Провадження №22-ц/812/443/19
П О С Т А Н О В А

Іменем України

05 березня 2019 року м. Миколаїв

колегія суддів судової палати в цивільних справах Миколаївського апеляційного суду у складі:

головуючого: Базовкіної Т.М.,

суддів: Кушнірової Т.Б., Яворської Ж.М.,

із секретарем судового засідання: Горенко Ю.В.,

розглянувши в порядку спрощеного провадження у письмовому провадженні без повідомлення учасників справи цивільну справу №490/10853/18 за апеляційною скаргою представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 на ухвалу, яку постановив Центральний районний суд м. Миколаєва під головуванням судді Гуденко Ольги Андріївни у приміщенні цього суду 29 грудня 2018 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3, треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору - Управління у справах дітей Очаківської міської ради, Служба у справах дітей адміністрації Центрального району Миколаївської міської ради, про визначення місця проживання дитини та стягнення аліментів на її утримання,

в с т а н о в и л а :

У грудні 2018 р. ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом ОСОБА_3 про визначення місця проживання дитини та стягнення аліментів на її утримання.

Позов мотивовано тим, що позивач перебував у фактичних шлюбних відносинах без реєстрації шлюбу з ОСОБА_3 Від вказаних відносин сторони мають дитину - доньку ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1. До травня 2017 р. відповідачка та донька разом з позивачем проживали однією сім'єю. В травні 2017 р. відповідачка припинила стосунки з позивачем та переїхала разом з донькою ОСОБА_4 проживати до м. Очаків. У зв'язку з тим, що позивач має бажання та намір приймати участь у вихованні своєї доньки, він звертався до Управління у справах дітей Очаківської міської рада з заявою про визначення порядку участі у вихованні дитини. Фактично донька ОСОБА_4 проживає разом з бабусею, матір'ю відповідачки - ОСОБА_5 Відповідачка нехтує своїми батьківськими обов'язками та залишає дитину на бабусю. Періодично місце знаходження відповідачки взагалі є невідомим. Позивач бажає щоб донька проживала разом з ним та вважає, що зможе створити належні умови для її виховання та розвитку, медичного догляду, а також забезпечити найкращі інтереси дитини. До того ж, законодавством визначено право того з батьків, з ким проживає дитина, на звернення до суду з вимогою про стягнення аліментів на дитину. Позивач вважає що ј частини заробітку (доходу) платника аліментів, але не менше 50 відсотків мінімального прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку та не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку щомісячно, є достатнім розміром, який відповідачка спроможна сплачувати на утримання свої доньки. Представник позивача звертався до відповідача шляхом направлення останній претензії з метою врегулювання спору в досудовому порядку, проте відповідачка жодних дій на врегулювання спору в досудовому порядку не вчинила.

Посилаючись на викладене, позивач просив визначити місце проживання дитини ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, з батьком ОСОБА_1 та стягнути з ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2, уродженки м. Очаків, Миколаївської області, інн НОМЕР_1, на користь ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_4, інн НОМЕР_2, на утримання доньки ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, в розмірі ј частини всіх видів доходу, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з дня подачі позовної заяви та до досягнення нею повноліття, допустивши негайне виконання рішення в розмірі суми платежу за один місяць.

Ухвалою Центрального районного суду м. Миколаєва від 29 грудня 2018 р. справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про визначення місця проживання дитини та стягнення аліментів на утримання дитини передано до Очаківського міськрайонного суду Миколаївської області для розгляду.

Ухвала суду мотивована тим, що в силу ч. 1 ст. 28 ЦПК України, позивач має право звернутися до суду за місцем свого проживання щодо стягнення аліментів на утримання дитини, яка проживає з ним, позови ж про визначення місяця проживання дитини не відносяться до категорії альтернативної підсудності за вибором позивача.

Позивач звернувся до суду з позовними вимогами про визначення місця проживання дитини, яка на час звернення до суду проживає разом з матір'ю та з бабусею за адресою: АДРЕСА_1

Саме з цим фактом не погоджується позивач і звертається до суду з вимогами до відповідачки, з якою залишилася проживати їх спільна малолітня дитина, про визначення місця проживання доньки з ним. Вимоги про стягнення аліментів на свою користь на утримання дитини є похідними, їх вирішення залежить від того, чи буде визначено місце проживання дитини з ним.

Аналіз ст. 28 ЦПК України у сукупності з положеннями ст. 181 Сімейного Кодексу України дає підстави стверджувати, що альтернативна підсудність за місцезнаходженням позивача у категорії справ про стягнення аліментів та інших вимог щодо невиконання обов'язку батьків щодо утримання дитини, визначена саме для позивачів, з якими проживає дитина, щодо позовів до іншого з батьків, який проживає окремо та ухиляється від обов'язку щодо утримання дитини.

Оскільки місце проживання відповідачки: АДРЕСА_1 що не відноситься до території Центрального району м. Миколаєва, суд передав справу на розгляд Очаківського міськрайонного суду Миколаївської області на підставі п.1 ч.1 ст.31 ЦПК України.

В апеляційній скарзі представник позивача - ОСОБА_2 вказує, що ухвала суду першої інстанції є незаконною, постановленою з порушенням норм процесуального права та просить її скасувати і направити справу для розгляду до Центрального районного суду м. Миколаєва.

Апеляційна скарга мотивована тим, що судом невірно застосовані положення ч. 1 ст. 28 ЦПК України, яка встановлює випадки альтернативної підсудності і суд не має права обмежувати вибір позивача для розгляду справи у конкретному суді. Суд невірно застосував положення ст. 28 ЦПК України у сукупності із положеннями ст. 181 СК України та вважав, що можливість альтернативної підсудності спорів про стягнення аліментів визначена саме для позивачів, з якими проживає дитина, щодо позовів до іншого з батьків, який проживає окремо та ухиляється від обов'язку з утримання дитини. Приписами ст. 28 ЦПК України визначені правила підсудності для осіб, які звертаються до суду - позивачів незалежно від того, з ким проживає дитина, а тому суд помилково передав справу до іншого суду.

У відзиві на апеляційну скаргу ОСОБА_3 просить залишити без задоволення апеляційну скаргу представника позивача ОСОБА_1, а рішення суду першої інстанції - без змін та провести судове засідання за її відсутність. Відзив мотивований тим, що суд правильно встановив, що позивач звернувся до суду із позовом про встановлення місця проживання дитини, яка на даний час проживає з матір'ю в м. Очаків, вимоги про стягнення аліментів є похідними від цих вимог, апелянт зловживає своїми процесуальними правами (ст. 44 ЦПК України), оскільки вимоги про стягнення аліментів є надуманими, так як дитина знаходиться на утриманні матері та ним штучно об'єднані в одному провадження різні вимоги з метою зміни підсудності справи.

Заслухавши доповідь судді, дослідивши матеріали справи, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарг не підлягає задоволенню із таких підстав.

З матеріалів позовної заяви вбачається, що ОСОБА_1 та ОСОБА_3 є батьками малолітньої ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, яка проживає з відповідачкою.

Зареєстрованим місцем проживання позивача є АДРЕСА_2, зареєстрованим місцем проживання відповідачки є: АДРЕСА_1

Посилаючись на неналежне виконання відповідачкою батьківських обов'язків та наявність спору між ними з приводу місця проживання дочки, ОСОБА_1 звернувся до Центрального районного суду м. Миколаєва (за місцем свого проживання) із даним позовом.

За загальним правилом підсудності, визначеним ч. 1 ст. 27 ЦПК України позови до фізичної особи пред'являються в суд за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем її проживання або перебування, якщо інше не передбачено законом.

Статтею 28 ЦПК України передбачені випадки визначення підсудності за вибором позивача.

Зокрема в силу ч. 1 ст. 28 ЦПК України позови про стягнення аліментів, збільшення їх розміру, оплату додаткових витрат на дитину, стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів, індексацію аліментів, зміну способу їх стягнення, про визнання батьківства відповідача, позови, що виникають з трудових правовідносин, можуть пред'являтися також за зареєстрованим місцем проживання чи перебування позивача.

Питання виконання обов'язків батьками щодо утримання дітей врегульовані СК України.

Так, в силу ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

З аналізу наведеної норми колегія суддів дійшла висновку, що право на звернення до суду за стягненням аліментів законодавець надає тому з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

З урахуванням викладеного суд першої інстанції обґрунтовано дійшов висновку, що з огляду на матеріально-правове врегулювання аліментних зобов'язань батьків щодо своїх дітей правила альтернативної підсудності, визначені ч. 1 ст. 28 ЦПК України, передбачені саме для позивачів, з якими проживає дитина, щодо позовів до іншого з батьків, який проживає окремо та ухиляється від обов'язку щодо утримання дитини.

В силу положень п. 1 ч. 1 ст. 31 ЦПК України суд передає справу на розгляд іншому суду, якщо справа належить до територіальної юрисдикції (підсудності) іншого суду.

Відповідно до ч. 9 ст. 187 ЦПК України якщо за результатами отриманої судом інформації буде встановлено, що справа не підсудна цьому суду, суд надсилає справу за підсудністю в порядку, встановленому статтею 31 цього Кодексу.

Встановивши, що донька сторін з батьком (позивачем) не проживає, суд обґрунтовано дійшов висновку про відсутність підстав для застосування ч. 1 ст. 28 ЦПК України та вірно визначився із тим, що справа за правилами ч. 1 ст. 27 ЦПК України підсудна Очаківському міськрайонному суду Миколаївської області.

Доводи апеляційної скарги про невірне застосування норм ч. 1 ст. 28 ЦПК України у поєднанні з положеннями ст. 181 СК України спростовуються викладеними вище аргументами про те, що саме аналіз норм матеріального права, які регулюють спірні матеріально-правові відносини сторін разом із положеннями щодо визначення підсудності за вибором позивача дозволяють дійти висновку про порядок застосування ч. 1 ст. 28 ЦПК України.

Також колегія суддів не може взяти до уваги посилання в апеляційній скарзі на визначене п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод право на доступ до суду, оскільки оскаржувана ухвала суду не перешкоджає такому доступу, а лише визначає належний відповідно до закону суд, який уповноважений вирішити даний спір.

З урахуванням викладеного колегія суддів в силу ст. 375 ЦПК України не вбачає підстав для скасування ухвали суду, яка постановлена з дотриманням вимог матеріального та процесуального права.

Керуючись ст.ст. 367, 368, 369, 375, 381, 382 ЦПК України, колегія суддів

п о с т а н о в и л а :

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 залишити без задоволення, ухвалу Центрального районного суду м. Миколаєва від 29 грудня 2018 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня прийняття і оскарженню не підлягає.

Головуючий Т.М. Базовкіна

Судді: Т.Б. Кушнірова

Ж.М. Яворська

_____________________________________________

Повний текст постанови складено 05 березня 2019 року