Постанова

Іменем України

02 жовтня 2019 року

м. Київ

справа № 188/1598/15-ц

провадження № 61-11164 св 18

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду:

головуючого - Ступак О. В.,

суддів: Гулейкова І. Ю., Олійник А. С., Погрібного С. О., Усика Г. І. (суддя-доповідач),

учасники справи:

позивач - ОСОБА_1 ,

відповідачі: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

розглянув у порядку спрощеного позовного провадження касаційну скаргу ОСОБА_4 на ухвалу Апеляційного суду Дніпропетровської області від 19 липня 2016 року у складі судді Городнича В. С.,

ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст позовних вимог та судових рішень попередніх інстанцій

У грудні 2015 року ОСОБА_4 звернулася до суду із позовом до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про поділ майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності.

Ухвалою Петропавлівського районного суду Дніпропетровської області від

17 грудня 2015 року заяву ОСОБА_4 про забезпечення позову задоволено.

Проведено опис та накладено арешт на майно, яке знаходиться в ОСОБА_2 у будинку АДРЕСА_1 ; накладено арешт на автомобіль марки FUAН 008 VAZ Autotechnology, модель 21104, реєстраційний номер НОМЕР_1 ,

2008 року випуску, шасі НОМЕР_2 , серія та номер свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу ДАН НОМЕР_3 , колір чорний. З метою збереження спірного автомобіля його було передано ОСОБА_4 на відповідальне зберігання до вирішення спору по суті.

Ухвалою Апеляційного суду Дніпропетровської області від 30 березня 2016 року апеляційну скаргу ОСОБА_2 задоволено частково, ухвалу Петропавлівського районного суду Дніпропетровської області від 17 грудня 2015 року скасовано, справу передано на новий розгляд до суду першої інстанції.

Ухвалою Петропавлівського районного суду Дніпропетровської області від

13 травня 2016 року заяву ОСОБА_4 про забезпечення позову задоволено частково.

Накладено арешт на майно: електром`ясорубку (2005 року виробництва); мультиварку (2015 року виробництва); обігрівач «УФО» (2013 року виробництва); електрошафу (2007 року виробництва); килими (2005 та 2007 року виробництва); посуд (сервізи - 4 набори, стакани - 2 набори, тарілки - 1 набір); фен (2015 року виробництва); швейну машинку ножну; міксер (2012 року виробництва); пральну машинку «Самсунг» (2012 року виробництва); холодильник «Атлант» (2012 року виробництва); кухонний гарнітур (2006 року виробництва); кухонний куток

(2007 року виробництва); телевізор плазмовий (2011 року виробництва); телевізор плазмовий (2013 року виробництва); ноутбук (2012 року виробництва); мікрохвильову піч (2012 року виробництва); котел для обігріву будинку

(2014 року виробництва); ванну (2014 року виробництва); пилосмок (2014 року виробництва); тюнери (2007 та 2012 року виробництва), яке знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 .

Ухвалою Апеляційного суду Дніпропетровської області від 10 червня 2016 року апеляційну скаргу ОСОБА_4 на ухвалу Петропавлівського районного суду Дніпропетровської області від 13 травня 2016 року залишено без руху.

Залишаючи апеляційну скаргу без руху, апеляційний суд зазначив, що заявник пропустив строк на апеляційне оскарження, а тому йому необхідно подати заяву про його поновлення, із зазначенням поважності причин пропуску. Крім того, заявнику відповідно до вимог статті 295 ЦПК України 2004 року необхідно вказати в апеляційній скарзі ім`я (найменування) осіб, які беруть участь у справі, зокрема відповідача ОСОБА_2 , його місце проживання або місцезнаходження, надати копію апеляційної скарги для відповідача, а також сплатити судовий збір.

07 липня 2016 року на адресу апеляційного суду надійшло клопотання

ОСОБА_4 про поновлення строку на апеляційне провадження та апеляційна скарга у новій редакції.

Ухвалою Апеляційного суду Дніпропетровської області від 19 липня 2016 року апеляційну скаргу ОСОБА_4 на ухвалу Петропавлівського районного суду Дніпропетровської області від 13 травня 2016 рокувизнано неподаною та повернуто заявнику.

Ухвала суду апеляційної інстанції мотивована тим, що станом на 19 липня

2016 року заявник не усунув недоліки апеляційної скарги у повному обсязі, зокрема не сплатив судовий збір за подання апеляційної скарги, у зв`язку з чим суд, керуючись статтями 121, 297 ЦПК України 2004 року, визнав її неподаною та повернув заявнику.

Короткий зміст вимог та доводів касаційної скарги

У серпні 2016 року до суду касаційної інстанції надійшла касаційна скарга

ОСОБА_4 , у якій заявник просила скасувати ухвалу Апеляційного суду Дніпропетровської області від 19 липня 2016 року, та передати справу на новий розгляд до суду апеляційної інстанції, посилаючись на порушення апеляційним судом норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права.

Касаційна скарга обгрунтована посиланнями на те, що апеляційний суд не звернув увагу, що на виконання ухвали Апеляційного суду Дніпропетровської області від 10 червня 2016 року вона 24 червня 2016 року через філію Дніпропетровського обласного управління АГ «Ощадбанк» ТВБВ у Бабушкінському районі м. Дніпропетровська сплатила судовий збір у розмірі 275,60 грн і 24 липня 2016 року направила оригінал квитанції про сплату судового збору на адресу суду апеляційної інстанції, а тому оскаржувана ухвала не може вважатися законною та обгрунтованою.

Рух справи в суді касаційної інстанції

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 29 серпня 2016 року відкрито касаційне провадження у справі та витребувано справу з суду першої інстанції.

Відповідно до статті 388 ЦПК України, який набрав чинності з 15 грудня

2017 року, судом касаційної інстанції є Верховний Суд.

27 лютого 2018 року справа передана до Верховного Суду.

Відповідно до підпункту 4 пункту 1 розділу XIII «Перехідні положення» Цивільного процесуального кодексу України (далі ЦПК України), у редакції Закону України від 3 жовтня 2017 року № 2147-VIII «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, ЦПК України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів», касаційні скарги (подання) на судові рішення у цивільних справах, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, передаються до Касаційного цивільного суду та розглядаються спочатку за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Згідно з частиною другою статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до вимог частини першої статті 400 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Вивчивши матеріали цивільної справи, доводи касаційної скарги, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду дійшов висновку, що касаційна скарга підлягає задоволенню частково з таких підстав.

Позиція Верховного Суду та нормативно-правове обгрунтування

Відповідно до частини другої статті 297 ЦПК України 2004 року до апеляційної скарги, яка не оформлена відповідно до вимог, встановлених статтею 295 цього Кодексу, а також у разі несплати суми судового збору застосовуються положення статті 121 цього Кодексу.

Згідно частин першої, другої та п`ятої 121 ЦПК України 2004 року суддя, установивши, що апеляційна скарга оформлена з порушенням вимог статті 295 ЦПК України 2004 року або не сплачено судовий збір, постановляє ухвалу, в якій зазначаються підстави залишення заяви без руху, про що повідомляє особу, яка подала апеляційну скаргу, і надає їй строк для усунення недоліків, який не може перевищувати п`яти днів з дня отримання особою ухвали.

Відповідно до змісту частини третьої статті 297 ЦПК України 2004 року апеляційна скарга залишається без руху також у випадку, якщо вона подана після закінчення строків, установлених статтею 294 цього Кодексу, і особа, яка її подала, не порушує питання про поновлення цього строку, або якщо підстави, вказані нею у заяві, визнані неповажними.

Визнаючи неподаною та повертаючи апеляційну скаргу заявнику у зв`язку з неповним усуненням недоліків апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції виходив з того, що копію ухвали Апеляційного суду Дніпропетровської області від 10 червня 2016 року ОСОБА_4 отримала 23 червня 2016 року, і станом на

19 липня 2016 року не надала доказів на підтвердження сплати судового збору за подання апеляційної скарги.

Верховний Суд не погоджується з таким висновком суду апеляційної інстанції, з огляду на таке.

За змістом пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 4 листопада 1950 року кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Однією з основних гарантій права сторони на судовий захист є право оскарження судових рішень (стаття 129 Конституції України). Реалізація цього права здійснюється, зокрема, шляхом оскарження судових рішень у судах апеляційної та касаційної інстанцій.

Згідно з практикою Європейського суду з прав людини (далі ЄСПЛ) у статті 6 Конвенції, якою передбачено право на справедливий суд, там, де існують, апеляційні або касаційні суди, гарантії, що містяться у вказаній статті, повинні відповідати також і забезпеченню ефективного доступу до цих судів (рішення у справі «Делькур проти Бельгії» від 17 січня 1970 року та рішення у справі «Гофман проти Німеччини» від 11 жовтня 2001 року).

ЄСПЛ, розглядаючи справи щодо порушення права на справедливий судовий розгляд, тлумачить вказану статтю як таку, що не лише містить детальний опис гарантій, наданих сторонам у цивільних справах, а й захищає у першу чергу те, що дає можливість практично користуватися такими гарантіями, - доступ до суду. Отже, право на справедливий судовий розгляд, закріплене в пункті 1 статті 6 Конвенції, необхідно розглядати як право на доступ до правосуддя.

На обгрунтування доводів касаційної скарги ОСОБА_4 надала повідомлення Апеляційного суду Дніпропетровської області від 21 вересня 2016 року

№ 04.4-36/208/2016, зі змісту якого вбачається, що 29 червня 2016 року о

15.50 год. конверт з квитанцією про сплату судового збору від 24 червня

2016 року № 1/1 зареєстровано в автоматизованій системі документообігу суду та присвоєно вхідний № 20298. 30 вересня 2016 року зазначену квитанцію передано судді-доповідачу Городничій В. С. під підпис в реєстрі вхідної кореспонденції за 29 червня 2016 року.

Ураховуючи, що ОСОБА_4 на виконання вимог ухвали суду від 10 червня

2016 року надала квитанцію від 24 червня 2016 року № 1/1 про сплату судового збору за подання апеляційної скарги на ухвалу Петропавлівського районного суду Дніпропетровської області від 13 травня 2016 року, оскаржувана ухвала апеляційного суду про визнання неподаною та повернення апеляційної скарги заявнику, не може бути визнана законною та обгрунтованою.

Згідно зі статтею 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

26 травня 2016 року ОСОБА_4 повторно подала до суду апеляційної інстанції апеляційну скаргу на ухвалу Петропавлівського районного суду Дніпропетровської області від 13 травня 2016 року, яку ухвалою Апеляційного суду Дніпропетровської області від 31 жовтня 2016 року залишено без задоволення. Таким чином, порушене оскаржуваною ухвалою апеляційного суду право заявника на доступ до правосуддя було відновлено, оскільки її апеляційна скарга в подальшому була прийнята до розгляду і вирішена по суті.

Висновки за результатами розгляду касаційної скарги

Частиною четвертою статті 406 ЦПК України передбачено, що у випадках скасування судом касаційної інстанції ухвал суду першої або апеляційної інстанцій, які перешкоджають провадженню у справі, справа передається на розгляд відповідного суду першої або апеляційної інстанції.

Ураховуючи наведене, оскаржувана ухвала про визнання апеляційної скарги неподаною та повернення її ОСОБА_4 постановлена з порушенням норм процесуального права, вона підлягає скасуванню. Ураховуючи, що повторно подана заявником апеляційна скарга на ухвалу Петропавлівського районного суду Дніпропетровської області від 13 травня 2016 року була прийнята до розгляду і вирішена по суті, Верховний Суд не вбачає підстав для направлення справи на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Керуючись статтями 400, 402, 406, 409, 411, 415, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу ОСОБА_4 задовольнити частково.

Ухвалу Апеляційного суду Дніпропетровської області від 19 липня 2016 року скасувати.

Постанова є остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуючий О. В. Ступак

Судді: І. Ю. Гулейков

А. С. Олійник

С. О. Погрібний

Г. І. Усик