Постанова

Іменем України

02 жовтня 2019 року

м. Київ

справа № 721/781/16-ц

провадження № 61-28364св18

Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду:

головуючого - Сімоненко В. М.,

суддів: Калараша А. А., Мартєва С. Ю. (суддя-доповідач), Петрова Є. В., Штелик С. П.,

учасники справи:

позивач - публічне акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк» (після зміни типу акціонерного товариства - акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк»),

відповідачі: ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

розглянув у порядку спрощеного позовного провадження касаційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Апеляційного суду Чернівецької області від 27 липня 2017 року у складі колегії суддів: Кулянди М. І., Одинака О. О., Половінкіної Н. Ю.,

ВСТАНОВИВ:

Відповідно до підпункту 4 пункту 1 розділу XIII «Перехідні положення» ЦПК України у редакції Закону України від 03 жовтня 2017 року № 2147-VIII «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» (далі - Закон України від 03 жовтня 2017 року № 2147-VIII) касаційні скарги (подання) на судові рішення у цивільних справах, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, передаються до Касаційного цивільного суду та розглядаються спочатку за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Описова частина

Короткий зміст позовних вимог

У серпні 2016 рокупублічне акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк» (далі - ПАТ КБ «ПриватБанк») звернулося до суду з позовом, у якому просило стягнути солідарно з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 46 205,05 грн заборгованості за кредитним договором від 12 листопада 2007 року № CVX0AU00040200 (далі - кредитний договір).

Позовна заява мотивована тим, що 12 листопада 2007 року відкрите акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк» (далі - ВАТ КБ «ПриватБанк»), правонаступником якого є позивач, та ОСОБА_1 уклали кредитний договір, відповідно до якого ВАТ КБ «ПриватБанк» надало ОСОБА_3 53 385,00 грн на строк до 08 листопада 2012 року зі сплатою щомісячних платежів в рахунок погашення тіла кредиту, процентів за користування кредитом та комісій. На забезпечення виконання зобов`язань за кредитним договором 12 листопада 2007 року ВАТ КБ «ПриватБанк» уклало з ОСОБА_3 договір поруки № CVX0AU00040200 (далі - договір поруки 1) та з ОСОБА_2 договір поруки № CVX0AU00040200-2 (далі - договір поруки 2). За умовами цих договорів поручителі взяли на себе зобов`язання відповідати перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату кредиту, процентів, нарахованих за користування кредитом, винагород, штрафів, пені та інших платежів для відшкодування збитків. У зв`язку з неналежним виконанням ОСОБА_1 зобов`язань за кредитним договором на момент закінчення строку кредитування рахується заборгованість за тілом кредиту у сумі 9 956,56 грн, за процентами за користування кредитом - 3 249,16 грн, за комісією за користування кредитом - 996,32 грн. Крім того, банк нарахував пеню за несвоєчасне виконання зобов`язань за договором станом на 19 липня 2016 року у сумі 32 003,01 грн.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Рішенням Путильського районного суду Чернівецької області від 21 квітня 2017 року у складі судді Проскурняка С. П. у позові відмовлено.

Рішення суду першої інстанції мотивоване тим, що відповідач отримав кошти для придбання автомобіля, на який ПАТ КБ «ПриватБанк» у судовому порядку звертало стягнення, проте у цій справі банк не підтвердив ту обставину, що автомобіль не було реалізовано та за рахунок отриманих коштів не погашено заборгованість за кредитним договором.

Короткий зміст рішення суду апеляційної інстанції

Рішенням Апеляційного суду Чернівецької області від 27 липня 2017 року рішення Путильського районного суду Чернівецької області від 21 квітня 2017 року скасовано, позов задоволено частково; стягнуто солідарно з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» заборгованість за кредитним договором у розмірі 20 107,91 грн, у тому числі: 9 956,56 грн - за тілом кредиту, 3 249,16 грн - за процентами за користування кредитом, нарахованих 6 902,19 грн - пені за період з 31 серпня 2015 року до 19 липня 2016 року; стягнуто солідарно з ОСОБА_1 та ОСОБА_3 заборгованість за кредитним договором у розмірі 20 107,91 грн, у тому числі: 9 956,56 грн - за тілом кредиту, 3 249,16 грн - за процентами за користування кредитом, 6 902,19 грн - пені за період з 31 серпня 2015 року до 19 липня 2016 року; стягнуто з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 та ОСОБА_3 на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» по 964,59 грн витрат, пов`язаних зі сплатою судового збору за розгляд справи у судах першої та апеляційної інстанцій.

Рішення суду апеляційної інстанції мотивоване тим, що судове рішення про звернення стягнення на предмет застави не виконано у зв`язку з оголошенням автомобіля у розшук, тому вимоги ПАТ КБ «ПриватБанк» про стягнення заборгованості за тілом кредиту та процентами за користування кредитом є обґрунтованими, вимоги про стягнення пені підлягають задоволенню у межах строків позовної давності. Суд дійшов висновку, що строк позовної давності до вимог щодо стягнення тіла кредиту та процентів переривався отриманням ПАТ КБ «ПриватБанк» у лютому 2010 року страхового відшкодування, за рахунок якого погашалися чергові платежі за кредитним договором до березня 2012 року, ОСОБА_1 здійснив востаннє платіж за кредитним договором 24 червня 2011 року. Відмовляючи у стягненні комісії, суд виходив з того, що позивач не має права нараховувати плату за дії, які здійснює на власну користь.

Короткий зміст касаційної скарги

У касаційній скарзі, поданій у серпні 2017 року до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, ОСОБА_1 , посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального та процесуального права, просить скасуватирішенняАпеляційного суду Чернівецької області від 27 липня 2017 року, відмовити у задоволенні позову за необґрунтованістю.

Надходження касаційної скарги до суду касаційної інстанції

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 20 вересня 2017 року відкрито касаційне провадження, витребувано справу з Путильського районного суду Чернівецької області.

15 грудня 2017 року набрав чинності Закон України від 03 жовтня 2017 року № 2147-VIII та розпочав роботу Верховний Суд як суд касаційної інстанції.

У травні 2018 року справу передано до Верхового Суду.

Ухвалою Верховного Суду від 09 вересня 2019 року справу призначено до судового розгляду.

Аргументи учасників справи

Доводи особи, яка подала касаційну скаргу

Касаційна скарга мотивована тим, що ПАТ КБ «ПриватБанк» подало апеляційну скаргу на рішення Путильського районного суду Чернівецької області від 21 квітня 2017 року з пропуском строку на апеляційне оскарження, тому суд повинен був залишити її без розгляду. Суд апеляційної інстанції стягнув заборгованість за кредитним договором солідарно з нього та невідомої йому особи - ОСОБА_5 ; суд не врахував, що позивач виготовив дублікат свідоцтва про реєстрацію заставленого автомобіля, кошти в рахунок платежу 24 червня 2011 року списані з карткового рахунка без його відома.

Короткий зміст відзиву на касаційну скаргу

У відзиві, поданому у жовтня 2017 року до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, ПАТ КБ «ПриватБанк» просить касаційну скаргу залишити без задоволення, рішення Апеляційного суду Чернівецької області від 27 липня 2017 року залишити без змін.

Позиція Верховного Суду

Згідно з частиною другою статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Касаційна скарга підлягає задоволенню частково.

Фактичні обставини справи, встановлені судами

Суди встановили, що 12 листопада 2007 року ВАТ КБ «ПриватБанк», правонаступником якого є ПАТ КБ «ПриватБанк», та ОСОБА_1 уклали кредитний договір.

У пункті 7.1 кредитного договору визначено, що ВАТ КБ «ПриватБанк» зобов`язувалося надати ОСОБА_1 кошти у вигляді непоновлюваної кредитної лінії на строк з 12 листопада 2007 року до 08 листопада 2012 року у розмірі 53 386,00 грн, з яких 42 050,00 грн - на придбання автомобіля, 34,00 грн - на сплату реєстрації предмета застави у Державному реєстрі обтяжень рухомого майна, 11 335,00 грн - на сплату страхових платежів, на умовах сплати за користування кредитом 1,34 % на місяць на суму залишку заборгованості за кредитом, винагороди за надання фінансового інструменту в розмірі 0,14 % суми виданого кредиту, а також єдиної разової комісії в розмірі 3,00 % суми виданого кредиту. Погашення заборгованості за кредитним договором здійснюється щомісяця з 20 до 24 числа шляхом сплати коштів (щомісячних платежів) у сумі 1 088,33 грн.

Виконання зобов`язань позичальника за кредитним договором забезпечувалося: договором поруки від 12 листопада 2007 року № СVX0AU00040200, укладеним між ВАТ КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_5 , договором поруки від 12 листопада 2007 року № СVX0AU00040200-2, укладеним між ВАТ КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_2 , відповідно до пунктів 2 яких поручителі відповідають перед кредитором за виконання зобов`язань за кредитним договором в тому ж розмірі, що і боржник, включаючи сплату кредиту, процентів за користування кредитом, комісій, винагород, штрафів, пені та інших платежів, відшкодування збитків.

Також 12 листопада 2007 року ВАТ КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_1 уклали договір застави автомобіля «ВАЗ-210994», державний номерний знак НОМЕР_1 .

10 березня 2010 року в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» виплачено страхове відшкодування у розмірі 27 464,71 грн.

У зв`язку з невиконанням ОСОБА_1 зобов`язань у рахунок погашення заборгованості за кредитним договором у справі № 721/652/13-ц рішенням Путильського районного суду Чернівецької області від 30 жовтня 2013 року звернуто стягнення на заставлений автомобіль, вилучено у ОСОБА_1 та передано ПАТ КБ «ПриватБанк» автомобіль, комплект ключів, свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу у рахунок погашення станом на 2012 рік тіла кредиту та процентів і станом на 2013 рік пені та комісії.

Відповідно до наданого позивачем розрахунку за кредитним договором існує заборгованість за тілом кредиту у сумі 9 956,56 грн, за нарахованими станом на 08 листопада 2012 року процентами за кредитом у сумі 3 249,16 грн, комісією - 996,32 грн, та нарахованої станом на 19 липня 2016 року пенею - 32 003,01 грн.

ОСОБА_1 до винесення судом першої інстанції рішення по суті спору заявив про застосування строків позовної давності.

Мотиви, з яких виходить Верховний Суд, та застосовані норми права

Згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до частин першої і другої статті 400 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими. Суд касаційної інстанції перевіряє законність судових рішень лише в межах позовних вимог, заявлених у суді першої інстанції.

У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

За кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1054 ЦК України).

З огляду на статтю 1048 ЦК України кредитодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми кредиту, розмір і порядок одержання яких встановлюються договором.

Відповідно до частини другої статті 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу.

Тобто для належного виконання зобов`язання необхідно дотримуватися визначених у договорі строків, зокрема щодо сплати процентів, а прострочення виконання є порушенням зобов`язання за кредитним договором.

Згідно зі статтею 256 ЦК України позовну давність визначено як строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (стаття 257 ЦК України).

Позовна давність в один рік застосовується, зокрема, до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені) (пункт 1 частини першої статті 258 ЦК України).

Згідно з частиною першою статті 260 ЦК України позовна давність обчислюється за загальними правилами визначення строків, встановленими статтях 253-255 цього кодексу.

За зобов`язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання (частина п`ята статті 261 ЦК України).

У зобов`язаннях, які визначають сплату щомісячних платежів, перебіг позовної давності для стягнення заборгованості за кожним з цих платежів починається з наступного дня після настання терміну внесення чергового платежу.

А отже, перебіг позовної давності стосовно кожного щомісячного платежу у межах строку кредитування згідно з частиною п`ятою статті 261 ЦК України починається після невиконання чи неналежного виконання (зокрема, прострочення виконання) позичальником обов`язку з внесення чергового платежу й обчислюється окремо щодо кожного простроченого платежу.

Строк кредитування закінчився 08 листопада 2012 року, ПАТ КБ «ПриватБанк» звернулося до суду із цим позовом до позичальника та поручителів у серпні 2016 року, просило стягнути тіло кредиту, яке становить прострочені чергові платежі за період з березня до листопада 2012 року, проценти за кредитом та комісію, нараховані до листопада 2012 року, пеню, нараховану до листопада 2016 року.

Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання) (стаття 610 ЦК України).

У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: зміна умов зобов`язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди (стаття 611 ЦК України).

Частинами першою, другою статті 553 ЦК України визначено, що за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов`язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов`язання боржником. Порукою може забезпечуватися виконання зобов`язання частково або у повному обсязі.

Відповідно до частини першої, другої статті 554 ЦК України у разі порушення боржником зобов`язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки.

У пункту 12 договорів поруки сторони визначили, що порука припиняється після закінчення 5 років з дня настання терміну повернення кредиту за кредитним договором.

У зв`язку зі зверненням ПАТ КБ «ПриватБанк» до суду з позовом до ОСОБА_1 у справі № 721/652/13-ц про звернення стягнення на предмет застави у рахунок погашення заборгованості за кредитним договором, строк виконання зобов`язань за яким закінчився, перебіг позовної давності переривався та починав відлік заново.

За таких обставин суд апеляційної інстанції дійшов правильного висновку щодо стягнення з позичальника та поручителів тіла кредиту у сумі 9 956,56 грн та процентів за кредитом у сумі 3 249,16 грн.

Разом з тим, щодо стягнення на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» пені, нарахованої за останній рік до дня звернення до суду, Верховний Суд вважає за необхідне зазначити наступне.

Для вимог про стягнення пені закон встановлює спеціальну позовну давність у один рік (частина друга статті 258 ЦК України).

Позовна давність за вимогою про стягнення пені обчислюється окремо за кожен день (місяць), за який нараховується пеня. Право на позов про стягнення пені за кожен день (місяць) виникає щодня (щомісяця) на відповідну суму, а позовна давність обчислюється з того дня (місяця), коли кредитор дізнався або повинен був дізнатися про порушення його права на стягнення пені.

Зазначене не дає підстав для обчислення спеціальної позовної давності щодо стягнення неустойки за 12 останніх місяців перед зверненням позивача до суду, тому вимоги ПАТ КБ «ПриватБанк» про стягнення пені, нарахованої до 08 листопада 2012 року, заявлені з пропуском позовної давності та не підлягають задоволенню.

Натомість, зі спливом строку кредитування припинилося право банку нараховувати пеню за кредитом.

Тому вимога ПАТ КБ «ПриватБанк» про стягнення пені за період з 09 листопада 2012 року до 19 липня 2016 року є безпідставною, оскільки після 08 листопада 2012 року позивач не міг таку пеню нараховувати.

Посилання у касаційній скарзі на стягнення заборгованості за кредитним договором з невідомої ОСОБА_1 особи, є опискою суду апеляційної інстанції, яка підлягає виправленню у порядку статті 269 ЦПК України з ініціативи суду або за заявою учасників справи.

Верховний Суд вважає неприйнятними доводи касаційної скарги щодо неврахування судом виготовлення дублікату свідоцтва про реєстрацію заставленого автомобіля та договірного списання коштів з карткового рахунка ОСОБА_1 , оскільки зазначені обставини стосуються переоцінки доказів, що виходить за межі розгляду справи судом касаційної інстанції, визначеними статтею 400 ЦПК України, крім того, не впливають на зазначені вище висновки Верховного Суду у цій справі.

Доводи касаційної скарги щодо відсутності у суду апеляційної інстанції підстав для відкриття апеляційного провадження слід відхилити з тих підстав, що ЦПК України не передбачено перегляд судом касаційної інстанції ухвали про відкриття апеляційного провадження.

Висновки за результатами розгляду касаційної скарги

Відповідно до частини першої статті 413 ЦПК України суд касаційної інстанції скасовує постанову суду апеляційної інстанції повністю або частково і залишає в силі судове рішення суду першої інстанції у відповідній частині, якщо встановить, що судом апеляційної інстанції скасовано судове рішення, яке відповідає закону.

Верховний Суд дійшов висновку, що у справі не вимагається збирання або додаткової перевірки чи оцінки доказів, обставини справи встановлені судами повно, проте допущено неправильне застосування норм матеріального права.

За таких обставин касаційну скаргу слід задовольнити частково, рішення Апеляційного суду Чернівецької області від 27 липня 2017 року у частині стягнення з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , і з ОСОБА_1 та ОСОБА_5 на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» 6 902,19 грн пені - скасувати, рішення Путильського районного суду Чернівецької області від 21 квітня 2017 року у частині відмови у стягненні пені за безпідставністю - залишити в силі; рішення Апеляційного суду Чернівецької області від 27 липня 2017 року у частині вирішення питання судових витрат - змінити.

Щодо судових витрат

Згідно з частиною тринадцятою статті 141 ЦПК України, якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог (частина перша статті 141 ЦПК України).

ПАТ КБ «ПриватБанк» понесло витрати, пов`язані з розглядом справи у суді першої інстанції у сумі 1 378,00 грн та витрати, пов`язані з розглядом справи у суді апеляційної інстанції у сумі 1 515,80 грн.

ОСОБА_1 поніс витрати, пов`язані з розглядом справи у суді касаційної інстанції у сумі 1 653,60 грн.

Оскільки позов ПАТ КБ «ПриватБанк» підлягає задоволенню на 29 %, з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 та ОСОБА_5 на користь АТ КБ «ПриватБанк» підлягають відшкодуванню по 279,73 грн витрат, пов`язаних з розглядом справи у судах першої та апеляційної інстанцій.

Зважаючи на часткове задоволення касаційної скарги, сплачений ОСОБА_1 у зв`язку з розглядом справи у суді касаційної інстанції судовий збір у сумі 826,80 грн підлягає стягненню з позивача.

З огляду на частину десяту статті 141 ЦПК України з АТ КБ «ПриватБанк» на користь ОСОБА_1 підлягає стягненню різниця понесених сторонами судових витрат у сумі 547,07 грн.

Керуючись статтями 402, 409, 412, 413, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Рішення Апеляційного суду Чернівецької області від 27 липня 2017 року у частині солідарного стягнення з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , і з ОСОБА_1 та ОСОБА_3 на користь акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» 6 902,19 грн пені - скасувати.

Рішення Путильського районного суду Чернівецької області від 21 квітня 2017 року у частині відмови у стягненні пені за безпідставністю - залишити в силі.

Рішення Апеляційного суду Чернівецької області від 27 липня 2017 року у частині вирішення питання судових витрат - змінити.

Стягнути з ОСОБА_2 та ОСОБА_3 на користь акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» по 279,73 грн на відшкодування судових витрат, пов`язаних з розглядом справи у судах першої та апеляційної інстанцій.

Стягнути з акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» на користь ОСОБА_1 547,07 грн на відшкодування судових витрат, пов`язаних з розглядом справи у суді касаційної інстанції.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуючий В. М. Сімоненко
Судді: А. А. Калараш
С. Ю. Мартєв
Є. В. Петров
С. П. Штелик