Справа № 265/2541/18
Провадження № 4-с/265/3/19
У Х В А Л А

11 березня 2019 року місто Маріуполь

Орджонікідзевський районний суд міста Маріуполя Донецької області у складі:

головуючого судді Мельник І.Г.,

при секретарі судового засідання Гусєвій К.С.,

розглянувши скаргу ОСОБА_1 на дії посадових осіб Центрального відділу державної виконавчої служби міста Маріуполя Головного територіального управління юстиції у Донецькій області, стягувач ОСОБА_2,

за участю:

заявника ОСОБА_1,

представника заявника ОСОБА_3,

стягувача ОСОБА_2,

В С Т А Н О В И В:

29 жовтня 2018 року до суду надійшла скарга ОСОБА_1 на дії посадових осіб Центрального відділу державної виконавчої служби міста Маріуполя Головного територіального управління юстиції у Донецькій області, в межах виконавчого провадження відкритого на підставі судового наказу у справі № 265/2541/18, виданого Орджонікідзевським районним судом міста Маріуполя 09 квітня 2018 року.

Скарга ОСОБА_1 обґрунтована тим, що 09 квітня Орджонікідзевським районним судом міста Маріуполя було винесено судовий наказ про стягнення з нього на користь ОСОБА_4 на утримання неповнолітньої доньки Вероніки, ІНФОРМАЦІЯ_1, аліментів у розмірі ј частки з усіх видів доходів, але не менше 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, щомісячно, починаючи з 19 березня 2018 року і до досягнення дитиною повноліття. 27 квітня 2018 року ним була подана заява про перегляд рішення за ново виявленими обставинами, за результатами розгляду якої судовий наказ було залишено в силі, ухвала набрала законної сили 28 червня 2018 року. З цього часу ним добровільно перераховуються аліменти. 18 жовтня 2018 року державним виконавцем на його заяву надано розрахунок заборгованості зі сплати аліментів за період з березня по вересень 2018 року у розмірі 13505,66 гривень. Із зазначеною сумою заборгованості він не згоден, оскільки в період з 07 липня 2018 року по 12 серпня 2018 року дитина проживала з ним і за цей час аліменти не повинні нараховуватися. Крім того, розрахунок державного виконавця складений без урахування отриманого ним на дату проведення розрахунку (18.10.2018 року) доходу, який складає у вересні 2018 року 3725 гривень без податків. Просив суд визнати незаконними дії посадових осіб Центрального ВДВС міста Маріуполя ГТУЮ у Донецькій області щодо встановлення заборгованості по сплаті аліментів на утримання неповнолітньої дитини, стягнутих за судовим наказом від 09 квітня 2018 року, та зобовязати їх усунути порушення, допущені при розрахунку заборгованості по сплаті аліментів.

25 лютого 2019 року до суду надійшли заперечення державного виконавця Центрального відділу державної виконавчої служби міста Маріуполя Головного територіального управління юстиції у Донецькій області ОСОБА_5, відповідно до яких зазначено наступне. На виконанні у відділі державної виконавчої служби Центрального району перебуває виконавче провадження відносно ОСОБА_1 про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини у розмірі ј частини від усіх видів заробітку, але не менше 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, щомісячно, починаючи з 19 березня 2018 року і до повноліття дитини. Згідно наданих боржником квитанцій та чеків доказами сплати аліментів у період з 19.03.2018 року по 01.02.2019 року є платіжні доручення на загальну суму 8907 гривень. Оскільки боржник не мав офіційного доходу, аліменти розраховувалися виходячи з розміру середньої заробітної плати працівника для цієї місцевості. Отже, в період з 19.03.2018 року по 01.08.2018 року боржником необхідно було сплатити аліменти у розмірі 15529,44 гривень. Оскільки боржником фактично сплачено за цей період 3368 гривень, заборгованість за виконавчим документом станом на 01 серпня 2019 року складає 12161,44 гривень. З 16 серпня 2018 року ОСОБА_1 прийнятий на постійну роботу з окладом 3725 гривень. Отже за серпень 2018 року боржник повинен був сплатити аліменти у розмірі 972 гривень, тоді як ним сплачено 596 гривень. Станом на 14.02.109 року жодного офіційного підтвердження працевлаштування боржника окрім копії наказу від 15.08.2018 року про прийняття на роботу ОСОБА_1 у відділі ВДВС немає. Постанова державного виконавця про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника бухгалтерією ТОВ «НОВОТЕХ» не виконується, звіти про здійснені відрахування та виплати не надходять. Аліменти боржником сплачуються самостійно, перевірити правильність сплати не є можливим. Просила відмовити у задоволенні скарги у повному обсязі.

16 листопада 2018 року від заявника ОСОБА_6 надійшла заява про розгляд справи без його участі за участю представника ОСОБА_3 В цей же день від представника заявника надійшла заява про відкладення слухання справи.

Ухвалою Орджонікідзевського районного суду від 30 жовтня 2018 року скарга прийнята до розгляду та призначено відкрите судове засідання.

У судовому засіданні заявник підтримав скаргу, просив її задовольнити.

Представник заявника ОСОБА_3, діюча на підставі довіреності, у судовому засіданні підтримала скаргу та надала пояснення, викладені у скарзі. Додатково зазначила, що державним виконавцем невірно нараховане аліменти з березня 2018 року, тому як судовий наказ переглядався за ново виявленими обставинами, і ухвала набрала чинності тільки 28.06.2018 року. Також пояснила, що на підприємство, де працює боржник, постанова державного виконавця про стягнення аліментів досі не направлена.

Стягувач ОСОБА_2 у судому засіданні заперечувала проти задоволення скарги та пояснила, що дитина з 07 липня 2018 року по 12 серпня 2018 року проживала з батьком. Коли вона приїхала її забирати, батько сказав, що вона забере дитину тільки наприкінці літа. У звязку з даними обставинами вона зверталася до служби по справам дітей. В той час, коли дитина проживала з батьком, він не ніс розходи на шкільні приналежності, одяг, та не сплачував за танцювальний кружок, це все сплачувала вона. Фактично дитина проживає з нею та навчається в школі № 48, батько не несе ніяких додаткових розходів на дитину. Просила відмовити у задоволенні скарги.

Суд, вислухавши пояснення сторін, дослідивши скаргу та додані до неї документи, оцінивши надані сторонами докази, приходить до наступного висновку.

Відповідно до ст. 447 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

У постановах Верховного Суду України від 11 листопада 2015 року (справа N 6-2187цс15) та 24 лютого 2016 року (справа N 6-3077цс15), які є обовязковими для застосування у відповідності до ст. 360-7 ЦПК України, викладено правовий висновок про те, що виходячи з положень статті 383, частини четвертої статті 384 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду зі скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їх права чи свободи. Скарга на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби подається до суду, який видав виконавчий документ.

Відповідно до ч.4,8 ст.71 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець зобовязаний обчислювати розмір заборгованості із сплати аліментів щомісяця. Спори щодо розміру заборгованості із сплати аліментів вирішуються судом за заявою заінтересованої особи у порядку, встановленому законом.

Судом встановлено, що на виконанні в Центральному відділі державної виконавчої служби міста Маріуполя у відношенні ОСОБА_1 перебуває виконавче провадження, відкрите на підставі судового наказу № 265/2541/18 від 10 квітня 2018 року, виданого 30 липня 2018 року Орджонікідзевським районним судом міста Маріуполя про стягнення з ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2, на користь ОСОБА_2, на утримання неповнолітньої доньки Вероніки, ІНФОРМАЦІЯ_1, аліментів у розмірі ј частини від усіх видів доходів щомісячно, але не менш 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи 19 березня 2018 року і до повноліття дитини.

27 квітня 2018 року ОСОБА_1 було подано заяву до суду про перегляд вищевказаного судового наказу від 10 квітня 2018 року за ново виявленими обставинами. За наслідками розгляду вказаної заяви відмовлено у її задоволенні та залишено в силі судовий наказ Орджонікідзевського районного суду міста Маріуполя від 10 квітня 2018 року, виданий за заявою ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини.

Отже, незважаючи на те, що судовий наказ набрав чинності у липні 2018 року внаслідок розгляду заяви про його перегляд за ново виявленими обставинами, аліменти повинні нараховуватися з дати, вказаної у судовому наказі, тобто з 19 березня 2018 року.

Враховуючи наведене, суд не приймає до уваги посилання представника скаржника ОСОБА_3 на те, що державним виконавцем неправомірно нараховані аліменти з 19 березня 2018 року, а не з дати набрання судовим наказом законної чинності.

Відповідно до розрахунку заборгованості зі сплати аліментів від 07 лютого 2019 року розмір заборгованості ОСОБА_1 за виконавчим провадженням щодо стягнення з ОСОБА_1 аліментів на користь ОСОБА_2, складає 12537,44 гривень. Вказана заборгованість утворилася за період з березня 2018 року по серпень 2018 року включно.

Постановою державного виконавця від 21 грудня 2018 року у звязку з отриманням боржником ОСОБА_1 доходу в ТОВ «Новотех», постановлено звернути стягнення на його доходи, здійснювати відрахування із його доходів у розмірі 50% до виплати загальної суми боргу.

Розмір заборгованості по аліментам за період з березня 2018 року до 01 серпня 2018 року визначений державним виконавцем за місцем виконання рішення, виходячи з середньомісячної заробітної плати штатних працівників міста Маріуполя, наданої Головним управлінням статистики у Донецькій області.

Пунктами 16.3, 16.4 Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої наказом Міністерства юстиції України 02.04.2012 № 512/5 зі змінами від 21.03.2018 року, у разі якщо боржник не працює і сплачує аліменти самостійно стягувачу, квитанції (або їх копії) про перерахування аліментів надаються виконавцю не пізніше наступного робочого дня після сплати та долучаються до матеріалів виконавчого провадження. Виконавець зобов'язаний обчислювати розмір заборгованості зі сплати аліментів щомісяця та у випадках, передбачених ч.4 статті 71 Закону, повідомляти про розрахунок заборгованості стягувача і боржника.

Розрахунок заборгованості обчислюється в автоматизованій системі виконавчого провадження на підставі відомостей, отриманих із:

звіту про здійснені відрахування та виплати;

квитанцій (або їх копій) про перерахування аліментів, наданих стягувачем чи боржником;

заяв та (або) розписок стягувача;

інформації про середню заробітну плату працівника для цієї місцевості;

інших документів, що відображають отримання боржником доходу або сплату ним аліментів.

Сума заборгованості зі сплати аліментів, присуджених як частка від заробітку (доходу), визначається виконавцем у порядку, встановленому статтею 195 Сімейного кодексу України.

Згідно з ст. 195 СК України заборгованість за аліментами, присудженими у частці від заробітку (доходу), визначається виходячи з фактичного заробітку (доходу), який платник аліментів одержував за час, протягом якого не провадилося їх стягнення, незалежно від того, одержано такий заробіток (дохід) в Україні чи за кордоном..

Заборгованість за аліментами платника аліментів, який не працював на час виникнення заборгованості або є фізичною особою - підприємцем і перебуває на спрощеній системі оподаткування, або є громадянином України, який одержує заробіток (дохід) у державі, з якою Україна не має договору про правову допомогу, визначається виходячи із середньої заробітної плати працівника для даної місцевості.

Розмір заборгованості за аліментами обчислюється державним виконавцем, приватним виконавцем, а в разі виникнення спору - судом.

Вважаючи неправомірним нарахування державним виконавцем аліментів в період з березня 2018 року до 01 серпня 2018 року, ОСОБА_1 виходив з того, що розмір аліментів повинен становити 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, і саме цю суму сплачував щомісячно. Проте, вказані доводи є помилковими, оскільки 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку нараховуються офіційно працюючій особі, розмір аліментів якої від заробітку становить менш ніж 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Оскільки ОСОБА_1 в період з березня 2018 року до 01 серпня 2018 року не мав офіційного заробітку, державним виконавцем, з урахуванням вищевказаних правових норм, цілком правомірно було нараховане аліменти, виходячи з розміру середньої заробітної плати працівника для цієї місцевості, у розмірі 3607 гривень щомісячно.

Посилання ОСОБА_1 на те, що державним виконавцем при розрахунку заборгованості необхідно було враховувати середній заробіток працівника по Донецькій області, а не місту Маріуполю, суд не приймає до уваги, тому як боржник проживає саме у місті Маріуполі, і тому середня заробітна плата працівника повинна враховуватися по місту Маріуполю, без врахування інших населених пунктів.

У скарзі ОСОБА_1 посилався також на те, що в період з 07 липня 2018 року по 12 серпня 2018 року під час проживання дитини з ним, аліменти не повинні були нараховуватися, Суд не приймає до уваги зазначені посилання скаржника, оскільки жодним Законом чи іншим нормативним документом не передбачено право державного виконавця припиняти нарахування та стягнення аліментів з боржника під час проживання дитини з ним. Спір щодо припинення стягнення аліментів з боржника вирішується судом. Крім того, під час розгляду зазначеної скарги, 22 лютого 2019 року ОСОБА_1 була здійснена доплата по аліментам за липень та серпень 2018 року, тобто за той час, коди дитина проживала з ним.

За таких обставин, суд не вбачаєнеправомірності дій посадових осіб Центрального ВДВС міста Маріуполя ГТУЮ у Донецькій області щодо встановлення заборгованості по сплаті аліментів на утримання неповнолітньої дитини, стягнутих за судовим наказом від 10 квітня 2018 року.

За змістом ст. 451 ЦПК України передбачено, що за результатами розгляду скарги суд постановляє ухвалу. У разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов'язує державного виконавця або іншу посадову особу органу державної виконавчої служби, приватного виконавця усунути порушення (поновити порушене право заявника). Якщо оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність були прийняті або вчинені відповідно до закону, в межах повноважень державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця і право заявника не було порушено, суд постановляє ухвалу про відмову в задоволенні скарги.

Враховуючи вищевикладене, суд приходе до висновку про відмову у задоволенні скарги ОСОБА_1 на посадових осіб Центрального відділу державної виконавчої служби міста Маріуполя Головного територіального управління юстиції у Донецькій області, у повному обсязі.

Керуючись ст.ст. 447, 448, 449, 451 ЦПК України, ст.. 195 Сімейного кодексу України, Законом України «Про виконавче провадження», суд, -

У Х В А Л И В :

У задоволені скарги ОСОБА_1 на дії посадових осіб Центрального відділу державної виконавчої служби міста Маріуполя Головного територіального управління юстиції у Донецькій області, стягувач ОСОБА_2, - відмовити.

Ухвала суду може бути оскаржена в апеляційному порядку.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п'ятнадцяти днів з дня її складання до Донецького апеляційного суду в місті Маріуполі через Орджонікідзевський районний суд міста Маріуполя.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п'ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя Мельник І.Г.