частину на першу вимогу вкладника, крім вкладів, зроблених юридичними особами на інших умовах повернення, які встановлені договором.

Положеннями статті 2 Закону України «Про банки і банківську діяльність» передбачено, що вклад (депозит) - це кошти в готівковій або у безготівковій формі, у валюті України або в іноземній валюті, які розміщені клієнтами на їх іменних рахунках у банку на договірних засадах на визначений строк зберігання або без зазначення такого строку і підлягають виплаті вкладнику відповідно до законодавства України та умов договору.

Разом з тим, частина перша статті 1074 ЦК України визначає, що обмеження прав клієнта щодо розпорядження грошовими коштами, що знаходяться на його рахунку, не допускається, крім випадків обмеження права розпоряджання рахунком за рішенням суду або в інших випадках, встановлених законом, а також у разі зупинення фінансових операцій, які можуть бути пов'язані з легалізацією (відмиванням) доходів, одержаним злочинним шляхом, або фінансування тероризму, передбачених законом.

Тобто випадки обмеження прав клієнта щодо розпоряджання грошовими коштами, які знаходяться на його рахунку, можуть бути передбачені у спеціальному законі.

Процедура виведення неплатоспроможних банків з ринку врегульована Законом України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», який є спеціальним законом, що унормовує дані правовідносини.

У пункті 8 Прикінцевих і перехідних положень Законом України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» передбачено, що законодавчі та інші нормативно-правові акти, прийняті до набрання чинності цим Законом, застосовуються у частині, що не суперечить цьому Закону.

Згідно з пунктом 16 частини першої статті 2 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» тимчасова адміністрація - це процедура виведення банку з ринку, що запроваджується Фондом стосовно неплатоспроможного банку в порядку, встановленому цим Законом.

Відповідно до пункту 6 частини першої статті 2 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» ліквідація банку - це процедура припинення банку як юридичної особи відповідно до законодавства.

Отже, у спорах, пов'язаних з виконанням банком, у якому введена тимчасова адміністрація та/або запроваджена процедура ліквідації, своїх зобов'язань перед його кредиторами, норми Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» є спеціальними, і цей Закон є пріоритетним відносно інших законодавчих актів України у таких правовідносинах.

Статтею 36 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» врегульовано наслідки запровадження тимчасової адміністрації.

Зокрема, згідно з підпунктами 1, 2 частини п'ятої статті 36 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» під час тимчасової адміністрації не здійснюється задоволення вимог вкладників та інших кредиторів банку, примусове стягнення коштів та майна банку, звернення стягнення на майно банку, накладення арешту на кошти та майно банку.

У пункті 1 частини шостої статті 36 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» передбачено, що обмеження, встановлене пунктом 1 частини п'ятої цієї статті, не поширюється на зобов'язання банку щодо виплати коштів за вкладами вкладників за договорами, строк яких закінчився, та за договорами банківського рахунку вкладників. Зазначені виплати здійснюються в межах суми відшкодування, що гарантується Фондом, в національній валюті України. Вклади в іноземній валюті перераховуються в національну валюту України за офіційним курсом гривні, встановленим Національним банком України до іноземних валют на день початку процедури виведення Фондом банку з ринку та здійснення тимчасової адміністрації відповідно до цієї статті.

Відповідно до частини другої статті 46 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» з дня призначення уповноваженої особи Фонду банківська діяльність завершується закінченням технологічного циклу конкретних операцій у разі, якщо це сприятиме збереженню чи збільшений ліквідаційної маси.

Згідно з частиною п'ятою статі 45 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» протягом 30 днів з дня опублікування відомостей про відкликання банківської ліцензії, ліквідацію банку кредитори мають право заявити Фонду про свої вимоги до банку. Вимоги фізичних осіб-вкладників у межах гарантованої Фондом суми відшкодування за вкладами не заявляються.

Відповідно до частини першої статті 509 ЦК України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Суди ці положення Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» не врахували, не звернули уваги на те, що з 20 травня

2016 року Фонд запровадив тимчасову адміністрацію та розпочав процедуру виведення ПАТ «Фідобанк» з ринку.

На момент звернення позивача із цим позовом до суду першої інстанції (серпень 2016 року) та ухвалення рішення судом першої інстанції (28 лютого 2017 року) у банку вже було введено тимчасову адміністрацію та розпочату процедуру ліквідацію ПАТ «Фідобанк», що унеможливило стягнення коштів у будь-який інший спосіб, аніж це передбачено Законом України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб».

Зазначена правова позиція висловлена Верховним Судом України у постановах: від 20 січня 2015 року № 6-2001цс15, від 13 червня 2016 року

№ 6-1123цс16, від 12 квітня 2017 року № 6-350цс17.

Зважаючи на те, що у справі не вимагається збирання або додаткової перевірки чи оцінки доказів, обставини справи встановлені судом повно, але допущено неправильне застосування норм матеріального права, оскаржувані судові рішення підлягають скасуванню з ухваленням нового рішення про відмову в задоволенні позовних вимог.

Відповідно до статті 412 ЦПК України підставами для скасування судових рішень повністю або частково і ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

Керуючись статтями 400, 409, 412, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу публічного акціонерного товариства «Фідобанк» в особі уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію публічного акціонерного товариства «Фідобанк» задовольнити.

Рішення Шевченківського районного суду м. Львова від 28 лютого 2017 року та ухвалу Апеляційного суду Львівської області від 01 червня 2017 року скасувати.

У задоволенні позову ОСОБА_6 до публічного акціонерного товариства «Фідобанк», третя особа - уповноважена особа Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію публічного акціонерного товариства «Фідобанк», про захист прав споживачів, визнання дій незаконними та визнання права відмовити.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуючий Д. Д. Луспеник

Судді О. В. Білоконь

Б. І. Гулько

Є. В. Синельников

С. Ф. Хопта