Справа № 683/1645/19
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 жовтня 2019 року м. Старокостянтинів

Старокостянтинівський районний суд Хмельницької області

в складі: головуючої судді Сагайдак І.М.

секретаря Повзун С.В.

розглянувши у судовому засіданні в місті Старокостянтинів цивільну справу №683/1645/19, 2/683/1096/2019 за позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про визнання незаконним та скасування свідоцтва про право особистої власності на житловий будинок, визнання права власності на частину житлового будинку,

в с т а н о в и в:

У червні 2019 року ОСОБА_1 , ОСОБА_2 звернулись в суд з позовом до ОСОБА_3 і просять визнати незаконним та скасувати свідоцтво про право особистої власності на житловий будинок АДРЕСА_1 , видане 27 вересня 1989 року виконавчим комітетом Старокостянтинівської районної ради на ім`я ОСОБА_4 , а також визнати за ними право власності на 3/8 та 1/4 частини вищезазначеного житлового будинку з відповідною часткою господарських будівель і споруд відповідно.

В обґрунтування заявленого позову посилаються на те, що вказане будинковолодіння було побудовано у 1980 році і належало до суспільної групи «колгоспний двір». Право власності на будинковолодіння 27 вересня 1989 року було оформлено на ім`я голови двору ОСОБА_4 . Однак, на час видачі свідоцтва про право особистої власності на житло, а також станом на 15 квітня 1991 року, окрім ОСОБА_4 , членами колгоспного двору були також її чоловік ОСОБА_3 , донька ОСОБА_1 та онук ОСОБА_2 , а тому зазначений будинок є їх спільною сумісною власністю й частка кожного із них становить 1/4.

Оскільки на момент видачі свідоцтва про право особистої власності на житловий будинок він відносився до суспільної групи «колгоспний двір», тому належав усім його членам на праві спільної сумісної власності. Отже, видача свідоцтва на право власності лише на ОСОБА_4 порушує їх право на частку у цьому будинковолодінні.

Крім того, вказують, що ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_4 померла. Після її смерті відкрилась спадщина, до складу якої увійшла 1/4 частина житлового будинку АДРЕСА_1 , яка належала їй як члену колгоспного двору. Спадкоємцями майна ОСОБА_4 за законом є її чоловік ОСОБА_3 та донька ОСОБА_1 у рівних частках, а тому кожен із них набув права власності на 1/8 частину спірного будинковолодіння в порядку спадкування після смерті ОСОБА_4 . Отже, ОСОБА_3 та ОСОБА_1 у спірному будинковолодінні належить по 3/8 його частини, а ОСОБА_2 1/4 його частина.

Позивачі, які належним чином повідомлені про час і місце розгляду справи, до суду не з`явились, надавши повноваження на представництво своїх інтересів адвокату Віхерко Н.О.

В судове засідання представник позивачів адвокат Віхерко Н.О. подала заяву про розгляд справи у її відсутності, просить позов задоволити на підставі наявних у матеріалах справи доказах.

Відповідач ОСОБА_3 , який належним чином повідомлений про час і місце розгляду справи, до суду не з`явився, причини неявки суду не повідомив, відзив на позов не подавав.

Оскільки сторони в судове засідання не з`явились, у відповідності до ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши надані докази, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що житловий будинок з надвірними спорудами, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 було побудовано у 1980 році. Згідно записів погосподарських книг Решнівецької сільської ради Старокостянтинівського району Хмельницької області житловий будинок з господарськими спорудами, що розташований в АДРЕСА_1 відноситься до суспільної групи колгоспний двір. Станом на 15 квітня 1991 року (до набрання чинності Законом України «Про власність») членами цього колгоспного двору являлись: ОСОБА_4 (голова двору), ОСОБА_3 , ОСОБА_1 та ОСОБА_2 .

Вказані обставини підтверджуються: витягом з погосподарських книг Решнівецької сільської ради Старокостянтинівського району Хмельницької області №120 від 05 червня 2019 року, технічним паспортом на спірний будинок.

Відповідно до положень ч.1 ст.120 ЦК УРСР 1963 року майно колгоспного двору це сімейно-трудове об`єднання осіб, які використовують майно двору для ведення підсобного господарства і для сімейних потреб. Майно колгоспного двору належить його членам на праві спільної сумісної власності.

Згідно ч.2 ст.123 цього Кодексу розмір частки члена двору встановлюється виходячи з рівності часток усіх членів двору, включаючи неповнолітніх і непрацездатних.

Відповідно до роз`ясень, даних в п. 6 постанови Пленуму Верховного Суду України №20 від 22 грудня 1995 року «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності», до правовідносин, які виникли до 15 квітня 1991 року, тобто до набрання чинності Законом України «Про власність», застосовується діюче на той час законодавство. Зокрема, спори щодо майна колишнього колгоспного двору, яке було придбане до 15 квітня 1991 року, мають вирішуватись за нормами, що регулювали власність цього двору, зокрема:

- право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглось після припинення його існування, мають ті члени двору, котрі до 15 квітня 1991 року не втратили права на частку в його майні;

- розмір частки члена двору визначається виходячи з рівності часток усіх його членів, включаючи неповнолітніх та непрацездатних;

- згідно зі ст.4 Постанови ВРУ «Про введення в дію Закону «Про власність» загальні правила спадкування щодо частки члена колгоспного двору в майні двору застосовуються з 01 липня 1990 року.

Оскільки житловий будинок АДРЕСА_1 згідно записів у погосподарських книгах Решнівецької сільської ради належало до суспільної групи колгоспний двір і станом на 15 квітня 1991 року членами цього колгоспного двору були ОСОБА_4 (голова двору), її чоловік ОСОБА_3 , донька ОСОБА_1 та онук ОСОБА_2 , тому спірний будинок є спільною сумісною власністю усіх його членів, кожен з яких має рівну частку у цьому будинку по 1/4.

Разом з тим, 27 вересня 1989 року виконавчим комітетом Старокостянтинівської районної ради народних депутатів на підставі рішення №130 від 18 липня 1989 року на ім`я ОСОБА_4 було видано свідоцтво про право особистої власності на житловий будинок АДРЕСА_1 , яке зареєстровано у Старокостянтинівському БТІ 27 вересня 1989 року у реєстрову книгу №1 під реєстровим №51.

Однак, враховуючи, що спірне будинковолодіння з часу забудови і до 15 квітня 1991 року відносилось до суспільної групи «колгоспний двір», тому видача 27 вересня 1989 року на ім`я ОСОБА_4 одноосібно свідоцтва про право особистої власності на житловий будинок АДРЕСА_1 є незаконним,

порушує права інших членів колгоспного двору, а тому зазначене свідоцтво підлягає скасуванню.

Судом також встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла ОСОБА_4 . До складу спадщини після її смерті увійшла 1/4 частина будинковолодіння по АДРЕСА_1 . На день своєї смерті ОСОБА_4 була

зареєстрована та проживала по АДРЕСА_1 разом із донькою ОСОБА_1 , чоловіком ОСОБА_3 та онуками.

11 лютого 2016 року на підставі заяви ОСОБА_1 Старокостянтинівською державною нотаріальною конторою заведено спадкову справу №100/2016 до майна померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_4

01 березня 2016 року із заявою про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_4 до нотаріуса звернувся також чоловік померлої ОСОБА_3 .

Отже, ОСОБА_1 та ОСОБА_3 є єдиними спадкоємцями за законом до майна померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_4

01 квітня 2016 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_3 було укладено договір про поділ спадщини до майна померлої ОСОБА_4 , посвідчений державним нотаріусом Старокостянтинівської державної нотаріальної контори Макаренко Т.Г., зареєстрований в реєстрі за №1-418, на підставі якого ОСОБА_3 та ОСОБА_1 01 квітня 2016 року були видані свідоцтва про право на спадщину за законом.

Предметом поділу згідно умов договору про поділ спадщини від 01 квітня 2016 року стали належні померлій дві земельних ділянки та два майнових паї. Будинковолодіння по АДРЕСА_1 не було предметом поділу згідно даного договору.

Зазначені обставини підтверджуються матеріалами спадкової справи №100/2016, заведеної 11 лютого 2016 року до майна померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_4 .

До складу спадщини після смерті ОСОБА_4 увійшло право на 1/4 частину будинковолодіння по АДРЕСА_1 , яке в порядку спадкування за законом перейшло у рівних частках до її спадкоємців ОСОБА_3 та ОСОБА_1 по 1/8 (1/4 : 2) частині кожному.

Таким чином, ОСОБА_1 у спірному будинковолодінні належить 3/8 частини (1/4 в майні колгоспного двору + 1/8 в порядку спадкування після смерті ОСОБА_4 ), ОСОБА_3 - 3/8 частини (1/4 в майні колгоспного двору + 1/8 в порядку спадкування після смерті ОСОБА_4 ), ОСОБА_2 1/4 частина в майні колгоспного двору.

З огляду на викладене, позов підлягає задоволенню у повному обсязі.

Оскільки відповідач ОСОБА_3 згідно посвідчення серії НОМЕР_1 є інвалідом ІІ групи довічно, що звільняє його від сплати судових витрат, тому понесені судові витрати слід віднести на рахунок позивачів.

Керуючись ст.ст.12, 13, 81, 263-265 ЦПК України, суд

в и р і ш и в:

Позов ОСОБА_1 , ОСОБА_2 задоволити.

Визнати незаконним та скасувати свідоцтво про право особистої власності на житловий будинок АДРЕСА_1 , видане 27 вересня 1989 року виконавчим комітетом Старокостянтинівської районної ради народних депутатів на ім`я ОСОБА_4 .

Визнати за ОСОБА_1 право власності на 3/8 частини житлового будинку з відповідною часткою господарських будівель та споруд, що розташовані по АДРЕСА_1 .

Визнати за ОСОБА_2 право власності на 1/4 частину житлового будинку з відповідною часткою господарських будівель та споруд, що розташовані по АДРЕСА_1 .

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Позивач: ОСОБА_1 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 .

Позивач: ОСОБА_2 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_3 .

Відповідач: ОСОБА_3 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_4 .

Повне рішення складено 15 жовтня 2019 року.

Суддя: