СВЯТОШИНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД МІСТА КИЄВА
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

ун. № 759/8499/18

пр. № 2/759/1305/19

25 лютого 2019 року м. Київ

Святошинський районний суд м. Києва

у складі: головуючого судді Ул'яновської О.В.,

секретаря судового засідання Черніченко К.О.,

розглянувши в відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Києві цивільну справу за позовними вимогами ОСОБА_1, ОСОБА_2 до Київської міської ради про визнання права власності на домоволодіння в порядку спадкування,

ВСТАНОВИВ:

у червні 2018 р. позивачі звернулися до суду із зазначеними позовними вимогами, просять суд визнати визнати за ОСОБА_1, (ІНФОРМАЦІЯ_1, реєстраційний номер облікової картки платника датків НОМЕР_1) право власності на 3/4 частини будинку, що знаходиться адресою: АДРЕСА_1, який складається з майстерні літ. «А» загальною площею 285,8 кв.м., кафе літ. «В» загальною площею 37,5 кв.м., вбиральні літ. «Г» загальною площею 1,0 кв.м., в порядку спадкування за заповітом, після смерті ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_2; та визнати за ОСОБА_2 (ІНФОРМАЦІЯ_3, реєстраційний номер облікової картки платника податків 50204326) право власності на 1/4 частину будинку, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1, який складається з майстерні г. «А» загальною площею 285,8 кв.м., кафе літ. «В» загальною площею 37,5 кв.м., вбиральні літ. «Г» загальною площею 1,0 кв.м., в порядку спадкування за законом, після смерті ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_2.

Позовні вимоги обґрунтовують тим, що ІНФОРМАЦІЯ_4 помер чоловік позивача, після смерті якого відкрилася спадщина на нерухоме майно, позивач є спадкоємцем за заповітом разом з якою також має право на обов'язкову частку спадщини у відповідності до ст. 1241 ЦК України її донька на ј частину спадкового майна, тому у березні 2017 р. позивач звернулася до 12 КДНК із заявою про прийняття спадщини, однак їй було видано відмову з причин відсутності домоволодіння яке належить спадкодавцеві ОСОБА_3, тому зважаючи на те, що інших спадкоємців немає, які б прийняли спадщину просить визнати право власності.

Позивач ОСОБА_1 у судове засідання не з'явилася, про слухання справи повідомлена належним чином, 25.02.2019 подала клопотання про слухання справи без її участі, позовін вимоги підтримла у повному обсязі (а.с. 32).

Позивача ОСОБА_2 у судове засідання не з'явилася, про слухання справи повідомлена належним чином, причини неявки суд не повідомила (а.с. 30, 37).

Відповідач у судове засідання не з'явився, про слухання справи повідомлений належним чином 28.01.2019 подав відзив згідно якого просив відмовити у задоволенні позовних вимог, з підстав того, що позивачами не доведено яким чином відповідач порушив права та інтереси, а також позовні вимоги є необгрунтованими (а.с. 39, 40).

Згідно ч. 1 ст. 223 ЦПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.

Суд, всебічно з'ясувавши обставини, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог, підтверджених доказами, які були досліджені в судовому засіданні, вважає встановленими такі факти та відповідні їм правовідносини.

Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до ч. 3 ст. 12, ч.ч. 1, 6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_4 помер ОСОБА_3, який був чоловіком позивача (а.с. 5, 6).

Державним нотаріусом Дванадцятої КДНК 09.01.2006 було видано ОСОБА_3 дублікат свідоцтва про право на спадщину за заповітом, після смерті ОСОБА_4 на домоволодіння, що знаходиться в АДРЕСА_1, щ належало померлому на підставі свідоцтва про право на особисту власність на домоволодіння (а.с. 16).

Згідно копії витягу про реєстрацію в Спадковому реєстрі після ОСОБА_3 зареєстровано спадкову справу у Дванадцятій КДНК (а.с. 7).

Згідно копії заповіту ОСОБА_3 заповів все своє майно ОСОБА_1 (а.с. 17).

Згідно копії постанови державним нотаріусом Дванадцятої КДНК 22.03.2018 було відмовлено позивачу у видачі свідоцтва про право на спадщину з підстав відсутності домоволодіння, яке надежало померлому, наявні об'єкти не введені в експлуатацію (а.с. 22).

При зверненні позивачами до суду копії документів, що додані до заяви не були належним чином завірені, однак відповідність документа, з якого засвідчується вірність копії, повинна відповідати вимогам закону. Це означає, що документ не повинен суперечити законові як за змістом, так і за формою.

Копії документів, що додані до матеріалів справи, викликають сумнів щодо відповідності їх оригіналу, а тому такий доказ не береться до уваги.

Згідно із п. 5.27 Національного стандарту України Уніфікованої системи організаційно-розпорядчої документації «Вимоги до оформлення документів» (ДСТУ 4163-2003), затвердженого наказом Держспоживстандарту України від 07.04.2003 № 55, відмітка про засвідчення копії документа складають зі слів «Згідно з оригіналом», назви посади, особистого підпису особи, яка засвідчує копію, її ініціалів та прізвища, дати засвідчення копії з відтиском печатки підприємства, установи, організації, іншої юридичної особи.

Відповідно до пункту 77 Типової інструкції з діловодства у центральних органах виконавчої влади, Раді міністрів Автономної Республіки Крим, місцевих органах виконавчої влади, затвердженої постановою Кабінету Міністрів України від 30.11.2011 № 1242 напис про засвідчення документа складається із слів «Згідно з оригіналом», найменування посади, особистого підпису особи, яка засвідчує копію, її ініціалів (ініціалу імені) та прізвища, дати засвідчення копії і проставляється нижче реквізиту документа «Підпис».

У свою чергу, законодавство не містить вимог у разі, коли фізичною особою здійснюється засвідчення копії документа, який «стосується» цієї особи, а тому виходячи із загальних положень щодо засвідчення копій документів, на таких копіях проставляється особистий підпис особи, яка засвідчує копію, її ініціали та прізвище, з відміткою «Згідно з оригіналом», дата засвідчення копії.

Згідно ст. 78 ЦПК України суд не бере до уваги докази, що одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

За приписами ч. ч. 2, 4, 5 ст. 95 ЦПК України письмові докази подаються в оригіналі або в належним чином засвідченій копії, якщо інше не передбачено цим Кодексом. Якщо для вирішення спору має значення лише частина документа, подається засвідчений витяг з нього. Копії документів вважаються засвідченими належним чином, якщо їх засвідчено в порядку, встановленому чинним законодавством. Учасник справи, який подає письмові докази в копіях (електронних копіях), повинен заначити про наявність у нього або іншої особи оригіналу письмового доказу. Учасник справи підтверджує відповідність копії письмового доказу оригіналу, який знаходиться у нього, своїм підписом із зазначенням дати такого засвідчення.

Суд, оцінивши докази у їх сукупності, прийшов до висновку, що вимоги позивачів є такими, що не обґрунтовані на законі, не доведено матеріалами справи та такими, що не підлягають задоволенню, оскільки не додано оригіналів додатків, та відповідно до ч. 2 та 6 ст. 95 ЦПК України належним чином не завірені копії документів.

На підставі викладеного та керуючись вимогами, п. 5.27 Національного стандарту України Уніфікованої системи організаційно-розпорядчої документації «Вимоги до оформлення документів» (ДСТУ 4163-2003), затвердженого наказом Держспоживстандарту України від 07.04.2003 № 55; п. 77 Типової інструкції з діловодства у центральних органах виконавчої влади, Раді міністрів Автономної Республіки Крим, місцевих органах виконавчої влади, затвердженої постановою Кабінету Міністрів України від 30.11.2011 № 1242; ст.ст. ст.ст. 12, 13, 48, 76-82, 141, 229, 259, 263-265, 268, 273, 353, 417 ЦПК України,-

УХВАЛИВ:

у позовних вимогах ОСОБА_1, ОСОБА_2 до Київської міської ради про визнання права власності на домоволодіння в порядку спадкування відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення шляхом подання апеляційної скарги через Святошинський районний суд м. Києва до апеляційного суду у межах територіальної юрисдикції яких перебуває місцевий суд, який ухвалив судове рішення, що оскаржується.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у ч. 2 ст. 358 цього Кодексу.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя: О.В. Ул'яновська

Повний текст судового рішення складено 28.02.2019.