Справа № 346/5721/18
Провадження № 22-ц/4808/1156/19
Головуючий у 1 інстанції Беркещук Б. Б.
Суддя-доповідач Максюта
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 жовтня 2019 року м. Івано-Франківськ

Івано-Франківський апеляційний суд в складі:

головуючого (суддя-доповідач) Максюти І.О.,

суддів Горейко М.Д., Матківського Р.Й.

секретаря Петріва Д.Б.,

з участю представника апелянта ОСОБА_1 та позивача ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення аліментів, за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на рішення Коломийського міськрайонного суду Івано-Франківської області, ухвалене суддею Беркещук Б.Б. 15 липня 2019 року в м. Коломия Івано-Франківської області,

в с т а н о в и в :

В листопаді 2018 року ОСОБА_2 подала позов до ОСОБА_3 про стягнення аліментів на утримання дитини, обґрунтовуючи позовні вимоги тим, що проживала з відповідачем без реєстрації шлюбу. ІНФОРМАЦІЯ_1 у них народився син ОСОБА_4 . Однак, стосунки не склалися і вони з відповідачем проживають окремо, а син - з нею. Відповідач добровільно відмовляється утримувати сина та самоусунувся від виконання своїх батьківських обов`язків. Належний рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку, вона самостійно не може забезпечити дитині, тому батько, який є фізично здоровий та працездатний, не має інших утриманців, може та повинен сплачувати аліменти на утримання дитини ОСОБА_4 . Із врахуванням заяви про зменшення позовних вимог просила стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання дитини в розмірі 1200 грн щомісячно до повноліття сина (а.с.13, 31).

Рішенням Коломийського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 15 липня 2019 року позов задоволено. Суд стягнув з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 аліменти на утримання неповнолітньої дитини, ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у твердій грошовій сумі 1 200 гривень на дитину щомісячно, починаючи з 13 листопада 2018 року і до досягнення дитиною повноліття. Стягнуто з ОСОБА_3 судовий збір в розмірі 704 грн 80 коп на користь держави. Рішення допущено до негайного виконання в межах стягнення суми платежу за один місяць (а.с.32-34).

Не погодившись з рішенням суду ОСОБА_3 подав апеляційну скаргу, у якій посилається на його незаконність та необґрунтованість, ухвалення з порушенням норм процесуального права.

Апелянт зазначає, що не проживав з ОСОБА_2 , не вів з нею спільного господарства. Характер їхніх відносин був нетривалим, що може бути підтверджено показаннями свідків. Категорично не погоджується з визначенням його батьком дитини, адже даний факт не був предметом дослідження під час розгляду справи. Натомість має обґрунтовані заперечення щодо свого батьківства з таких підстав. На час ймовірного зачаття дитини він вже не спілкувався із позивачкою, перебував за межами Івано-Франківської області. За наявною у нього інформацією, позивач підтримувала тривалі відносини з іншим чоловіком.

Наголошує, що батьком дитини записано не його - ОСОБА_3 , а невідому йому особу - ОСОБА_3 , що чітко зазначається в свідоцтві про народження дитини серії НОМЕР_1 . Даний факт не був взятий до уваги судом. ОСОБА_7 не подавалося позову до суду про встановлення батьківства, не проводилося судово-генетичної чи будь-якої іншої експертизи, яка б могла з достатньою вірогідністю встановити кровну спорідненість між ним та дитиною позивачки.

Також наголошує, що не подавав заяви, на підставі якої міг би бути визнаний батьком дитини. Він позбавлений можливості пред`явити позов про виключення запису про нього, як батька, з актового запису про народження дитини, оскільки не записаний батьком дитини.

Про дату та час розгляду справи в суді йому не було відомо, а тому він не мав можливості висловити свою позицію та надати пояснення. З цих підстав просить рішення суду скасувати, ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позову відмовити (а.с.48-50).

Правом на подання відзиву на апеляційну скаргу позивач не скористалася, що не перешкоджає розгляду справи в апеляційному порядку.

Вислухавши пояснення представника апелянта ОСОБА_1 та позивача ОСОБА_2 , доповідь судді, дослідивши матеріали справи та перевіривши, відповідно до ст.367 ЦПК України, законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга є обґрунтованою, виходячи з таких підстав.

Відповідно до ст. ст. 263, 264 ЦПК України рішення суду повинно бути законним i обґрунтованим. Під час ухвалення рішення суд вирішує, зокрема, такі питання: 1) чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані (пропущення строку позовної давності тощо), які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають iз встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин; 5) чи слід позов задовольнити або в позові відмовити; 6) як розподілити між сторонами судові витрати.

Задовольняючи частково позов, суд першої інстанції виходив з положень ст. 180-183 Сімейного Кодексу України, ст. 8 Закону України "Про охорону дитинства", встановивши, що відповідач є батьком дитини, зобов`язаний надавати утримання своїй неповнолітній дитині, беручи до уваги встановлений законом мінімальний розмір аліментів на дитину, визначений позивачем розмір аліментів у розмірі 1200 грн на дитину буде відповідати як її інтересам, так і вимогам чинного законодавства, тому дійшов висновку про задоволення позовних вимог, стягнувши з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 на утримання неповнолітньої дитини ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , аліменти у розмірі 1200 грн щомісячно.

Однак погодитись з таким висновком суду не можливо, оскільки судом допущені порушення норм процесуального та матеріального права.

Вирішуючи даний спір, слід виходити з таких обставин.

Судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 народився ОСОБА_4 . З копії свідоцтва про народження дитини серії НОМЕР_1 , виданої Черемхівською сільською радою Коломийського району Івано-Франківської області 14.02.2018 року встановлено, що батьком дитини є ОСОБА_3 , матір`ю - ОСОБА_2 (а.с.6).

Дитина проживає з матір"ю.

Із представленої Коломийським міськрайонним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Івано-Франківській області на вимогу апеляційного суду копії актового запису про народження ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , встановлено, що ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , народився у с. Черемхів Коломийського району Івано-Франківської області. На підставі актового запису №2 від 14 лютого 2018 року про народження дитини внесено відомості про батька дитини ОСОБА_3 у свідоцтво про народження серії НОМЕР_1 , виданого Черемхівською сільською радою Коломийського району Івано-Франківської області. Підставою запису відомостей про батька є заява ОСОБА_2 про державну реєстрацію народження дитини відповідно до ч.1 ст.135 СК України №2/5.11 від 14.02.2018 року.

Отже, запис про батька у свідоцтві про народження ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , зроблено у відповідності до ч.1 ст.135 СК України за прізвищем та громадянством матері, а ім`я та по батькові батька дитини записано за вказівкою останньої.

Даючи оцінку наведеним у позовній заяві та апеляційній скарзі обставинам, апеляційний суд дійшов такого висновку.

Статтями 12, 81 ЦПК України передбачено обов`язок сторін доводити ті обставини, на які вони посилаються як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ст.76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно зі ст.77 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

За змістом ч.2 ст.51 Конституції України, ч. 1 ст. 180 та частин 1-4 ст. 181 Сімейного кодексу України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька (або) у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів.

Згідно частини 2 ст.125, ч.1 статті 126 СК України якщо мати та батько дитини не перебувають у шлюбі між собою, походження дитини від батька визначається: за заявою матері та батька дитини; за рішенням суду. Така заява може бути подана як до, так і після народження дитини до органу державної реєстрації актів цивільного стану.

В силу до ч. 1 ст. 135 Сімейного кодексу України, при народженні дитини у матері, яка не перебуває у шлюбі, у випадках, коли немає спільної заяви батьків, заяви батька або рішення суду, запис про батька дитини у Книзі реєстрації народжень провадиться за прізвищем та громадянством матері, а ім`я та по батькові батька дитини записуються за її вказівкою.

Відповідно до ст. 128 СК України, за відсутності заяви, право на подання якої встановлено статтею 126 цього Кодексу, батьківство щодо дитини може бути визнане за рішенням суду. Позов про визнання батьківства може бути пред`явлений матір`ю, опікуном, піклувальником дитини, особою, яка утримує та виховує дитину, а також самою дитиною, яка досягла повноліття. Позов про визнання батьківства може бути пред`явлений особою, яка вважає себе батьком дитини. Позов про визнання батьківства приймається судом, якщо запис про батька дитини у Книзі реєстрації народжень вчинено відповідно до частини першої статті 135 цього Кодексу.

Суд першої інстанції помилково зазначив в оскаржуваному рішенні, що відповідач є батьком дитини, не звернув уваги, що запис про батька дитини виконаний за прізвищем матері, неповно з`ясував обставини справи, не витребувавши копію акта про народження дитини, що потягло за собою неправильне застосування норм матеріального права.

Аналізуючи встановлені обставини справи та визначені Законом підстави, які дають право на стягнення аліментів, слід дійти висновку про необґрунтованість позову, оскільки позивачем не представлено доказів, які б свідчили про те, що батьком дитини є ОСОБА_3 .

Позов про встановлення батьківства ОСОБА_2 не подавався.

Таким чином, позивачкою не надано будь-яких доказів на підтвердження своїх вимог про батьківство відповідача.

Отже, позов є необґрунтованим, а тому рішення суду підлягає скасуванню з ухваленням нового про відмову у задоволенні позову.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.374, 376, 381-384 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 задовольнити.

Рішення Коломийського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 15 липня 2019 року скасувати.

Ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позову ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення аліментів відмовити.

Постанова набирає законної сили з дня прийняття, однак може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 08 жовтня 2019 року.

Головуючий І.О. Максюта

Судді: М.Д. Горейко

Р.Й. Матківський