ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/7150/19 Справа № 211/3091/18 Суддя у 1-й інстанції - Хлистуненко О. В. Суддя у 2-й інстанції - Барильська А. П.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 жовтня 2019 року м.Кривий Ріг

Дніпровський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді: Барильської А.П.,

суддів: Бондар Я.М., Зубакової В.П.,

секретар судового засідання: Голуб О.О.

сторони:

позивач: ОСОБА_1

відповідач: Публічне акціонерное товариство «Ідея Банк»

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Кривому Розі, відповідно до ч.2 ст. 247 ЦПК України, без фіксації судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу, без участі учасників справи, в порядку спрощеного позовного провадження, апеляційну скаргу ОСОБА_1 на заочне рішення Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу від 06 грудня 2018 року, яке ухвалено суддею Хлистуненко О.В. у місті Кривому Розі Дніпропетровської області, відомості щодо дати складання повного судового рішення в матеріалах справи відсутні, -

ВСТАНОВИВ:

В липні 2018 року ОСОБА_1 звернулась до Публічного акціонерного товариства «Ідея Банк» з позовом про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню.

В обґрунтування позову зазначено, що 07.12.2015 року між позивачем та ПАТ «Ідея Банк» було укладено кредитний договір № Р29.288.70260, відповідно до умов якого ОСОБА_1 отримала кредит на поточні потреби в сумі 20000 грн. строком на 24 місяці.

Приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу 27.07.2017 року вчинив виконавчий напис, яким запропонував стягнути з ОСОБА_1 на користь ПАТ «Ідея Банк» невиплачені в строк грошові кошти на підставі кредитного договору № Р29.288.70260 від 07.12.2015 року, загальна сума боргу становить 31590,53 грн.

Позивач вважає виконавчий напис таким, що вчинений з порушенням вимог законодавства оскільки його вчинено без належного підтвердження безспірності вимог кредитора.

Зауважує на тому, що за період дії кредитного договору на її адресу відповідачем не надіслано жодного документа, який би свідчив про неналежність виконання з її боку умов кредитного договору.

Окрім того, вона не погоджується з сумами стягнення, зазначеними в оскаржуваному виконавчому написі та вважає їх такими, що не відповідають умовам кредитного договору, оскільки відповідачем не були враховані сплачені нею кошти для погашення кредиту. Крім того, кредитний договір не передбачає таких стягнень як основний борг, прострочений борг та строкові проценти. Сума нарахованої пені суперечить пункту 2.4 Кредитного договору.

На підставі викладеного вище позивач просила суд визнати виконавчий напис, вчинений 27.07.2017 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Гуревічовим О.М., який зареєстрований в реєстрі за № 1244, на бланку НМЕ091787, таким, що не підлягає виконанню.

Заочним рішенням Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу від 06 грудня 2018 року в задоволенні позову відмовлено.

В апеляційній скарзі позивач, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, ставить питання про скасування рішення суду та постановлення нового рішення по справі про задоволення позовних вимог посилаючись на те, що при вчиненні виконавчого напису нотаріусом не було перевірено виписку з рахунку позивача із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості.

Позивач зауважує на тому, що вона не погоджується з сумами стягнення, зазначеними в оскаржуваному виконавчому написі та вважає їх такими, що не відповідають умовам кредитного договору,

Зауважує на тому, що відповідачем не були враховані сплачені нею кошти на погашення кредиту в січні 2016 року в розмірі 1750 грн., в лютому 2016 року в розмірі 1750 грн. та в березні 2016 року в розмірі 1750 шрн.

Крім того позивач вказує, що кредитний договір не передбачає таких стягнень як основний борг, прострочений борг та строкові проценти. Сума нарахованої пені суперечить пункту 2.4 Кредитного договору.

У відзиві на апеляційну скаргу представник відповідача просить рішення суду першої інстанції залишити без змін, як законне та обґрунтоване, на його думку, апеляційну скаргу - залишити без задоволення.

Неявка осіб, які беруть участь у справі, належним чином повідомлених про час та місце розгляду справи являється їх волевиявленням, яке свідчить про відмову від реалізації свого права на безпосередню участь у судовому розгляді справи та інших процесуальних прав, тому не може бути перешкодою для розгляду судом апеляційної інстанції питання по суті.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах заявлених позовних вимог доводів апеляційної скарги, та відзиву на апеляційну скаргу, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, з наступних підстав.

Як встановлено судом та вбачається з матеріалів справи, 07.12.2015 року між позивачем ОСОБА_1 та відповідачем ПАТ «Ідея Банк» було укладено кредитний договір № Р29.288.70260, відповідно до умов якого ОСОБА_1 отримала кредит на поточні потреби в сумі 20000 грн. строком на 24 місяці.

27.07.2017 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Гуревічовим ОМ. вчинено виконавчий напис, зареєстрований в реєстрі за №1244, яким запропоновано стягнути з ОСОБА_1 на користь ПАТ «Ідея Банк» не сплачену в строк заборгованість за Кредитним договором № Р29.288.70260 від 07.12.2015 року, строк платежу за якою настав 23.11.2016 року. Запропоновано задовольнити вимоги ПАТ «Ідея Банк» за період з 24.12.2016 року по 06.06.2017 року, включно, у розмірі: 7840,87 основний борг; 68200,48 грн. прострочений борг; 7077,61 грн. - прострочені проценти; 87,17 грн. - строкові проценти; 649,90 грн. - нарахована плата за обслуговування кредиту; 7514,50 грн. - пеня з 06.06.2016 року по 06.06.2017 року; 1600 грн. - плата за вчинення виконавчого напису, що становить загальну суму 31590,53 грн. (а.с.21).

Звертаючись до суду з позовом про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, ОСОБА_1 обґрунтовувала свої позовні вимоги наявністю спору щодо заборгованості за кредитним договором, незгодою з розрахунком заборгованості та не наданням нотаріусу належних документів, які б підтверджували безспірність заборгованості.

Ухвалюючи рішення про відмову в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 суд першої інстанції дійшов висновку про те, що відповідачем були надані усі необхідні документи, згідно з Переліком документів, затвердженим Кабінетом Міністрів України, які підтверджують наявність правовідносин між кредитором та боржником, а також документи, які підтверджують заборгованість, у зв`язку з чим відсутні правові підставі для визнання оспорюваного виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції, з огляду на наступне.

Відповідно до статті 18 ЦК України, нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом.

Частиною першою статті 39 Закону України «Про нотаріат» передбачено, що порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами та посадовими особами органів місцевого самоврядування встановлюється Законом України «Про нотаріат» та Порядком вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженим наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року № 296/5 (далі - Порядок вчинення нотаріальних дій).

Пунктом 19 статті 34 Закону України «Про нотаріат» передбачено, що вчинення нотаріусом виконавчого напису - це нотаріальна дія. Правове регулювання процедури вчинення нотаріусами виконавчих написів регулюються Главою 14 Закону України «Про нотаріат» та Главою 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій.

Так, згідно зі статтею 87 Закону України «Про нотаріат», для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Статтею 88 Закону України «Про нотаріат» визначено умови вчинення виконавчих написів. Відповідно до приписів цієї статті Закону, нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку.

Аналогічний порядок вчинення нотаріальних дій передбачений пунктами 1, 3 Глави 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій.

Крім того, підпунктами 3.2, 3.5 пункту 3 Глави 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій визначено, що безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим Постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172 (далі - Перелік документів). При вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у вказаному Переліку документів. При цьому Перелік документів не передбачає інших умов вчинення виконавчих написів нотаріусами ніж ті, які зазначені в Законі України «Про нотаріат» та Порядку вчинення нотаріальних дій.

Згідно статті 50 Закону України «Про нотаріат», нотаріальна дія або відмова у її вчиненні, нотаріальний акт оскаржуються до суду. Право на оскарження нотаріальної дії або відмови у її вчиненні, нотаріального акта має особа, прав та інтересів якої стосуються такі дії чи акти.

Виходячи з аналізу вищенаведених норм, вчинення нотаріусом виконавчого напису - це нотаріальна дія, яка полягає в посвідченні права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. При цьому нотаріус здійснює свою діяльність у сфері безспірної юрисдикції і не встановлює прав або обов`язків учасників правовідносин, не визнає і не змінює їх, не вирішує по суті питань права. Тому вчинений нотаріусом виконавчий напис не породжує права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна, а підтверджує, що таке право виникло в стягувача раніше. Мета вчинення виконавчого напису - надання стягувачу можливості в позасудовому порядку реалізувати його право на примусове виконання зобов`язання боржником.

Отже, відповідне право стягувача, за захистом якого він звернувся до нотаріуса, повинно існувати на момент звернення. Так само, на момент звернення стягувача до нотаріуса із заявою про вчинення виконавчого напису повинна існувати й, крім того, також бути безспірною, заборгованість або інша відповідальність боржника перед стягувачем.

Згідно статті 88 Закону України «Про нотаріат», безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника - це обов`язкова умова вчинення нотаріусом виконавчого напису. Однак характер правового регулювання цього питання дає підстави для висновку про те, що безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника для нотаріуса підтверджується формальними ознаками - наданими стягувачем документами згідно з Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів.

Захист прав боржника у процесі вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається у спосіб, передбачений підпунктом 2.3 пункту 2 Глави 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій, - шляхом надіслання повідомлень - письмової вимоги про усунення порушень боржнику. Натомість нотаріус вирішує питання про вчинення виконавчого напису на підставі документів, наданих лише однією стороною, стягувачем, і не зобов`язаний запитувати та одержувати пояснення боржника з приводу заборгованості для підтвердження чи спростування її безспірності.

Таким чином, вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається за фактом подання стягувачем документів, які згідно з відповідним Переліком є підтвердженням безспірності заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем. Однак, сам по собі цей факт (подання стягувачем відповідних документів нотаріусу) не свідчить про відсутність спору стосовно заборгованості, як такого.

З урахуванням приписів статей 15, 16, 18 ЦК України, статей 50, 87, 88 Закону України «Про нотаріат», захист цивільних прав шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису полягає в тому, що нотаріус підтверджує наявне у стягувача право на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. Це право існує, поки суд не встановить зворотного. Тобто боржник, який так само має право на захист свого цивільного права, в судовому порядку може оспорювати вчинений нотаріусом виконавчий напис: як з підстав порушення нотаріусом процедури його вчинення, так і з підстав неправомірності вимог стягувача (повністю чи в частині розміру заборгованості або спливу строків давності за вимогами у повному обсязі чи в їх частині), з якими той звернувся до нотаріуса для вчиненням виконавчого напису.

Вирішуючи спір про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, суд не повинен обмежуватися лише перевіркою додержання нотаріусом формальних процедур і факту подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника згідно з Переліком документів.

Для правильного застосування положень статей 87, 88 Закону України «Про нотаріат» у такому спорі суд повинен перевірити доводи боржника у повному обсязі й установити та зазначити в рішенні, чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість взагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було невирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру станом на час вчинення нотаріусом виконавчого напису.

Вказаний висновок викладено у Постанові Великої Палати Верховного Суду від 27 березня 2019 року у справі № 137/1666/16-ц (провадження № 84цс19).

Законодавством не визначений виключний перелік обставин, які свідчать про наявність спору щодо заборгованості. Ці обставини встановлюються судом відповідно до загальних правил цивільного процесу за наслідками перевірки доводів боржника та оцінки наданих ним доказів.

Отже, в основі вчинення вищевказаної нотаріальної дії лежить факт безспірності наявної у боржника заборгованості.

Безспірністю у розумінні ст. 88 Закону України «Про нотаріат» є саме факт існування між кредитором та боржником правовідносин, а також наявність заборгованості, яка підтверджується документами, згідно з переліком, затвердженим Кабінетом Міністрів України, за якими стягнення заборгованості проводиться у безспірному порядку.

Як встановлено судом та вбачається із матеріалів справи, 07.12.2015 року між позивачем ОСОБА_1 та відповідачем ПАТ «Ідея Банк» було укладено кредитний договір № Р29.288.70260, відповідно до умов якого ОСОБА_1 отримала кредит на поточні потреби в сумі 20000 грн. строком на 24 місяці.

У зв`язку з невиконанням позивачем умов кредитного договору в частині погашення Кредиту, 06.06.2017 року на адресу позивача ОСОБА_1 була направлена вимога відповідача ПАТ «Ідея Банк» про усунення порушення кредитних зобов`язань із зазначенням складових заборгованості (а.с.93-99).

Як вбачається із матеріалів справи, відповідно до вимог Закону України «Про нотаріат» відповідачем ПАТ «Ідея Банк» на адресу Приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу була подана заява про вчинення виконавчого напису з усіма необхідними документами (а.с.86-102) на підставі яких приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Гуревічовим О.М. було вчинено виконавчий напис, зареєстрований в реєстрі за № 1244, яким запропоновано стягнути з ОСОБА_1 на користь ПАТ «Ідея Банк» не сплачену в строк заборгованість за Кредитним договором № Р29.288.70260 від 07.12.2015 року, строк платежу за якою настав 23.11.2016 року. Запропоновано задовольнити вимоги ПАТ «Ідея Банк» за період з 24.12.2016 року по 06.06.2017 року включно у розмірі: 7840,87 основний борг; 68200,48 грн. прострочений борг; 7077,61 грн. - прострочені проценти; 87,17 грн. - строкові проценти; 649,90 грн. - нарахована плата за обслуговування кредиту; 7514,50 грн. - пеня з 06.06.2016 року по 06.06.2017 року; 1600 грн. - плата за вчинення виконавчого напису, що становить загальну суму 31590,53 грн. (а.с.21).

Отже, Банком було надано нотаріусу всі необхідні документи, що підтверджують безспірність заборгованості, наявність доказів належного направлення письмової вимоги про усунення порушень, тому суд дійшов обґрунтованого висновку про відмову в задоволенні позову про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню.

На підставі наведеного вище колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про відсутність правових підстав для визнання оспорюваного виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, оскільки відповідачем були надані усі необхідні документи, згідно з Переліком документів затвердженим Кабінетом Міністрів України, які підтверджують наявність правовідносин між кредитором та боржником, а також документи, які підтверджують заборгованість.

Не можуть бути підставою для скасування рішення суду першої інстанції та задоволення позовних вимог позивача доводи апеляційної скарги про те, що при вчиненні виконавчого напису нотаріусом не було перевірено виписку з рахунку позивача із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості, оскільки для вчинення виконавчого напису на адресу Приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу була подана заява ПАТ «Ідея Банк» про вчинення виконавчого напису з усіма необхідними документами, в тому числі й виписка з рахунку позивача, детальний розрахунок за Кредитним договором № Р29.288.70260 від 07.12.2015 року із зазначенням сум заборгованості. (а.с.100-102).

Не можуть бути підставою для скасування рішення суду першої інстанції доводи апеляційної скарги позивача про її незгоду з сумами стягнення, зазначеними в оскаржуваному виконавчому написі, оскільки вона вважає їх такими, що не відповідають умовам кредитного договору, так як позивачем не надано доказів того, що розрахунки відповідача не відповідають умовам кредитного договору та не надано свого розрахунку, що обґрунтовано відрізняється від наданого відповідачем.

Колегія суддів вважає безпідставними доводи апеляційної скарги позивача про те, що відповідачем не були враховані сплачені нею кошти на погашення кредиту в січні 2016 року в розмірі 1750 грн., в лютому 2016 року в розмірі 1750 грн. та в березні 2016 року в розмірі 1750 грн., оскільки, відповідно до детального розрахунку за Кредитним договором № Р29.288.70260 від 07.12.2015 року, вказані грошові кошти, що сплачені позивачем у зазначений нею період, зараховані в рахунок погашення заборгованості за тілом кредиту, відсотків та пені (а.с.101)

Також колегія суддів вважає безпідставними доводи апеляційної скарги позивача про те, що кредитний договір не передбачає таких стягненнь, як основний борг, прострочений борг та строкові проценти, а сума нарахованої пені суперечить пункту 2.4 Кредитного договору, оскільки умовами кредитного договору передбачено нарахування процентів та пені у разі порушення боржником зобов`язань з погашення кредиту та за кредитним договором існує заборгованість як за основним боргом, так і за простроченим.

Отже, вирішуючи спір, суд першої інстанції в достатньо повному обсязі встановив права і обов`язки сторін, що брали участь у справі, обставини справи, перевірив доводи і заперечення сторін, дав їм належну правову оцінку, ухвалив рішення, яке відповідає вимогам закону. Висновки суду обґрунтовані, підтверджуються письмовими доказами та не спростовуються доводами, викладеними в апеляційній скарзі.

Суд не допустив порушень матеріального або процесуального закону, які могли б бути підставою для скасування рішення суду, а доводи апеляційної скарги не спростовують зроблених в оскаржуваному рішенні висновків, тому колегія суддів вважає, що підстави для його скасування і задоволення апеляційної скарги відсутні.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 367, 374, 375, 381, 382, 384 ЦПК України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Заочне рішення Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу від 06 грудня 2018 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту постанови.

Повний текст постанови складено 09 жовтня 2019 року.

Головуючий:

Судді: