Сквирський районний суд Київської області
Справа № 376/2679/18
Провадження № 2/376/149/2019
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"22" серпня 2019 р. Сквирський районний суд Київської області в складі:

головуючого судді - Коваленка О.М.,

при секретарі - Ярликовій М.Л.,

за участю позивача - ОСОБА_1 ,

відповідача - ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Сквира Київської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди заподіяної внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, -

В С Т А Н О В И В:

29.10.2018 року позивач ОСОБА_1 звернувся до Сквирського районного суду Київської області з позовною заявою до ОСОБА_2 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди заподіяної внаслідок дорожньо-транспортної пригоди.

В обґрунтування своїх позовних вимог позивач вказав, що 08 липня 2018 року близько 15 год., ОСОБА_2 керуючи автомобілем марки УАЗ - 33031 д.н. НОМЕР_1 , в м. Сквира по вул. Слобідській Київської області вчинив дорожньо-транспортну пригоду, зокрема не врахував дорожню обстановку та скоїв наїзд на припаркований автомобіль Рено Логан д.н. НОМЕР_2 , який належить йому ОСОБА_1 на праві приватної власності, внаслідок чого транспортні засоби отримали механічні пошкодження та завдано матеріальні збитки, чим допустив порушення п.5.3 б Правил дорожнього руху України. Даний факт підтверджується постановою Сквирського районного суду Київської області від 13.07.2018 р., відповідно до якої винним у скоєнні ДТП визнано ОСОБА_2 , водія автомобіля марки УАЗ - 33031 д.н. НОМЕР_1 .

Згідно звіту № НОМЕР_3 про оцінку вартості (розміру) майнової шкоди, завданої власнику колісного автотранспортного засобу марки УАЗ - 33031 д.н. НОМЕР_1 , вартість матеріального збитку, завданого позивачу, як власнику автомобіля від пошкоджень, отриманих внаслідок ДТП складає 27 213,04 грн., з яких 24 222,23 грн. - вартість відновлювального ремонту з урахуванням зносу, та 2990,81- втрата товарної вартості.

Оскільки, в порушення вимог ст.7 Закону України «Про страхування» цивільно-правова відповідальність відповідача, не була застрахована, позивач звернувся за відшкодуванням до Страховика ПАТ «НАСК «Оранта» в якого він застрахований та має Поліс №АК/9484567 обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів від 06.11.2017 р.

Відповідно до п.41.1 статті 41 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» моторним (транспортним) страховим бюро України позивачу здійснено виплату відшкодування шкоди в розмірі 22 242,15 грн.

Враховуючи той факт, що частина шкоди позивачу була відшкодована МТСБУ, то решту матеріальних збитків, що становить 4 970,89 грн.( = 27 213,04 грн.- 22242,15 грн.) зобов`язаний відшкодувати відповідач.

За проведення оцінки суб`єктом оціночної діяльності, оцінювачу ОСОБА_3 , який діє згідно Свідоцтва про реєстрацію у Державному реєстрі оцінювачів №2547 96 від 22.12.2010 р., кваліфікаційне свідоцтво оцінювача МФ№7540 від 15.05.2010р. Фонду Держмайна України позивачем сплачено 1500 грн., що підтверджується квитанцією.

Крім понесених матеріальних витрат позивач вказує, що поніс моральну шкоду, яка виразилась в його душевних стражданнях, в зв`язку із пошкодженням майна. На його придбання він та члени його родини економили кошти, багато працював, обмежували себе в відпочинку, купівлі предметів першої необхідності, не міг забезпечити себе та сім`ю належного рівня проживання,і в наслідок неправомірних дій відповідача, всі його старання, які втілилися в авто, було знищено.

Поряд з душевним стражданням, позивач переніс моральне потрясіння, що спричинило погіршення стану здоров`я, безсонниці, апетиту інших негативних явищ. Позивач змушений був приймати заспокійливі та снодійні медичні препарати, тимчасово був позбавлений можливості належним чином працювати, забезпечувати свою сім`ю, вести нормальний спосіб життя.

В добровільному порядку відповідач відмовляється відшкодовувати понесені витрати, що спонукає позивача звернутися до суду, розмір моральної шкоди позивач оцінює в 30 000 грн.

З огляду на вищевикладене, позивач змушений звернутися до суду та своєю позовною заявою просить суд:

Стягнути з ОСОБА_2 на його користь ОСОБА_1 4 970,89 грн. матеріальної шкоди;

Стягнути з ОСОБА_2 на його користь ОСОБА_1 30 000 грн. моральної шкоди;

Стягнути з ОСОБА_2 на його користь ОСОБА_1 1 500 грн. понесених витрат на проведення оцінки вартості (розміру) майнової шкоди;

Стягнути з ОСОБА_2 на його користь ОСОБА_1 судовий збір в розмірі 704,80 грн.

В судовому засіданні позивач ОСОБА_1 підтримав свої позовні вимоги частково та відмовився від стягнення з ОСОБА_2 моральної шкоди в розмірі 30 000 грн.

Відповідач ОСОБА_2 в судовому засіданні позовні вимоги позивача визнав частково, а саме матеріальну шкоду визнав в розмірі 2 500 грн., також повідомив суду, що він є інвалідом та заперечує проти стягнення з нього судових витрат, а також витрат на проведення оцінки вартості (розміру) майнової шкоди.

Вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи з наступних підстав.

Згідно з вимогами ч. 1 ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Частиною 1 ст. 4 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно з вимогами ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень, крім випадків, встановлених ст. 82 ЦПК України.

Судом встановлено, що 08 липня 2018 року близько 15 год., ОСОБА_2 керуючи автомобілем марки УАЗ - 33031 д.н. НОМЕР_1 , в м. Сквира по вул. Слобідській Київської області вчинив дорожньо-транспортну пригоду, зокрема не врахував дорожню обстановку, що підтверджується копією постанови Сквирського районного суду Київської області від 13.07.2018 року справа №376/1540/18 (а.с.8) та скоїв наїзд на припаркований автомобіль Рено Логан д.н. НОМЕР_2 , який належить ОСОБА_1 на праві приватної власності, що підтверджується копією Свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу Серія НОМЕР_4 (а.с.6) внаслідок чого транспортні засоби отримали механічні пошкодження та завдано матеріальні збитки, чим допустив порушення п.5.3б Правил дорожнього руху України.

Згідно звіту №1264_51181 про оцінку вартості (розміру) майнової шкоди, завданої власнику колісного автотранспортного засобу марки УАЗ - 33031 д. н. НОМЕР_1 , вартість матеріального збитку, завданого позивачу, як власнику автомобіля від пошкоджень, отриманих внаслідок ДТП складає 27 213,04 грн.. з яких 24 222,23 грн. - вартість відновлювального ремонту з урахуванням зносу, та 2990,81- втрата товарної вартості (а.с.10-26).

Оскільки, в порушення вимог ст.7 Закону України «Про страхування» цивільно-правова відповідальність відповідача, не була застрахована, позивач звернувся за відшкодуванням до Страховика ПАТ «НАСК «Оранта» в якого він застрахований та має Поліс №АК/9484567 обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів від 06.11.2017 року (а.с.7).

Відповідно до п.41.1 статті 41 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» моторним (транспортним) страховим бюро України позивачу здійснено виплату відшкодування шкоди в розмірі 22 242,15 грн. (а.с.9).

Так, згідно частини 1 статті 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

За проведення оцінки суб`єктом оціночної діяльності, оцінювачу ОСОБА_3 , який діє згідно Свідоцтва про реєстрацію у Державному реєстрі оцінювачів №2547 96 від 22.12.2010 р., кваліфікаційне свідоцтво оцінювача МФ№7540 від 15.05.2010р. Фонду Держмайна України позивачем сплачено 1500 грн., що підтверджується квитанцією №1264 від 15.08.2018 року (а.с.47).

Згідно ч. 2 ст. 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Відповідно до ч. 5 ст. 1187 ЦК України особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, відповідає за завдану шкоду, якщо вона не доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого.

В пункті 4 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» від 1 березня 2013 року № 4 роз`яснено, що розглядаючи позови про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки, суди повинні мати на увазі, що відповідно до статей 1166, 1187 ЦК шкода, завдана особі чи майну фізичної або юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її завдала. Обов`язок відшкодувати завдану шкоду виникає у її завдавача за умови, що дії останнього були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, - незалежно від наявності вини.

Відповідно до ст. 29 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України. Якщо транспортний засіб необхідно, з поважних причин, помістити на стоянку, до розміру шкоди додаються також витрати на евакуацію транспортного засобу до стоянки та плата за послуги стоянки.

Приймаючи рішення про вирішення спору, суд виходить з наступного.

Страхування - це вид цивільно-правових відносин щодо захисту майнових інтересів фізичних та юридичних осіб у разі настання певних подій (страхових випадків), визначених договором страхування або чинним законодавством, за рахунок грошових фондів, що формуються шляхом сплати фізичними особами та юридичними особами страхових платежів (страхових внесків, страхових премій) та доходів від розміщення коштів цих фондів (стаття 1 Закону України Про страхування ).

За договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору (стаття 979 ЦК України).

Згідно ст. 980 ЦК України предметом договору страхування можуть бути майнові інтереси, які не суперечать закону і пов`язані, зокрема, з відшкодуванням шкоди, завданої страхувальником (страхування відповідальності).

Як визначено у ст. 3, 5 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів здійснюється, зокрема, з метою забезпечення відшкодування шкоди майну потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди та захисту майнових інтересів страхувальників.

Об`єктом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності є майнові інтереси, що не суперечать законодавству України, пов`язані з відшкодуванням особою, цивільно-правова відповідальність якої застрахована, шкоди, заподіяної життю, здоров`ю, майну потерпілих внаслідок експлуатації забезпеченого транспортного засобу.

Відповідно до ст. 9 вказаного Закону України страхова сума - це грошова сума, у межах якої страховик зобов`язаний здійснити виплату страхового відшкодування відповідно до умов договору страхування. Страхові виплати за договорами обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності обмежуються страховими сумами, які діяли на дату укладення договору та зазначені у договорі страхування.

Як визначено пунктом 22.1 ст. 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, завдану внаслідок ДТП майну третьої особи.

Згідно ст. 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

Відтак, відшкодування шкоди особою, відповідальність якої застрахована за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, можливе за умови, що згідно з цим договором або Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у страховика не виник обов`язок з виплати страхового відшкодування (зокрема, у випадках, передбачених у статті 37), чи розмір завданої шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика. В останньому випадку обсяг відповідальності страхувальника обмежений різницею між фактичним розміром завданої шкоди і сумою страхового відшкодування.

Покладання обов`язку з відшкодування шкоди у межах страхового відшкодування на страхувальника, який уклав відповідний договір страхування і сплачує страхові платежі, суперечить меті інституту страхування цивільно-правової відповідальності.

Таким чином, враховуючи, що в даному випадку розмір страхового відшкодування згідно рішення Моторного (транспортного) страхового бюро України становить 22 242,15 грн., а розмір фактичних збитків, завданих позивачу відповідачем, згідно звіту №1264_51181 про оцінку вартості (розміру) майнової шкоди завданої власнику КТЗ від 26.07.2018 року визначений в сумі 27 213,04 грн., то саме різниця між фактичними збитками та розміром страхового відшкодування в сумі 4 972,89 грн. підлягає стягненню з відповідача на користь позивача.

За проведення оцінки суб`єктом оціночної діяльності, оцінювачу ОСОБА_3 , який діє згідно Свідоцтва про реєстрацію у Державному реєстрі оцінювачів №2547 96 від 22.12.2010 р., кваліфікаційне свідоцтво оцінювача МФ№7540 від 15.05.2010р. Фонду Держмайна України позивачем сплачено 1500 грн., що підтверджується квитанцією №1264 від 15.08.2018 року (а.с.47), що також підлягає стягненню з відповідача на користь позивача.

У зв`язку з ти що позивач в судовому засіданні відмовився від стягнення з ОСОБА_2 моральної шкоди в сумі 30 000 грн. суд не досліджує факти по даній позовній вимозі, яка була зазначена в позовних вимогах.

Відповідно до ч. 6 ст. 141 ЦПК України якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Якщо обидві сторони звільнені від оплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Оскільки, відповідач по справі ОСОБА_2 є інвалідом 1 групи загального захворювання, що підтверджується копією його Пенсійного посвідчення № НОМЕР_8 (а.с.93), тому згідно до вимог ч. 1 п. 9 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» останній звільняється від сплати судового збору, а тому судовий збір, сплачений позивачем при зверненні до суду у розмірі 704,80 грн. (квитанція № 159 від 24.10.2018 року а.с. 1) компенсується йому відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України.

На підставі вищенаведеного та керуючись ст.ст.2, 4, 76, 81, 82, 141,258,259,263 - 265,354 ЦПК України, ст. ст. 22,980,1166, 1187, 1194 ЦК України, п. 4 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» від 1 березня 2013 року № 4, ст. ст. 3,5,9,22,29,41 ЗУ « Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», ст. 5 Закону України «Про судовий збір» суд, -

В И Р І Ш И В:

Позовну заяву ОСОБА_1 ( Паспорт Серія НОМЕР_6 , адреса: АДРЕСА_1 , ІПН: НОМЕР_7) до ОСОБА_2 (адреса: АДРЕСА_2 ) про відшкодування матеріальної та моральної шкоди заподіяної внаслідок дорожньо - транспортної пригоди - задовольнити в повному обсязі.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 4 970,89 грн. матеріальної шкоди.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 1500 грн. понесених витрат на проведення оцінки вартості (розміру) майнової шкоди.

Відповідно до вимог ч. 6 ст. 141 ЦПК України компенсувати ОСОБА_1 судові витрати за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України в розмірі 704,80 грн.

Повний текст рішення виготовлений 30 серпня 2019 року.

З текстом рішення можливо ознайомитися за адресою: court.gov.ua

Рішення може бути оскаржене до Київського апеляційного суду через суд першої інстанції на протязі 30 днів.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або в разі розгляду справи (вирішення справи) без повідомлення (виклику) учасників справи зазначений строк обчислюється з дня складання повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 ЦПК України.

Суддя О.М. Коваленко