Постанова

Іменем України

02 жовтня 2019 року

м. Київ

справа № 520/7188/15-ц

провадження № 61-4012св19

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду:

головуючого - Синельникова Є. В. (суддя-доповідач),

суддів: Осіяна О. М., Сакари Н. Ю., Хопти С. Ф., Шиповича В. В.,

учасники справи:

позивач -ОСОБА_1 ,

представник позивача -ОСОБА_2 ,

відповідачі: житлово-будівельне товариство «Промінь», житлово-будівельне товариство «Прогрес-3», управління капітального будівництва Одеської міської ради,

особа, яка подала апеляційну скаргу, - ОСОБА_3 ,

представник ОСОБА_3 - ОСОБА_4 ,

розглянув у порядку спрощеного позовного провадження касаційну скаргу представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 на постанову Апеляційного суду Одеської області, у складі колегії суддів: Кононенко Н. А., Гірняк Л. А., Сегеди С. М., від 06 грудня 2018 року.

Короткий зміст позовної заяви та її обґрунтування

У травні 2015 року ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до житлово-будівельного товариства «Промінь» (далі - ЖБТ «Промінь), житлово-будівельного товариства «Прогрес-3», управління капітального будівництва Одеської міської ради про визнання майнових прав на об`єкт інвестування та зобов`язання до виконання інвестиційного договору.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 07 жовтня 2003 року між нею та

ЖБТ «Промінь» був укладений договір № 088 на інвестування будівництва житлового будинку по

АДРЕСА_1 , за рахунок коштів населення. 08 липня 2010 року до цього договору було укладено додаткову угоду, відповідно до якої

пункт 2.1.5 договору викладено у наступній редакції: «на протязі 30 днів після здачі об`єкта в експлуатацію підготувати і видати документи на право власності, що свідчать про передачу забудовникові однокімнатної квартири АДРЕСА_2 на АДРЕСА_1 , загальною площею 40,79 кв. м». Вказала, що свої зобов`язання вона виконала у повному обсязі.

Посилаючись на зазначені обставини, позивач просила суд визнати за нею майнові права на об`єкт інвестування у вигляді однокімнатної квартири

АДРЕСА_3 , та зобов`язати ЖБТ «Промінь» виконати інвестиційний договір від 07 жовтня 2003 року та додаткову угоду від 08 липня 2010 року, укладені з ОСОБА_5 , діючою в інтересах ОСОБА_1 , і після введення будинку, будівельний номер АДРЕСА_1 , в експлуатацію передати у власність ОСОБА_1 однокімнатну квартиру АДРЕСА_2 , АДРЕСА_4 .

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Заочним рішенням Київського районного суду м. Одеси, у складі судді Прохорова П. А., від 25 грудня 2015 року позов задоволено частково. Визнано за ОСОБА_1 майнові права на об`єкт інвестування у вигляді однокімнатної квартири АДРЕСА_3 . Зобов`язано ЖБТ «Промінь» виконати інвестиційний договір від 07 жовтня 2003 року та додаткову угоду

від 08 липня 2010, укладені з ОСОБА_5 в інтересах ОСОБА_1 , та після введення багатоповерхового будинку, будівельний номер АДРЕСА_1 , в експлуатацію передати у власність ОСОБА_1 однокімнатну квартиру

АДРЕСА_9 . В іншій частині позову відмовлено. Вирішено питання про розподіл судових витрат.

Рішення суду першої інстанції мотивовано тим, що позивач є належним інвестором відповідно до частини п`ятої статті 7 Закону України «Про інвестиційну діяльність», отже має належним чином володіти, користуватися і розпоряджатися об`єктом та результатами інвестицій у вигляді однокімнатної квартири АДРЕСА_3 , яка як об`єкт будівництва дійсно знаходиться за наведеною адресою та має вказані індивідуально визначені властивості.

Короткий зміст постанови суду апеляційної інстанції

Постановою Апеляційного суду Одеської області від 06 грудня 2018 року апеляційну скаргу представника ОСОБА_3 - ОСОБА_4 задоволено, рішення суду першої інстанції скасовано та ухвалено нове рішення про відмову у задоволенні позову. Вирішено питання про розподіл судових витрат.

Постанова суду апеляційної інстанції мотивована тим, що справа розглядалась судом першої інстанції без участі ОСОБА_6 , яка на момент розгляду справи була власником спірної квартири та

ОСОБА_3 , який наразі є власником квартири. На думку суду апеляційної інстанції, рішення суду першої інстанції було винесене із порушенням процесуального законодавства, оскільки ухвалене без залучення усіх осіб, прав та охоронюваних законом інтересів яких воно стосується, у зв`язку з чим підлягає скасуванню.

Короткий зміст вимог касаційної скарги та доводи особи, яка її подала

У касаційній скарзі представник ОСОБА_1 - ОСОБА_2 просить скасувати постанову суду апеляційної інстанції та залишити в силі рішення суду першої інстанції, посилаючись на неправильне застосування судом апеляційної інстанції норм матеріального права і порушення норм процесуального права.

Касаційна скарга мотивована тим, що на час розгляду справи позивачу не було відомо про існування договору про пайову участь у будівництві житла між ЖБТ «Промінь» та ОСОБА_6 , а тому вона не була залучена до участі у справі. ОСОБА_3 став власником спірної квартири 19 липня

2017 року, після ухвалення рішення суду першої інстанції, а тому він не мав права на його оскарження у апеляційному порядку. Суд апеляційної інстанції не направив на адресу позивача та її представника копію апеляційної скарги і ухвали про відкриття апеляційного провадження, а також розглянув справи за їх відсутності.

Короткий зміст відзиву на касаційну скаргу

У відзиві на касаційну скаргу представник ОСОБА_3 - ОСОБА_4 просить залишити касаційну скаргу представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 без задоволення, а постанову суду апеляційної інстанції - без змін, посилаючись на її законність та обґрунтованість.

Надходження касаційної скарги до суду касаційної інстанції

Ухвалою Верховного Суду від 07 березня 2019 року відкрито касаційне провадження за поданою касаційною скаргою.

08 квітня 2019 року справа надійшла до Верховного Суду.

Ухвалою Верховного Суду від 25 вересня 2019 року справу призначено до судового розгляду колегією у складі п`яти суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду без повідомлення учасників справи за наявними у ній матеріалами.

Фактичні обставини справи, встановлені судами

07 жовтня 2003 року між ОСОБА_1 та ЖБТ «Промінь» був укладений договір № 088 на інвестування будівництва житлового будинку, будівельний АДРЕСА_1 за рахунок коштів населення. Позивач свої зобов`язання відповідно до договору виконала у повному обсязі та сплатила 100% вартості пайового внеску у розмірі

122 409 грн, що на час оплати згідно офіційного курсу Національного банку України складало 22 966 доларів США, що підтверджується квитанцією

від 08 жовтня 2003 року № 113.

08 липня 2010 року до вказаного договору було укладено додаткову угоду щодо інвестування будівництва, згідно якої пункт 2.1.5 викладено у наступній редакції «на протязі 30 днів після здачі об`єкту в експлуатацію підготувати і видати документи на право власності, що свідчать про передачу забудовникові однокімнатної квартири АДРЕСА_9 ».

ЖБТ «Промінь» свої обов`язки та умови договору не виконало, у зв`язку з чим ОСОБА_1 звернулася до суду.

19 грудня 2011 року між ЖБТ «Промінь» та ОСОБА_6 було укладено договір про пайову участь у будівництві житла № 039 . Відповідно до

пункту 1.1 зазначеного договору ЖБТ «Промінь» зобов`язалось виконати роботи з будівництва житлового будинку, будівельний АДРЕСА_1 та по завершенню будівництва передати пайовику однокімнатну квартиру АДРЕСА_2 , загальною площею 40,79 кв. м , розташовану на третьому поверсі, а пайовик зобов`язаний сплатити такі послуги та по завершенню будівництва прийняти квартиру відповідно до умов договору (а. с.126-127).

22 січня 2014 року між ЖБТ «Промінь» та ОСОБА_6 було укладено додаткову угоду № 1 до договору про пайову участь у будівництві житла

від 19 грудня 2011 року № 039, згідно пункту 1 якої сторони дійшли згоди викласти у новій редакції підпункт 6.6 розділу 6 договору, а саме: «за згодою сторін права та обов`язки за цим договором можуть передаватися третім особам (фізичним або юридичним)» (а. с. 129).

17 вересня 2014 року між ЖБТ «Промінь» та ОСОБА_6 було укладено додаткову угоду № 2 до договору про пайову участь у будівництві житла

від 19 грудня 2011 року № 039. Згідно пунктів 1 та 2 додаткової угоди № 2 сторони погодились, що у договірні правовідносини між сторонами вступає третя сторона - об`єднаний кооператив «Іста-К» (далі - ОК «Іста-К»). Сторони також погодились, що кооператив буде самостійно здійснювати передачу квартири згідно договору пайовику із складанням відповідного акту прийому-передачі квартири, а також підготовкою та передачею пайовику усіх необхідних документів для оформлення правовстановлюючих документів (а. с.130).

16 квітня 2015 року між ЖБТ «Промінь» та ОСОБА_6 було укладено додаткову угоду № 039-К до договору від 19 грудня 2011 року № 039 про пайову участь у будівництві житла. Згідно пункту 1 додаткової угоди

№ 039-К, у зв`язку із зміною нумерації квартир та отриманням поштової адреси сторони домовилися про викладення підпункту 1.1 розділу 1 договору у новій редакції (а. с. 131).

Згідно витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно квартира АДРЕСА_9 станом

на 03 червня 2016 року належала ОСОБА_6 на праві приватної власності на підставі договору про пайову участь у будівництві житла

від 19 грудня 2011 року (а. с. 132-133).

Згідно витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно

від 19 липня 2017 року № 923578 право приватної власності на квартиру

АДРЕСА_9 було зареєстровано за ОСОБА_3 на підставі договору купівлі-продажу від 19 липня

2017 року (а. с. 134).

На розгляді в суді перебуває справа № 520/8336/17 за позовом

ОСОБА_1 до ЖБТ «Промінь», ОК «Іскра-К», ОСОБА_6 ,

ОСОБА_3 про визнання договору та додаткових угод недійсними, визнання незаконною та скасування реєстрації прав власності на нерухоме майно.

Позиція Верховного Суду

Перевіривши доводи касаційної скарги та матеріали справи, колегія суддів дійшла наступних висновків.

Відповідно до частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Згідно з частиною першою статті 400 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Згідно зі статтею 119 ЦПК України 2004 року позивач формулює позовні вимоги і зобов`язаний зазначити належний склад відповідачів у позові, а суд згідно вимог пункту 2 частини шостої статті 130 ЦПК України 2004 року - уточнити склад осіб, які беруть участь у справі.

Відповідно до статті 33 ЦПК України, 2004 року, суд за клопотанням позивача, не припиняючи розгляду справи, замінює первісного відповідача належним відповідачем, якщо позов пред`явлено не до тієї особи, яка має відповідати за позовом, або залучає до участі у справі іншу особу як співвідповідача.

За результатами розгляду справи суд відмовляє в позові до неналежного відповідача та приймає рішення по суті заявлених вимог щодо належного відповідача.

Скасовуючи рішення районного суду та ухвалюючи нове рішення про відмову у задоволенні позовних вимог, апеляційний суд, враховуючи вказані норми процесуального права, встановивши фактичні обставини справи, які мають суттєве значення для її вирішення, дійшов обґрунтованого висновку що рішення суду першої інстанції стосується прав та обов`язків ОСОБА_6 та ОСОБА_3 .

Згідно даних Єдиного державного реєстру судових рішень рішенням Київського районного суду м. Одеси від 28 листопада 2018 року у справі

№ 520/8336/17 позов ОСОБА_1 задоволено. Визнано недійсним договір про пайову участь у будівництві житла від 19 листопада 2011 року № 039, укладений між ЖБТ «Промінь» та ОСОБА_6 Визнано недійсною додаткову угоду від 17 вересня 2014 року № 2 до договору про пайову участь у будівництві житла від 19 грудня 2011 року № 039, укладений між ЖБТ «Промінь» та ОСОБА_6 Визнано недійсною додаткову угоду

від 16 квітня 2015 року № 039-К до договору про пайову участь у будівництві житла від 19 грудня 2011 року № 039, укладений між ОК «Іста К» та

ОСОБА_6 Визнано незаконною та скасовано реєстрацію права власності за ОСОБА_6 на нерухоме майно у вигляді квартири АДРЕСА_9 , площею 40,6 кв. м, номер запису від 03 червня 2016 року 14868902, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 01. Визнано недійсним договір купівлі-продажу квартири АДРЕСА_9 , укладений 19 липня 2017 року між ОСОБА_6 та ОСОБА_3 , який було посвідчено державним нотаріусом Другої Одеської нотаріальної контори

Масловою М. В., зареєстрований у реєстрі за № 1-1145. Відмовлено у задоволенні зустрічних позовних вимог ОСОБА_3 про визнання недійсною з моменту у кладення додаткової угоди від 08 липня 2010 року до договору про інвестування будівництва від 07 жовтня 2003 року № 088, укладеної між ЖБТ «Промінь» та ОСОБА_1 .

Ухвалою Одеського апеляційного суду від 01 квітня 2019 року справу

№ 520/8336/17 призначено до розгляду.

Отже, існує спір щодо права на спірну квартиру, однак ОСОБА_6 , за якою було зареєстровано право власності на квартиру, не була залучена до участі у справі. Також співвідповідачем у зазначеній справі має виступати ОСОБА_3 , який став власником спірної квартири на підставі договору купівлі-продажу від 19 липня 2017 року.

Колегія суддів погоджується з висновками апеляційного суду, оскільки суд апеляційної інстанції правильно застосував до правовідносин сторін норми процесуального права та дійшов обґрунтованого висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог у зв`язку із участю у справі не всіх належних відповідачів. Апеляційний суд був позбавлений можливості на стадії перегляду справи в апеляційному порядку вирішити питання про залучення свіввідповідачів.

Позивач не позбавлена можливості звернутися до суду з позовом за захистом своїх прав, визначивши належний склад учасників та заявивши відповідні вимоги до належних співвідповідачів.

Посилання касаційної скарги на неналежне повідомлення позивача судом апеляційної інстанції про час та дату розгляду справи спростовуються наявними у матеріалах справи поштовими конвертами, які направлені на адресу позивача та повернуті у зв`язку із закінченням терміну зберігання.

Доводи касаційної скарги не дають підстав для висновку, що оскаржені судові рішення ухвалені без додержання норм матеріального і процесуального права, не спростовують правильних висновків суду по суті спору.

Статтею 410 ЦПК України визначено, що суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що рішення ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Ураховуючи наведене, колегія суддів вважає, що касаційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а оскаржене судове рішення - без змін.

Керуючись статтями 400, 402, 410, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 залишити без задоволення.

Постанову Апеляційного суду Одеської області від 06 грудня 2018 року залишити без змін.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуючий Є. В. Синельников

Судді: О. М. Осіян

Н. Ю. Сакара

С. Ф. Хопта

В. В. Шипович