КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/824/1843/2019 Доповідач 2 інстанція - Кулішенко Ю.М.
П О С Т А Н О В А

іменем України

27 лютого 2019 року м.Київ

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати в цивільних справах:

головуючого судді: Кулішенка Ю.М.,

суддів: Ігнатченко Н.В., Журби С.О.,

за участю секретаря: Зубленка Ю.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Київського апеляційного суду цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на ухвалу Дарницького районного суду м. Києва від 12 жовтня 2018 року у справі за позовом ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6 до ОСОБА_3, третя особа - ОСОБА_7 про відшкодування шкоди, зобов'язання не чинити перешкод у користуванні нежитловим приміщенням, визнання права постійного безоплатного користування нежитловим приміщенням,

ВСТАНОВИВ:

В провадженні Дарницького районного суду м. Києва перебуває цивільна справа за позовом ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6 (далі по тексту - ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6.) до ОСОБА_3 (далі по тексту - ОСОБА_3, відповідач), третя особа: ОСОБА_7, про відшкодування шкоди (стягнення витрат на усунення недоліків майна), зобов'язання не чинити перешкод у користуванні нежитловими приміщеннями, визнання права постійного безоплатного користування нежитловими приміщеннями, рішення у якій було скасовано ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 13.09.2017.

Ухвалою Дарницького районного суду м. Києва від 19.02.2014 року було вжито заходи забезпечення позову, накладено арешт на нерухоме майно відповідачів, а саме: 40/100 частин будинку НОМЕР_1, розташованого за адресою: АДРЕСА_1, що належать ОСОБА_8, та 12/100 частин цього будинку, що належать ОСОБА_3

У вересні 2018 р. ОСОБА_3 звернувся до суду з клопотанням про скасування заходів забезпечення позову. Свої вимоги обгрунтовував тим, що він не є належним відповідачем у спірних майнових взаємовідносинах щодо придбання позивачами частин садового будинку і не може відповідати за грошовими вимогами ОСОБА_4, що було встановлено судами першої та апеляційної інстанції при первісному розгляді справи, обраний позивачами вид забезпечення позову не відповідає заявленим вимогам та не співмірний з ними, застосування арешту є безпідставним та неправомірним і супроводжувалось порушенням закону. Просив взяти до уваги положення п. 4 постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 22.12.2006 «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» щодо необхідності з'ясовувати дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову позовним вимогам та встановити факт відсутності в матеріалах справи належних доказів, які обґрунтовують необхідність застосування арешту майна.

Ухвалою Дарницького рацйонного суду м. Києва від 12 жовтня 2018 року в задоволені заяви відмовлено.

Не погоджуючись з вказаною ухвалою ОСОБА_3 подав апеляційну скаргу та просив ухвалу скасувати та постановити нову. Скасувати арешт на майно ОСОБА_3. який було накладено ухвалою Дарницького районного суду м. Києва від 19 лютого 2014 року , посилаючись на неповне з'ясування обставин, що мають значення для справи, порушення судом норм матеріального права, що призвело до неправильного вирішення справи. В обґрунтування зазначає, що він не є належним відповідачем у спірних майнових взаємовідносинах щодо придбання позивачами частин садового будинку і не може відповідати за грошовими вимогами ОСОБА_4, що було встановлено судами першої та апеляційної інстанції при первісному розгляді справи, обраний позивачами вид забезпечення позову не відповідає заявленим вимогам та не співмірний з ними, застосування арешту є безпідставним та неправомірним і супроводжувалось порушенням закону. Зазначає, що суд першої інстанції не дослідив та не надав оцінку нових обставин справи і доказів в матеріалах справи на які він посилався як на підставу для задоволення заяви про скасування заходів забезпечення позову та які не було враховано при прийнятті рішення, що суперечить ч.ч. 1, 6 ст. 158 ЦПК України.

ОСОБА_4 подав відзив на апеляційну скаргу та просив ухвалу залишити без змін а апеляційну скаргу ОСОБА_3 без задоволення. Зазначає, що клопотання відповідача не ґрунтується на приписах процесуального закону, а обставини, на які він посилається, не можуть бути предметом судового розгляду в межах розгляду клопотання про скасування заходів забезпечення позову.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції згідно ст. 357 ЦПК України в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення з таких підстав:

Згідно з ч.3 ст. 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів чинних на час вчинення окремих процесуальних дій , розгляду і вирішення справи.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Відповідно до вимог ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Відмовляючи в задоволені клопотання суд першої інстанції виходив із того, що розгляд справи в суді триває, а потенційний ризик невиконання відповідачем можливого рішення суду про відшкодування шкоди продовжує існувати, підстави для скасування заходів забезпечення позову відсутні.

З вказаним висновком погоджується і колегія суддів виходячи з наступного:

Частиною 1 статті 158 ЦПК України передбачено, що суд може скасувати заходи забезпечення позову з власної ініціатив або за вмотивованим клопотанням учасника справи.

Системний аналіз положень норм ст. 149-158 ЦПК України дає підстави для висновку, що суд зобов'язаний скасувати заходи забезпечення позову лише у разі залишення позову без розгляду, закриття провадження у справі та ухвалення рішення щодо повної відмови у задоволенні позову, а в інших випадках підставою для скасування заходів забезпечення позову може бути зміна обставин, які враховувались при прийнятті рішення про їх вжиття.

Суд першої інстанції дійшов правильного висновку, що твердження відповідача про встановлення судами першої та апеляційної інстанції при первісному розгляді справи неналежності його як відповідача у спірних правовідносинах є необґрунтованими. Первісні рішення судів першої та апеляційної інстанції скасовані в касаційному порядку.

Доводи апелянта щодо подання позивачами до суду неправдивої інформації і фальсифікації доказів, вирішуються при розгляді справи по суті позовних вимог і не є предметом розгляду при вирішенні питання про скасування заходів забезпечення позову.

Враховуючи вищевикладене, судова колегія дійшла висновку, що ухвала суду першої інстанції є законною і обґрунтованою, постановлено її з дотриманням вимог матеріального і процесуального права, підстав для скасування судового рішення не вбачається.

Керуючись ст. ст. 365, 366, 375, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 залишити без задоволення.

Ухвалу Дарницького районного суду м. Києва від 12 жовтня 2018 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та оскарженню не підлягає.

Головуючий:

Судді: