Ухвала

02 жовтня 2019 року

м. Київ

справа № 607/3451/16-ц

провадження № 61-24229сво18

Верховний Суд у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду:

судді-доповідача - Висоцької В. С.

суддів: Гулька Б. І., Крата В. І., Луспеника Д. Д., Синельникова Є. В., Сімоненко В. М., Червинської М. Є.,

розглянув справу за позовом ОСОБА_1 до приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Провідна» про відшкодування витрат на поховання за касаційною скаргою Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Провідна» в особі філії Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Провідна» в м. Тернополі на рішення Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 22 листопада 2016 року у складі судді Сливка Л. М. та ухвалу Апеляційного суду Тернопільської області від 31 січня 2017 року у складі колегії суддів: Ткача З. Є., Міщій О. Я., Шевчук Г. М.,

ВСТАНОВИВ:

У березні 2016 року ОСОБА_1 звернувся з позовом до приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Провідна» (далі - ПрАТ «СК «Провідна») у якому просив стягнути з відповідача страхові витрати на поховання у розмірі 8 010 грн - виготовлення пам`ятника на могилі матері ОСОБА_2 , яка загинула внаслідок дорожньо-транспортної пригоди.

Позовна заява мотивована тим, що 01 червня 2013 року водій ОСОБА_3 , керуючи автомобілем марки MAZDA 626, реєстраційний номер НОМЕР_1 , порушив правила дорожнього руху України та допустив зіткнення з автомобілем Honda CRV, реєстраційний номер НОМЕР_2 , під керуванням водія ОСОБА_4 . Внаслідок зіткнення транспортних засобів водії ОСОБА_3 , ОСОБА_4 та матір позивача ОСОБА_2 , яка була пасажиром в автомобілі Honda CRV, загинули. Цивільно-правова відповідальність власника автомобіля MAZDA 626 ОСОБА_3 була застрахована у ПрАТ «СК «Провідна», згідно з договором страхування від 03 жовтня 2012 року.

За наслідками дорожньо-транспортної пригоди було порушено кримінальну справу. Постановою старшого прокурора прокуратури Тернопільської області від 21 серпня 2013 року на підставі пункту 5 частини першої статті 284 КПК України кримінальне провадження закрито у зв`язку зі смертю ОСОБА_3

На поховання матері позивач поніс витрати у розмірі 14 325 грн, які складалися з придбання домовини та ритуальних речей на суму 2 815 грн та виготовлення гранітного пам`ятника на суму 11 510 грн.

Разом із тим, ПрАТ «СК «Провідна» відшкодувала витрати у сумі 5 815 грн, а саме: витрати на придбання домовини, інших ритуальних речей у розмірі

2 815 грн та витрати на виготовлення пам`ятника - 3 000 грн. У відшкодуванні витрат на виготовлення пам`ятника відповідач відмовив.

Рішенням Тернопільського міськрайонного суду від 22 листопада 2016 року позов задоволено. Стягнуто з ПрАТ «СК «Провідна» на користь

ОСОБА_1 8 010 грн витрат на поховання - на спорудження надгробного пам`ятника. Вирішено питання про розподіл судових витрат.

Рішення суду першої інстанції мотивоване тим, що ПрАТ «СК «Провідна» не надало суду належних та допустимих доказів на спростування тверджень позивача щодо розміру витрат, понесених на виготовлення надгробного пам`ятника, а також відомостей про граничну вартість стандартних пам`ятників в м. Тернополі на час вирішення спору, тому вартість понесених витрат, що підлягали відшкодуванню, визначено згідно з накладною № 39 за вересень 2013 року, виданою ТОВ «Волохонте-граніт» про оплату пам`ятника в сумі 11 510 грн.

Ухвалою апеляційного суду Тернопільської області від 31 січня 2017 року апеляційну скаргу ПрАТ «СК «Провідна» відхилено. Рішення Тернопільського міськрайонного суду від 22 листопада 2016 року залишено без змін.

Ухвала апеляційного суду мотивована тим, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи, судове рішення ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права, висновки суду першої інстанції доводами апелянта не спростовані.

У касаційній скарзі, поданій у березні 2017 року до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, ПрАТ «СК «Провідна» просить скасувати ухвалені у справі судові рішення, справу передати на новий розгляд до суду першої інстанції., посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права.

Касаційна скарга мотивована тим, що суди першої та апеляційної інстанцій не врахували положення пункту 24 постанови Пленуму Верховного Суду України від 27 березня 1992 року № 6 «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди», відповідно до яких витрати на виготовлення пам`ятників і огорож визначаються, виходячи з їх фактичної вартості, але не вище граничної вартості стандартних пам`ятників і огорож в даній місцевості. Такий правовий висновок також викладений в ухвалі Верховного Суду України від 29 вересня 2010 року.

Посилання судів першої та апеляційної інстанцій на накладну № 29, надану позивачем на підтвердження позовних вимог, є необґрунтованим, оскільки вона не свідчить про визначення граничної вартості стандартних пам`ятників і огорож в даній місцевості.

Касаційна скарга також містить посилання на постанову правління Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві

від 03 жовтня 2008 року № 45 «Про витрати на поховання та пов`язані з цим ритуальні послуги у разі смерті потерпілого від нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання» встановлено розміри вказаних витрат, зокрема в Тернопільській області, що відповідає правовому висновку Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 13 лютого 2013 року

у справі № 6-37549св12.

Заперечення на касаційну скаргу до суду касаційної інстанції не надходили.

Ухвалою Верховного Суду у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду від 21 серпня 2019 року справу передано на розгляд Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду.

Передаючи справу на розгляд Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду, колегія суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду виходила із того, що суди першої та апеляційної інстанцій дійшли правильного висновку про відсутність підстав застосування положень постанови Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України від 03 жовтня 2008 року № 45 «Про витрати на поховання та пов`язані з цим ритуальні послуги у разі смерті потерпілого від нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання», якими передбачено розмір витрат на поховання в залежності від регіону України, встановлених на дату прийняття такої постанови.

Водночас, визначений у пункті 27.4 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» розмір відшкодування, який не може перевищувати 12 мінімальних заробітних плат у місячному розмірі, встановлених законом на день настання страхового випадку, забезпечує реальне відшкодування особам здійснених ними витрат.

Суди обґрунтовано застосували пункт 27.4 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» до спірних правовідносин, чим забезпечили ефективний спосіб захисту особи, яка здійснила витрати на поховання та на спорудження надгробного пам`ятника.

У постанові Верховного Суду від 08 травня 2019 року у справі № 61-24491св18 колегія суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду дійшла висновку про те, що при вирішенні спорів про страхове відшкодування у наведених вище випадках суди повинні застосовувати положення Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності» та враховувати відповідні роз`яснення, надані у постанові Пленуму Верховного Суду України від 27 березня 1992 року № 6 «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди» (з відповідними змінами та доповненнями). Страховиком виплачену позивачу, яка здійснила витрати на поховання та на спорудження надгробного пам`ятника, суму страхового відшкодування у розмірі, визначеному постановою Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України від 03 жовтня 2008 року № 45 «Про витрати на поховання та пов`язані з цим ритуальні послуги у разі смерті потерпілого від нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання», якою передбачено розмір витрат на поховання залежно від регіону України. При цьому суди виходили з того, що сторони не подали інших доказів щодо граничної вартості стандартних пам`ятників і огорож у Київській області.

Зазначене свідчить про існування різного підходу щодо застосування законодавчого врегулювання відносин у сфері обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів щодо забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та майну потерпілих при експлуатації наземних транспортних засобів на території України.

Згідно частини другої статті 403 ЦПК України суд, який розглядає справу в касаційному порядку у складі колегії суддів або палати, передає справу на розгляд об`єднаної палати, якщо ця колегія або палата вважає за необхідне відступити від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного в раніше ухваленому рішенні Верховного Суду у складі колегії суддів з іншої палати або у складі іншої палати чи об`єднаної палати.

Відповідно до частини тринадцятої статті 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Згідно з частиною першою статті 402 ЦПК України у суді касаційної інстанції скарга розглядається за правилами розгляду справи судом першої інстанції в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи.

З огляду на вказане справа розглядатиметься Об`єднаною палатою Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи за наявними у ній матеріалами (у письмовому провадженні).

Керуючись частиною тринадцятою статті 7, частиною першою статті 402 ЦПК України, Верховний Суд у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду

УХВАЛИВ:

Прийняти до розгляду справу за позовом ОСОБА_1 до приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Провідна» про відшкодування витрат на поховання за касаційною скаргою Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Провідна» в особі філії Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Провідна» в м. Тернополі на рішення Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 22 листопада 2016 року та ухвалу апеляційного суду Тернопільської області від 31 січня 2017 року.

Призначити справу до розгляду Верховним Судом у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи за наявними у ній матеріалами.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання й оскарженню не підлягає.

Суддя-доповідач В. С. Висоцька

Судді: Б. І. Гулько

В. І. Крат

Д. Д. Луспеник

Є. В. Синельников

В. М. Сімоненко

М. Є. Червинська