Справа №522/7893/17
Провадження №6/522/32/19
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 лютого 2019 року м. Одеса

Приморський районний суд м. Одеси в складі:

головуючого судді - Домусчі Л.В.,

за участі секретаря судового засідання Вадуцкої В.І.,

розглянувши у судовому засіданні заяву ОСОБА_1 про відстрочку виконання рішення суду по справі №522/7893/17 за позовом ОСОБА_2, ОСОБА_3 до ОСОБА_1, треті особи ОСОБА_4, Відділ опіки та піклування Приморської районної адміністрації ОМР, про усунення перешкод у спілкуванні з онучкою та участі у її вихованні,

ВСТАНОВИВ:

14.01.2019 року до суду звернулась ОСОБА_1 із заявою про відстрочку виконання рішення суду по справі №522/7893/17 за позовом ОСОБА_2, ОСОБА_3 до ОСОБА_1, треті особи ОСОБА_4, Відділ опіки та піклування Приморської районної адміністрації ОМР, про усунення перешкод у спілкуванні з онучкою та участі у її вихованні, згідно якої просила:

- відстрочити виконання рішення Приморського районного суду міста Одеси від 11.102.2017 року на строк, визначний ЛКК Дитячої міської поліклініки тобто строком до 26.12.2019 року.

В обґрунтування заяви вказано, що рішенням Приморського районного суду м. Одеси від 11.10.2017 року визначено способи участі ОСОБА_3 та ОСОБА_2 у вихованні та спілкуванні з онукою ОСОБА_2 - ОСОБА_5, шляхом встановлення систематичних зустрічей діда та баби з дитиною кожну неділю з 10.00-18.00 годин, без участі матері ОСОБА_1, а також дні народження та святкові дні за попередньою домовленістю батьків. Вказане судове рішення постановою Апеляційного суду Одеської області від 31.01.2018 року залишено без змін та набрало законної сили. ОСОБА_1 подано касаційну скаргу на вказане судове рішення. Відповідно до висновку ЛКК Дитячої міської поліклініки №4, що підтверджується довідкою №87 від 26.12.2018 року, дитина ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_6, що перебуває на диспансерному обліку з 20.07.2016 року, потребує домашнього догляду з 26.12.2016 року. У звязку із незгодою ОСОБА_3 та ОСОБА_2 зустрічатися з онучкою за місцем її постійного проживання, виконання судового рішення утруднено у звязку з висновком лікувальної установи про необхідність домашнього догляду дитини. Заявниця позбавлена можливості звернення до суду саме з вимогами про поновлення чи зміни способу або порядку виконання судового рішення, тому вимушена звернутися до суду з заявою про відстрочення виконання судового рішення.

В судове засідання зявилась заявниця ОСОБА_1, її представник ОСОБА_7 та позивач ОСОБА_2.

Суд, за згодою осіб, які були присутні в судовому засіданні, з урахуванням ч. 1 ст. 223 ЦПК України, ухвалив слухати справу за відсутності інших учасників процесу, сповіщених належним чином.

У судовому засіданні ОСОБА_1 та її представник ОСОБА_7 підтримали подану заяву, пояснили, що дитина дійсно перебуває на диспансерному обліку та потребує лікування в домашніх умовах та відповідачка не заперечує проти зустрічей позивачів з дитиною за місцем постійного проживання доньки та не перешкоджають їм бачитись з дитиною в будь-який день, однак враховуючи стан дитини, їй необхідно пройти лікування в домашніх умовах, а не виходити на прогулянки на вулицю під час поганих погодних умов.

Позивач ОСОБА_2 в судовому засіданні заперечував проти задоволення заяви, пояснив, що відповідачка не виконує рішення суду та вважає, що побачення з дідом та бабою ніяким чином не погіршують стан здоровя дитини, в свою чергу відповідачка всіма способами перешкоджає виконанню рішенням суду. ОСОБА_2 вважає, що необхідності зустрічей саме за місцем проживання дитини не має, оскільки позивача надають необхідні ліки та дотримуються необхідної дієти дитини, отже підстав для задоволення заяви про відстрочку виконання рішення суду не має.

Дослідивши матеріали справи, вислухавши пояснення учасників процесу, суд приходить до наступного висновку.

Приморським районним суду м. Одеси 11.10.2017 року ухвалено рішення, відповідно до якого зобовязано ОСОБА_1 не перешкоджати ОСОБА_2, ОСОБА_3 брати участь у вихованні, зустрічах та вільному спілкуванні з онукою ОСОБА_3 ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2 та визначено способи участі ОСОБА_2 та ОСОБА_3 у вихованні та спілкуванні з онукою ОСОБА_3 ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2, шляхом встановлення систематичних зустрічей діда та баби з дитиною кожну неділю з 10.00 18.00 години, без участі матері ОСОБА_1, а також дні народження та святкові дні за попередньою домовленістю батьків.

Постановою Апеляційного суду Одеської області від 31.01.2018 року рішення Приморського районного суду м. Одеси від 11.10.2017 року залишено без змін.

Постановою Верховного суду від 27.12.2018 року касаційну скаргу ОСОБА_1 залишено без задоволення. Рішення Приморського районного суду м. Одеси від 11.10.2017 року та постанову Апеляційного суду Одеської області від 31.01.2018 року залишено без змін.

Посилання заявниці, що дитина ОСОБА_8 хворіє підтверджується витягом №4941 та витягом №1271 із медичної карти стаціонарного хворого та відповідно довідки №87 від 26.12.2018 року ОСОБА_8 потребує домашнього догляду (довідка дійсна до 26.12.2019 року). При цьому вказана довідка має рекомендований характер та не має заборони на побачення з дитиною.

Відповідно до ч. 5 ст. 55 Конституції України кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань.

Конституційний Суд України неодноразово зазначав, що виконання судового рішення є невідємною складовою права кожного на судовий захист і охоплює, зокрема, законодавчо визначений комплекс дій, спрямованих на захист і відновлення порушених прав, свобод, законних інтересів фізичних та юридичних осіб, суспільства, держави (пункт 2 мотивувальної частини Рішення від 13 грудня 2012 року № 18-рп/2012); невиконання судового рішення загрожує сутності права на справедливий розгляд судом (пункт 3 мотивувальної частини Рішення від 25 квітня 2012 року № 11-рп/2012).

Відповідно до ч. 1 ст. 267 ЦПК України суд, який ухвалив рішення, може визначити порядок його виконання, надати відстрочення або розстрочення виконання, вжити заходів для забезпечення його виконання, про що зазначає в рішенні. Однак, як роз'яснив Пленум Верховного Суду України, у п. 37 постанови № 2 від 12 червня 2009 року "Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції" визначення порядку виконання рішення суду, надання відстрочки або розстрочки виконання, вжиття заходів для забезпечення його виконання за наявності для цього підстав зазначається безпосередньо в рішенні суду при його ухваленні. Заяви сторін або державного виконавця про вчинення судом таких же дій при виконанні рішення суду за наявності для цього підстав розглядаються в порядку, встановленому статтею 373 ЦПК (ст. 435 ЦПК в редакції Закону України від 03.10.2017 року), за результатами вирішення яких постановляється ухвала.

У свою чергу ч. 1 ст. 435 ЦПК України закріплене положення, що за заявою сторони суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, може відстрочити або розстрочити виконання рішення, а за заявою стягувача чи виконавця (у випадках, встановлених законом), - встановити чи змінити спосіб або порядок його виконання.

Відповідно до ч. 3, 4 ст. 435 ЦПК України підставою для встановлення або зміни способу або порядку виконання, відстрочення або розстрочення виконання судового рішення є обставини, що істотно ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим. Вирішуючи питання про відстрочення чи розстрочення виконання судового рішення, суд також враховує:

1) ступінь вини відповідача у виникненні спору;

2) щодо фізичної особи - тяжке захворювання її самої або членів її сімї, її матеріальний стан;

3) стихійне лихо, інші надзвичайні події тощо.

Аналогічне положення міститься і в ст. 33 Закону України «Про виконавче провадження» відстрочки або розстрочка виконання, встановлення чи заміна способу і порядку виконання рішення допускається за наявності обставин, що ускладнюють виконання рішення, або роблять його неможливим (хвороба сторони виконавчого провадження, відрядження сторони виконавчого провадження, стихійне лихо тощо).

Підставою для застосування статті 33 Закону України «Про виконавче провадження» є наявність обєктивних обставин (хвороба сторони виконавчого провадження, відрядження сторони виконавчого провадження, стихійне лихо тощо), що ускладнюють або роблять неможливим застосування загального порядку примусового виконання рішень.

При вирішенні заяв державного виконавця чи сторони про відстрочку або розстрочку виконання рішення, встановлення або зміну способу й порядку його виконання суду потрібно мати на увазі, що їх задоволення можливе лише у виняткових випадках, які суд визначає виходячи з особливого характеру обставин, що ускладнюють або виключають виконання рішення.

Заявниками не представлено належних доказів, що підтверджували б винятковість обставин для відстрочки виконання судового рішення. Зазначені обставини заявником щодо хвороби дитини не можливо вважати такими, що істотно ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим відповідно до вимог ч.4 ст.435 ЦПК України. При цьому суд враховує що рішення суду повинно виконуватись, і протипоказання у спілкуванні дідуся і бабусі з онукою відсутні.

Отже, враховуючи вищевикладене, можливість виконання рішення суду незважаючи на потребу в лікуванні дитини та відсутність виняткових обставин для відстрочення виконання рішення суду, суд приходить до висновку про необхідність відмовити у задоволені даної заяви.

Керуючись Законом України «Про виконавче провадження», ст. ст. 3-13, 18, 19, 23, 43, 49, 89, 95, 223, 247, 258, 260, 268, 354, 435 ЦПК України, суд -

УХВАЛИВ:

У задоволенні заяви ОСОБА_1 про відстрочку виконання рішення суду по справі №522/7893/17 за позовом ОСОБА_2, ОСОБА_3 до ОСОБА_1, треті особи ОСОБА_4, Відділ опіки та піклування Приморської районної адміністрації ОМР, про усунення перешкод у спілкуванні з онучкою та участі у її вихованні відмовити.

Апеляційна скарга на ухвалу суду першої інстанції подається протягом пятнадцяти днів з дня її проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст ухвали складено 27.02.2019 року.

Суддя: Домусчі Л.В.