Постанова

Іменем України

09 жовтня 2019 року

м. Київ

справа № 664/340/16-ц

провадження № 61-20084св18

Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду:

головуючого - Сімоненко В. М.,

суддів: Калараша А. А., Мартєва С. Ю. (суддя-доповідач), Петрова Є. В., Штелик С. П.,

учасники справи:

позивач - ОСОБА_1 ,

відповідач - ОСОБА_2 ,

розглянув у попередньому судовому засіданні у порядку письмового провадження касаційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Апеляційного суду Херсонської області від 19 грудня 2016 року у складі колегії суддів: Борка А. Л., Бездрабко В. О., Приходько Л. А.,

ВСТАНОВИВ:

Відповідно до підпункту 4 пункту 1 розділу XIII «Перехідні положення» ЦПК України у редакції Закону України від 03 жовтня 2017 року № 2147-VIII «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» касаційні скарги (подання) на судові рішення у цивільних справах, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, передаються до Касаційного цивільного суду та розглядаються спочатку за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Описова частина

Короткий зміст позовних вимог

У лютому 2016 року ОСОБА_1 звернулася до суду із позовом до ОСОБА_2 про поділ спільного майна подружжя.

Позовна заява мотивована тим, що 29 вересня 2009 року ОСОБА_1 та ОСОБА_2 уклали шлюб, який 28 жовтня 2015 року розірвано за рішенням суду. За час перебування у шлюбі ними придбано майно на загальну суму 33 500,00 грн, а саме: ліжко, обігрівач (конвектор), пральна машинка, електрозварювальний пристрій, мотооприскувач, мікрохвильова піч, холодильник, блендер, автомобільний причіп, автомобіль. Їй відомо, що у вересні 2015 року автомобіль було продано відповідачем. Окрім того, 10 серпня 2014 року вона та відповідач придбали у ОСОБА_3 за 100 000,00 грн належний йому будинок із земельною ділянкою у с. Виноградове, 50 000,00 грн вони заплатили одразу, про що надали розписку, а решту домовились заплатити через рік. Вони спільними коштами поліпшували будинок, витративши у загальному 40 000,00 грн. 23 серпня 2015 року відповідач без її відома продав вказаний будинок ОСОБА_4 за 160 000,00 гривень. 50 000,00 грн відповідач повернув ОСОБА_3 , а решту коштів в сумі 110 000,00 грн залишив собі. Позивач просить розділити спільне сумісне майно подружжя та виділити їй у власність ліжко, пральну машинку, холодильник, мікрохвильову піч, блендер, а відповідачу - мотооприскувач, електрозварювальний пристрій, обігрівач(конвектор), автомобільний причіп. Стягнути з відповідача грошову компенсацію за перевищення частки майна у сумі 57 550,00 грн.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Рішенням Цюрупинського районного суду Херсонської області від 15 вересня 2016 року позов задоволено частково.

Розділено спільне майно подружжя: визнано за ОСОБА_1 право власності на частину спільного майна подружжя: двоспальне дерев`яне ліжко, обігрівач (конвектор), блендер та пральну машину LG; визнано за ОСОБА_2 право власності на частину спільного майна подружжя: мікрохвильову піч та холодильник.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 3 400,00 грн компенсації за перевищення частки у власності.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судові витрати у справі у розмірі 33,97 грн.

Проведено зарахування сум до стягнення та остаточно стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 3 366,03 грн компенсації за перевищення частки у власності.

У решті позову відмовлено за необґрунтованістю.

Рішення суду першої інстанції мотивоване тим, що сторонами не надано документального підтвердження наявності зазначеного в позові майна, але факт наявності холодильника, мікрохвильової печі, ліжка, обігрівача (конвектора), блендера та пральної машини вважається доведеним із пояснень позивача, його представника та представника відповідача. Мотооприскувач, причіп та електрозварювальний пристрій, з пояснень відповідача, перебували у користуванні. При поділі майна, суд виходив з переліку майна, що визнано доведеним, оскільки документальне підтвердження іншого майна суду не надано. Факт придбання спірного автомобіля хоча і підтверджено показами свідків, але документального підтвердження його існування чи факту його продажу на час розгляду справи не надано.

Щодо стягнення компенсації вартості за придбання будинку суд виходив з того, що факт продажу будинку не доведено. Будинок перебуває у власності ОСОБА_3 і не є спільною сумісною власністю подружжя.

Короткий зміст рішення суду апеляційної інстанції

Ухвалою Апеляційного суду Херсонської області від 19 грудня 2016 року рішення суду першої інстанції залишено без змін.

Ухвала суду апеляційної інстанції мотивована тим, що суд першої інстанції правильно встановив обсяг майна подружжя, що підлягає поділу. ОСОБА_1 не надано жодного доказу на підтвердження факту продажу спірного будинку, компенсацію частини вартості якого просила позивач.

Короткий зміст вимог касаційної скарги

У березні 2017 року ОСОБА_1 звернулася до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ з касаційною скаргою та просить, посилаючись на неправильне застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права, скасувати ухвалу суду апеляційної інстанції та направити справу на новий апеляційний розгляд.

Рішення суду першої інстанції не оскаржено та не переглядається.

Аргументи учасників справи

Доводи особи, яка подала касаційну скаргу

Касаційна скарга мотивована тим, що суд апеляційної інстанції вибірково перевірив доводи апеляційної скарги, не повністю перевірив законність й обґрунтованість рішення суду першої інстанції по суті вирішеного спору, не навів всіх мотивів ухваленого ним судового рішення та обставин, які б спростували доводи апеляційної скарги.

Крім того, в касаційній скарзі ОСОБА_1 зазначає, що свою згоду на стягнення з неї грошової компенсації за перевищення частки не давала, грошей на депозитний рахунок суду не вносила, тому суди здійснили поділ спільного майна подружжя з порушенням вимог закону та безпідставно стягнули з неї 3 400,00 грн компенсації на користь відповідача.

Відзив на касаційну скаргу не надходив.

Фактичні обставини справи, встановлені судами

Суд установив, що сторони перебували у шлюбі з 29 вересня 2009 року до 28 жовтня 2015 року, шлюб розірвано рішенням Цюрупинського районного суду Херсонської області від 28 жовтня 2015 року. Предметом поділу є: спільно придбане майно, до переліку якого включено ліжко, обігрівач (конвектор), пральну машинку, електрозварювальний пристрій, мотооприскувач, мікрохвильову піч, холодильник, блендер, автомобільний причіп, автомобіль, однак ними не надано документального підтвердження наявності вказаного майна. Факт наявності холодильника, мікрохвильової печі, ліжка, обігрівача (конвектора), блендера та пральної машини вважається доведеним із пояснень позивача, його представника та представника відповідача. Мотооприскувач, причіп та електрозварювальний пристрій, з пояснень відповідача, перебували у користуванні. Факт придбання автомобіля хоча і підтверджено показами свідків, але документального підтвердження його існування чи факту його продажу не вказано.

Мотивувальна частина

Позиція Верховного Суду

Згідно із частиною другою статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Касаційна скарга підлягає задоволенню частково з таких підстав.

Мотиви, з яких виходить Верховний Суд, та застосовані норми права

У частині третій статті 3 ЦПК України визначено, що провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до частин першої і другої статті 400 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Суд касаційної інстанції перевіряє законність судових рішень лише в межах позовних вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Відповідно до вимог статті 60 СК України, майно набуте подружжям за час шлюбу належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того,що один з них не мав з поважної причини самостійного заробітку.

Частина перша статті 69 СК України передбачає, що дружина та чоловік мають право на поділ майна, яке належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу.

Згідно з статтею 71 СК України майно, яке є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя ділиться між ними в натурі.

Як вбачається з матеріалів справи, звертаючись до суду із позовом про поділ спільного майна подружжя, позивач надала перелік майна з розрахунком його вартості, яке є спільною сумісною власністю подружжя.

Стаття 60 ЦПК України передбачає, що кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень.

При цьому, за правилами статей 58 та 59 ЦПК України на підтвердження обставин сторона повинна надати належні та допустимі докази.

Відмовляючи у позові в частині стягнення з відповідача частини вартості житлового будинку, суд першої інстанції, з висновком якого погодився й суд апеляційної інстанції, правильно встановив недоведеність факту продажу вказаного будинку ОСОБА_2 , а також належність його на праві власності ОСОБА_3 , а тому таке майно не можна вважати спільною власністю подружжя.

Доводи касаційної скаргипро те, що суд апеляційної інстанції вибірково перевірив доводи апеляційної скарги, не повністю перевірив законність й обґрунтованість рішення суду першої інстанції по суті вирішеного спору, не навів всіх мотивів ухваленого ним судового рішення та обставин, які б спростували доводи апеляційної скарги є необгрунтованими.

Касаційний суд відхиляє доводи касаційної скарги ОСОБА_1 щодо стягнення з неї грошової компенсації за перевищення частки у праві спільної сумісної власності на майно на яке вона не надавала згоду та не вносила кошти на депозитний рахунок суду з таких підстав.

Частинами четвертою та п`ятою статті 71 СК України закріплено, що присудження одному з подружжя грошової компенсації замість його частки у праві спільної сумісної власності на майно, зокрема на житловий будинок, квартиру, земельну ділянку, допускається лише за його згодою, крім випадків, передбачених Цивільним кодексом України. Присудження одному з подружжя грошової компенсації можливе за умови попереднього внесення другим із подружжя відповідної грошової суми на депозитний рахунок суду.

За результатами аналізу змісту положень статті 71 СК України частини четверта та п`ята виступають як єдиний правовий механізм захисту інтересів того з подружжя, який погоджується на компенсацію належної йому частки у спільному майні за рахунок іншого з подружжя, з подальшим припиненням права власності на цю частку.

Принцип обов`язкового отримання згоди особи на присудження їй грошової компенсації, крім випадків, передбачених Цивільним кодексом України (стаття 365 ЦК України), в першу чергу застосовується до правовідносин, які виникають при зверненні одного із подружжя до суду з вимогами про припинення права іншого з подружжя на частку в спільному майні з одночасним присудженням грошової компенсації. Гарантуючи, що компенсація буде виплачена, позивач вносить необхідну суму на депозитний рахунок суду.

Такий підхід відповідає закріпленим у статті 7 СК України засадам розумності і добросовісності, оскільки відповідач надає свою згоду на позбавлення його частки у праві власності, в свою чергу, отримуючи гарантоване грошове відшкодування.

Правовідносини, в яких позивач просить припинити не право власності відповідача у спільному майні із виплатою компенсації, а своє право на частку в майні з отриманням компенсації на свою користь, є відмінними за своєю природою і регулюються статтею 364 ЦК України, яка передбачає, що співвласник, частка якого в майні не може бути виділена в натурі, має право на отримання від інших співвласників грошової або іншої матеріальної компенсації вартості цієї частки.

Заявляючи відповідні вимоги, позивач погоджується на отримання грошової компенсації, в свою чергу, відповідач не завжди згоден її виплачувати. При цьому залишення неподільної речі у спільній сумісній власності без проведення реального поділу не позбавить того з подружжя, хто фактично цією річчю користується, можливості користуватися нею в подальшому. Одночасно інший з подружжя позбавляється як можливості користуватися спірною річчю, хоча вона перебуває у спільній власності, так і грошової компенсації, яку інша сторона добровільно на депозитний рахунок не внесла.

Оцінюючи положення частини п`ятої статті 71 СК України як такі, що застосовуються до правовідносин, які виникають при зверненні одного із подружжя до іншого з вимогами про припинення його права на частку в спільному майні, касаційний суд робить висновок, що ця норма не вимагає обов`язкового внесення на депозитний рахунок грошової компенсації у справах за спорами, де про припинення своєї частки у спільному майні і отримання компенсації на свою користь заявляє позивач.

На підставі викладеного суд апеляційної інстанції, переглядаючи рішення місцевого суду, дійшов правильного висновку щодо стягнення грошової компенсації за перевищення частки у праві спільної сумісної власності на майно, яке ОСОБА_1 просила суд поділити між нею з відповідачем.

Зі справи відомо, що сторони погодили між собою вартість майна, яке підлягає поділу.

Проте, суд першої інстанції визнав право власності на частину спільного набутого майна подружжя на загальну суму 14 600,00 грн, з них за ОСОБА_1 вартістю 9 000,00 грн: двоспальне дерев`яне ліжко ( 4 000,00 грн), обігрівач (конвектор) (400,00 грн), блендер (400,00 грн) та пральну машину LG (4 200,00 грн) та за ОСОБА_2 вартістю 5 600,00 грн: мікрохвильову піч (600,00 грн) та холодильник (5 000,00 грн).

Отже, сума грошової компенсації за перевищення частки у праві спільної сумісної власності на майно, яка підлягає стягненню із ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 становить 1 700,00 грн (14 600/2=7 300,00), (7 300,00 -5 600,00=1 700,00).

Оскільки судом стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 - 3 400,00 грн грошової компенсації за перевищення частки у праві спільної сумісної власності на майно, враховуючи викладене є підстави для зміни судових рішень у частині розміру грошової компенсації за перевищення частки у праві спільної сумісної власності на майно.

Висновки Верховного Суду за результатами розгляду касаційної скарги

Відповідно до частини першої статті 412 ЦПК України підставами для скасування судових рішень повністю або частково і ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

Верховний Суд дійшов висновку, що у справі не вимагається збирання або додаткової перевірки чи оцінки доказів, обставини справи встановлені судами повно, проте допущено неправильне застосування норм матеріального права.

За таких обставин касаційну скаргу слід задовольнити частково, ухвалу Апеляційного суду Херсонської області від 19 грудня 2016 року та рішення Цюрупинського районного суду Херсонської області від 15 вересня 2016 року змінити в частині грошової компенсації за перевищення частки у праві спільної сумісної власності на майно. Стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 - 1 700,00 грн грошової компенсації за перевищення частки у праві спільної сумісної власності на майно, у решті ухвалу Апеляційного суду Херсонської області від 19 грудня 2016 року та рішення Цюрупинського районного суду Херсонської області від 15 вересня 2016 року залишити без змін.

Щодо судових витрат

Відповідно до частини тринадцятої статті 141 ЦПК України, якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Зважаючи на задоволення частково касаційної скарги, сплачений позивачем у зв`язку з розглядом справи у суді касаційної інстанції судовий збір у сумі 430,50 грн підлягає стягненню з відповідача.

За розгляд справи у суді першої та апеляційної інстанцій позивач сплатив судовий збір у сумі 1506,75 грн (717,50+789,25), тому з урахуванням часткового задоволення позову (20 %) з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 слід стягнути 301,35 грн.

Керуючись статтями 402, 409, 412, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Ухвалу Апеляційного суду Херсонської області від 19 грудня 2016 року та рішення Цюрупинського районного суду Херсонської області від 15 вересня 2016 року змінити в частині грошової компенсації за перевищення частки у праві спільної сумісної власності на майно.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 - 1 700,00 грн грошової компенсації за перевищення частки у праві спільної сумісної власності на майно.

У решті ухвалу Апеляційного суду Херсонської області від 19 грудня 2016 року та рішення Цюрупинського районного суду Херсонської області від 15 вересня 2016 року залишити без змін.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 витрати зі сплати судового збору у зв`язку з розглядом справи у суді першої та апеляційної інстанцій у сумі 301,35 грн, та витрати зі сплати судового збору у зв`язку з розглядом справи у суді касаційної інстанції у сумі 430,50 грн.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Головуючий В. М. Сімоненко
Судді: А. А. Калараш
С. Ю. Мартєв
Є. В. Петров
С. П. Штелик