ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/6642/19 Справа № 209/2739/18 Головуючий у першій інстанції: Лобарчук О. О. Суддя-доповідач: Красвітна Т. П.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 вересня 2019 року колегія суддів Судової палати з розгляду цивільних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:

головуючого - Красвітної Т.П.,

суддів: Свистунової О.В., Єлізаренко І.А,

при секретарі Сіленко Н.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпро цивільну справу по апеляційній скарзі ОСОБА_1 на рішення Дніпровського районного суду м.Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 23 квітня 2019 року по справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , треті особи - Орган опіки та піклування - виконавчий комітет Індустріальної районної у місті Дніпрі ради, Орган опіки та піклування - адміністрація Дніпровського району Кам`янської міської ради Дніпропетровської області, про позбавлення батьківських прав та збільшення розміру аліментів, -

ВСТАНОВИЛА:

У серпні 2018 року ОСОБА_1 звернулась до суду з даним позовом, посилаючись на те, що ІНФОРМАЦІЯ_1 вона народила дитину - ОСОБА_3 . Оскільки дитина зачата і народжена не у шлюбі, а батько дитини, відповідач ОСОБА_2 , відмовився визнавати походження дитини від себе, на підставі статті 135 Сімейного кодексу України запис про батька дитини у книзі реєстрації народжень здійснено за її прізвищем та громадянством, а ім`я та по батькові батька дитини записано за вказівкою матері. 31.08.2012 року між нею, позивачкою, і відповідачем було укладено шлюб, після укладення якого батько дитини визнав походження дитини від себе, та було внесено відповідні зміни до актового запису про народження і видано нове свідоцтво про народження від 26.09.2012 року серії НОМЕР_1 . Батьком дитини у новому свідоцтві про народження записано ОСОБА_2 Однак, сімейне життя у них не склалося, ведення спільного господарства, сумісне проживання та шлюбні стосунки фактично припинилися у 2013 році. Після припинення шлюбних відносин дитина залишилася проживати з позивачем і перебувала на її триманні. ОСОБА_2 почав ухилятися від своїх обов`язків щодо утримання дитини. Такі обставини стали підставою для звернення до суду з позовами про стягнення аліментів на утримання дитини та розірвання шлюбу. Рішенням Дніпровського районного суду м. Дніпродзержинська від 24.04.2013 року у справі №109/1110/13-ц з ОСОБА_2 стягнуто аліменти на утримання дитини в розмірі 1/4 частини від усіх видів його доходу, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісяця, починаючи з 05.03.2013 року до досягнення дитиною повноліття. Рішенням Дніпровського районного суду м. Дніпродзержинська від 06.05.2015 року у справі №9/993/15-ц шлюб між ними було розірвано. З моменту фактичного припинення шлюбних відносин у 2013 році ОСОБА_2 припинив брати участь у вихованні та розвитку дитини. Свідомо нехтуючи своїми обов`язками щодо піклування про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання і підготовку до самостійного життя, ОСОБА_2 повністю припинив будь-яке спілкування з дитиною, не приділяв їй батьківської турботи, фактично самоусунувся від виконання батьківських обов`язків, не надавав дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей, не сприяв засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі, не виявляв інтересу до її внутрішнього світу, не створював умов для отримання дитиною освіти. Після розірвання шлюбу з відповідачем вона створила нову сім`ю. 30.06.2017 року між нею і ОСОБА_4 укладено шлюб, а ІНФОРМАЦІЯ_2 народилася дитина, ОСОБА_5 . Наразі спільна з відповідачем дитина проживає з позивачем та її чоловіком, знаходиться на її утриманні. Чоловік взяв на себе обов`язки щодо її виховання і розвитку та бажає її усиновити, має на це переважне право. Проте наявність у відповідача батьківських прав щодо дитини не дозволяє здійснити таке усиновлення. На момент ухвалення рішення суду у справі №209/1110/13-ц про стягнення з ОСОБА_2 аліментів на утримання дитини мінімальний щомісячний розмір аліментів на одну дитину дорівнював 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, однак із внесення законодавчих змін, мінімальний щомісячний розмір аліментів на одну дитину збільшено до 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Отже розмір стягуваних з ОСОБА_2 на її користь аліментів на утримання дитини слід привести у відповідність із законодавчо встановленим мінімумом. Тому позивач просила позбавити ОСОБА_2 батьківських прав щодо ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 ; встановити, що розмір аліментів, стягуваних з ОСОБА_2 на її користь на утримання дитини, не може бути менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісяця.

Рішенням Дніпровського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 23 квітня 2019 року позовні вимоги задоволено частково, вирішено збільшити розмір аліментів, що стягуються із ОСОБА_2 на підставі рішення Дніпровського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 24.04.2013 року; стягувати з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , починаючи з дня набрання рішенням суду законної сили, щомісячно в сумі 1/4 частини з усіх видів його заробітку, але не менше ніж 50 % прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, до досягнення дитиною повноліття. Стягнуто з відповідача на користь держави 704,80 грн. судового збору. В іншій частині позовних вимог ОСОБА_1 про позбавлення батьківських прав ОСОБА_2 відносно малолітнього сина ОСОБА_6 відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 , посилаючись на неправильне застосування норм матеріального права, невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи, ставить питання про скасування оскаржуваного рішення в частині залишених без задоволення позовних вимог про позбавлення батьківських прав та ухвалення у скасованій частині нового судового рішення про задоволення позову про позбавлення батьківських прав.

Розглянувши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги, відповідно до вимог ч. 1 ст. 367 ЦПК України, та заявлених позовних вимог, колегія не знаходить підстав для задоволення апеляційної скарги та скасування рішення місцевого суду в оскаржуваній частині, виходячи з наступного.

Встановлено судом та стверджується зібраними у справі доказами, що згідно копії свідоцтва про народження, виданого 06.10.2009 року Дніпровським відділом реєстрації актів цивільного стану Дніпродзержинського міського управління юстиції Дніпропетровської області, актовий запис №726, ОСОБА_3 народився ІНФОРМАЦІЯ_1 , батьком дитини зазначений ОСОБА_7 , матір`ю - ОСОБА_1 (а.с.6).

31 серпня 2012 року між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 було укладено шлюб, зареєстрований Дніпровським відділом державної реєстрацій актів цивільного стану реєстраційної служби Дніпродзержинського міського управління юстиції Дніпропетровської області, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб від 31.08.2012 року серії НОМЕР_2 , актовий запис №439 (а.с.7).

Після укладення зазначеного вище шлюбу, батько дитини - відповідач ОСОБА_2 визнав походження дитини від себе, та Дніпровський відділ ДРАЦС Дніпродзержинського міського управління юстиції Дніпропетровської області, вніс відповідні зміни до актового запису про народження №726 та видав нове свідоцтво про народження від 26.09.2012 року серії НОМЕР_1 , де батьком дитини зазначено відповідача ОСОБА_2 (а.с. 8).

Сімейне життя у сторін не склалося, після припинення шлюбних відносин дитина залишилася проживати з позивачем і перебувала на її утриманні.

Рішенням Дніпровського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 24.04.2013 року у справі №109/1110/13-ц з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 стягнуто аліменти на утримання дитини в розмірі 1/4 частини від усіх видів його доходу, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісяця, починаючи з 05.03.2013 року до досягнення дитиною повноліття, на виконання якого судом 15.05.2013 року було видано виконавчий лист (а.с.65).

Заочним рішенням Дніпровського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 06.05.2015 року у справі №-209/993/15-ц шлюб між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 було розірвано (а.с.9).

Також встановлено, що 30 червня 2017 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_4 було укладено шлюб, зареєстрований Дніпровським районним у місті Кам`янське відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб від 30.06.2017 року серії НОМЕР_3 , актовий запис №250 (а.с.10).

У ОСОБА_1 та ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_2 народилася дитина, ОСОБА_5 , що підтверджується копіює свідоцтва про народження від 23.01.2018 року серії НОМЕР_4 , актовий запис №21, виданого Дніпровським районним у місті Кам`янське відділом державної реєстрацій актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області (а.с.11).

Згідно довідки про реєстрацію та склад сім`ї ТОВ «ЄРЦ КП» №1/24681 від 22.08.2018 року малолітній ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , зареєстрований та мешкає разом із матір`ю ОСОБА_1 та сестрою ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , за адресою по АДРЕСА_1 (а.с.20).

Відповідно до акту обстеження умов проживання від 20.08.2018 року, складеного головним спеціалістом служби у справах дітей, проведено обстеження умов проживання за адресою по АДРЕСА_1 , де мешкають ОСОБА_1 , ОСОБА_4 , ОСОБА_6 та ОСОБА_5 ; за результатами обстеження встановлено, що малолітні діти забезпечені всім необхідним для нормального життя та розвитку (а.с. 13).

Згідно характеристики, виданої ДНЗ №34 «Незабудка» КМР, зокрема, за час відвідування ОСОБА_9 ДНЗ №24, вихованням дитини займалася мати; тато декілька разів відвідував дитину в молодшій групі і більше не з`являвся; мати приймала активну участь в житті групи і була зацікавлена у вихованні і розвитку дитини, здійснювала належний догляд (а.с.14).

Відповідно до характеристики учня 3-А класу, виданої КЗ «Середня загальноосвітня школа №30» Кам`янської міської ради від 28.08.2018 року, зокрема, ОСОБА_8 врівноважений, працелюбний, вихований, чуйний хлопець; мати приділяє увагу вихованню і навчанню сина, бере активну участь у житті класу, батьківські збори, шкільні свята, позакласні заходи сина відвідує тільки мама; батько з сім`єю не проживає, з татом ОСОБА_10 вчитель не знайомий (а.с.15).

ОСОБА_2 зареєстрований та проживає за адресою по АДРЕСА_2 , де створені належні житлово-побутові умови, що підтверджується копією акту обстеження умов проживання від 05.12.2018, складеного службою у справах дітей Індустріальної районної у місті Дніпрі ради (а.с.85).

Відповідач ОСОБА_2 працює у черговій частині Індустріального відділення поліції Дніпровського відділу поліції ГУНП в Дніпропетровській області на посаді інспектора-чергового та отримує заробітну плату, що підтверджується довідкою про доходи ГУ НП України в Дніпропетровській області №2282 від 12.10.2018 року (а.с. 41).

За місцем роботи відповідач характеризується позитивно, що підтверджується копією службової характеристики від 20.10.2018 року, відповідно до якої, зокрема, майор поліції ОСОБА_2 за період служби зарекомендував себе професійно грамотним, досвідченим та наполегливим співробітником, до виконання службових обов`язків ставиться сумлінно, має хороші стосунки з колегами, за складом характеру спокійний, врівноважений, стан здоров`я хороший (а.с. 45).

Відповідно до листа Шевченківського ВДВС м. Дніпра ГТУЮ у Дніпропетровській області №0314/3443/15, заборгованість за виконавчим листом №2-209/683 від 15.05.2013 року про стягнення аліментів з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 , станом на 01.10.2018 року - відсутня (а.с. 44).

Згідно висновку органу опіки та піклування - адміністрації Дніпровського району Кам`янської міської ради про доцільність (недоцільність) позбавлення батьківських прав гр. ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , від 18.04.2019 року №6-11/346, зокрема, гр. ОСОБА_2 , категорично заперечує проти позбавлення його батьківських прав. На засідання комісії з питань захисту прав дитини пояснив, що має напружені стосунки з колишньою дружиною, яка намагається відсторонити його від дитини; зазначив, що внаслідок об`єктивних причин позбавлений можливості в повну міру виконувати свої батьківські обов`язки. Проаналізувавши обставини, ураховуючи те, що позбавлення батьківських прав є надзвичайним заходом сімейно-правової відповідальності батьків, документи, які свідчать про наявність обставин для позбавлення батьківських прав в повній мірі - відсутні, узявши до уваги рекомендації комісії з питань захисту прав дитини від 10.04.2019 року, орган опіки та піклування - адміністрація Дніпровського району Кам`янської міської ради вважає недоцільним позбавлення батьківських прав гр. ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , у відношенні малолітнього сина ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 (а.с. 124-125).

Відповідно до ч. ч. 2, 5 ст. 150 Сімейного кодексу України, батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Передача дитини на виховання іншим особам не звільняє їх від обов`язку батьківського піклування щодо неї.

Статтею 164 Сімейного кодексу України передбачений вичерпний перелік підстав для позбавлення батьківських прав. Батько або мати можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо він, вона: 1) не забрали дитину з пологового будинку або іншого закладу охорони здоров`я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування; 2) ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини; 3) жорстоко поводяться з дитиною; 4) є хронічними алкоголіками або наркоманами; 5) вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва; 6) засуджені за вчинення умисного злочину щодо дитини.

В абзаці 2 п. 16 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 березня 2007 року №3 "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав" роз`яснено, що ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками.

Пунктом 15 вказаної вище постанови Пленуму Верховного Суду України судам роз`яснено, що позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Для встановлення таких обставин суду потрібно ретельно перевіряти докази, якими позивач обґрунтовує свої вимоги, обов`язково здійснювати необхідні дії для залучення відповідача у справі та з`ясування його позиції й обґрунтувань.

Виходячи з викладеного та інтересів дитини, надавши належної оцінки представленим у справі доказам у їх сукупності; приймаючи також до уваги висновок органу опіки та піклування про недоцільність позбавлення відповідача батьківських прав; враховуючи, що законодавством передбачений вичерпний перелік підстав для позбавлення батьківських прав, - колегія дійшла висновку про недоведеність факту винної поведінки відповідача та відсутність підстав для застосування виключного заходу - позбавлення ОСОБА_2 батьківських прав стосовно його сина ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 . Отже, рішення місцевого суду про відмову у задоволенні позовної вимоги про позбавлення батьківських прав є обґрунтованим, правомірним, тому підлягає залишенню без змін у цій частині, що оскаржується.

Самий лише факт тривалого неспілкування відповідача з сином не є безумовною підставою для позбавлення батька його батьківських прав відносно дитини. Крім того, як було встановлено вище, відповідач сплачує аліменти на утримання сина ОСОБА_10 належним чином та заборгованість по сплаті платежів відсутня.

Отже, доводи апеляційної скарги не дають підстав для висновку про неправильне застосування районним судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи, а лише зводяться до переоцінки доказів.

Відповідно до ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Суд звертає увагу, що рішення Дніпровського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 23 квітня 2019 року в частині задоволених позовних вимог про зміну розміру аліментів не оскаржується, тому апеляційний суд справу в цій частині не переглядає.

Відповідно до ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 82 цього Кодексу. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Згідно ст. 89 ЦПК України, виключне право оцінки доказів належить суду, який має оцінювати докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Таким чином, колегія приходить до висновку про необхідність залишення апеляційної скарги без задоволення, а рішення суду першої інстанції в оскаржуваній частині - без змін.

Керуючись ст.ст. 259, 268, 367, 375, 381-383 ЦПК України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Рішення Дніпровського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 23 квітня 2019 року в оскаржуваній частині про відмову у позбавленні батьківських прав - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та протягом тридцяти днів може бути оскаржена шляхом подання касаційної скарги до Верховного Суду.

Головуючий

Судді