Справа № 373/2153/18
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(заочне)

13 лютого 2019 року м. Переяслав-Хмельницький

Переяслав-Хмельницький міськрайонний суд Київської області

під головуванням судді Свояка Д.В.,

за участі секретаря судових засідань Литвишко В.М.,

розглянув в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості.

Стислий виклад позиції позивача та заперечень відповідача:

Представник ПАТ КБ «ПриватБанк» Гаренко Надія Володимирівна звернулася до суду з позовною заявою та просить стягнути із відповідача на користь АТ КБ «ПриватБанк» заборгованість за кредитним договором № б/н від 29.07.2010 в сумі 16328,04 гривень.

Також просить стягнути з відповідача на користь АТ КБ «ПриватБанк» судовий збір в сумі 1762,00 гривень, сплачений при подачі заяви до суду.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що між ПАТ КБ «ПриватБанк» та відповідачем 29.07.2010 був укладений кредитний договір № б/н, відповідно до якого відповідач отримав кредит в розмірі 3900,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку.

Проте, у зв'язку з порушенням відповідачем зобов'язань за кредитним договором та з врахуванням внесених відповідачем коштів на погашення кредиту утворилася заборгованість перед банком, яка станом на 28.10.2018 становить 16328,04 гривень, що складається з тіла кредиту - 1305,00 гривень, відсотків за користування кредитом - 8828,71 гривень, заборгованості за пенею - 4940,61 гривень, штрафу (фіксована частина) - 500,00 гривень, штрафу (процентна складова) - 753,72 гривень.

Ухвалою від 26.12.2018 відкрито провадження в даній справі та призначено справу до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження.

Ухвалою суду від 25.01.2019 у справі призначено судове засідання з викликом сторін.

Представник позивача в судове засідання не з`явився, причин неявки не повідомив, про місце і час слухання справи повідомлений належним чином..

Заяви, клопотання, інші процесуальні дії у справі:

Відповідач в судове засідання не з`явилася, причин неявки суду не повідомила, своїх заперечень на позовні вимоги суду не надала, про місце і час слухання справи повідомлена належним чином шляхом розміщення оголошення про виклик до суду в якості відповідача по даній справі на офіційному веб-сайті судової влади України від 29.01.2019.

У зв'язку з цим, відповідно до вимог ст.ст.280, 281 ЦПК України, судом ухвалено здійснювати заочний розгляд справи.

Судом встановлено наступні обставини:

До позовної заяви додано копію анкети-заяви про приєднання до «Умов та Правил надання банківських послуг в ПриватБанку», з якої вбачається, що ОСОБА_2 29.07.2010 ознайомилася з Правилами надання банківських послуг, Тарифами ПриватБанка, та просить оформити на своє ім'я платіжну картку «Кредитка «Універсальна» з бажаним кредитним лімітом по платіжній картці «Універсальна»/ Gold» 2000 гривень.

Відповідно до зазначених у позовній заяві розрахунків, банком нараховано загальну заборгованість за кредитом в розмірі 16328 грн. 04 коп., з них: заборгованість по тілу кредиту - 1305 грн. 00 коп., по відсоткам - 8828 грн. 71 коп., нарахована пеня - 4940 грн. 61 коп., а також заборгованість по судовим штрафам - 1253 грн. 72 коп. Всього - 16328 грн. 04 коп.

До позову додано копію витягу з Тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна». Разом з тим, цей витяг має чотири різних види тарифів та не має будь-яких позначок, з які б вказували, який саме вид тарифу був обраний відповідачем та чи взагалі відповідач ознайомився із цими тарифами.

В суді досліджено довідку про надання ОСОБА_2 кредитніих карток НОМЕР_2, термін дії - 06/14; НОМЕР_3, термін дії - 05/14; НОМЕР_4, термін дії - 02/18, НОМЕР_5, термін дії - 05/14.

Відповідно до довідки про зміну умов кредитування та обслуговування кредитної карти оформленої на ОСОБА_2, на картковому рахунку НОМЕР_2, який стартував 29.07.2010, 19.09.2014 був встановлений кредитний ліміт 3900,00 грн. 27.07.2016 кредитний ліміт був збільшений до 7000,00 грн. 01.08.2018 - зниження кредитного ліміту до 0,00 грн. Будь-яких доказів на підтвердження згоди відповідача на збільшення кредитного ліміту не надано.

Також позивачем надано виписки про рух коштів за період з 29.07.2010 по 28.10.2018 на рахунку відповідача по основній карті НОМЕР_5, згідно з якою баланс на кінець періоду становить - 14162,64 грн. 00 коп.; за період з 29.07.2010 по 28.10.2018 на рахунку відповідача по основній карті НОМЕР_6 баланс на кінець періоду становить - 0 грн. 00 коп.

Додана до позову роздруківка витягу з Умов та Правил надання банківських послуг в ПриватБанку не містить будь-яких позначок, з які б вказували на ознайомлення відповідача із саме цими за змістом Умовами та Правилами надання банківських послуг в ПриватБанку.

Норми права, застосовані судом:

Відповідно до положень ч.ч.1, 2 ст. 11 ЦК України цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Відповідно до ч.1 ст.202 ЦК України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Частиною 3 ст.203 ЦК України визначено, що волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі.

Відповідно до ч. 1 статті 205 ЦК України правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом.

За нормами ч.1 ст.207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв'язку.

Статтею 509 ЦК України визначено, що зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов'язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Зобов'язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу. Зобов'язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості.

Відповідно до ст.549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання, а пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного зобов'язання за кожен день прострочення виконання.

Частиною 1 ст. 626 ЦК України визначено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Згідно з ч.1 ст.634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

Відповідно до ч.2 ст.1054 ЦК України до відносин за кредитним договором застосовуються положення про договір позики, а згідно з п.2 ч.1 ст.1046 ЦК України договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Відповідно до пункту 2 розділу VII Положення про порядок емісії електронних платіжних засобів і здійснення операцій з їх використанням, затвердженому постановою Правління НБУ від 05.11.2014 № 705, форми документів за операціями з використанням електронних платіжних засобів установлюються правилами платіжних систем і повинні містити обов'язкові реквізити, визначені цим Положенням.

Пунктом 7 цього розділу передбачено, що документи за операціями з використанням електронних платіжних засобів повинні містити такі обов'язкові реквізити:

1) ідентифікатор еквайра та торговця або інші реквізити, що дають змогу їх ідентифікувати; 2) ідентифікатор платіжного пристрою; 3) дату та час здійснення операції; 4) суму та валюту операції; 5) суму комісійної винагороди; 6) реквізити електронного платіжного засобу, які дозволені правилами безпеки платіжної системи; 7) вид операції; 8) код авторизації або інший код, що ідентифікує операцію в платіжній системі.

Відповідно до ч.8 ст. 18 Закону України «Про захист прав споживачів» нечіткі або двозначні положення договорів із споживачами тлумачаться на користь споживача.

Відповідно до ст.76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Статтею 78 ЦПК України визначено, що суд не бере до уваги докази, що одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Стаття 80 ЦПК України визначає, що достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Згідно з ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Частинами 1, 2 ст.83 ЦПК України передбачено подання доказів сторонами та іншими учасниками справи безпосередньо до суду. Позивач, особи, яким законом надано право звертатись до суду в інтересах інших осіб, повинні подати докази разом з поданням позовної заяви.

Як передбачено ст.89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Оцінка суду аргументів сторін, доказів.

При оцінці доказів та оцінці аргументів суд враховує положення ч.8 ст. 18 Закону України «Про захист прав споживачів» та нечіткі або двозначні положення договору тлумачить на користь відповідача, як споживача послуг позивача.

У разі, якщо Умови та Правила надання банком кредиту не містять підпису позичальника та при цьому банк не надає суду належних доказів, які б підтверджували, що саме ці Умови розумів відповідач, підписуючи заяву позичальника, а також те, що Умови та Правила містили ту чи іншу спірну умову у момент підписання заяви позичальника, або в подальшому не змінювались, то такі Умови та Правила надання банком кредиту не можуть вважатися складовою частиною кредитного договору банку з цим позичальникам.

Підписана заява позичальника не містить посилання на конкретну редакцію таких Умов, відповідно, відсутні підстави для висновку, що відповідач ознайомлений саме із тими Умовами та Правилами, які додані до позовної заяви.

Вказане також узгоджується з правовою позицією Верховного Суду України, викладеній в постанові від 11.03.2015 у справі №6-16цс15, згідно з якою умови надання споживчого кредиту фізичним особам не можна вважати складовою частиною укладеного сторонами кредитного договору, якщо такі умови не містять підпису позичальника. Також аналогічний підхід застосований у постановах Верховного Суду України від 22 березня 2017 року у справі № 6-2320цс16.

Це кореспондується із обставинами звернення Обєднаної Палати Касаційного цивільного суду, яка вважає, що є підстави для відступлення від правового висновку, викладеного у постанові Верховного Суду України від 24.09.2014 у справі №6-144цс14, згідно з якою Умови надання кредиту фізичним особам «Розстрочка» (Стандарт) існували при укладенні договору й у заяві позичальника, яку він власноручно підписав, зазначено, що він ознайомлений з такими Умовами та згодний з ними.

Крім того, в суді встановлено, що позивачем змінювалось нарахування процентів в односторонньому порядку без згоди відповідача, як позичальника, який відповідні зміни не підписував, що суперечить вище наведеним правовим нормам.

Також суд вважає, що вимоги позивача про стягнення з відповідача пені є необґрунтованими з огляду на те, що відповідно до положень ст.61 Конституції України ніхто не може бути двічі притягнутий до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення. Така правова позиція висловлена і у правовому висновку Верховного Суду України, викладеному у постанові від 21.10.2015 №6-2003цс15.

Розрахунки заборгованості за договором №б/н від 29.07.2010 не є доказом наявності або відсутності договірних зобов'язань між сторонами, а є доповненням до позовної заяви із зазначенням обрахунку позивачем позовних вимог майнового характеру та має інформаційний характер у контексті ціни позову.

Крім того, із наданих розрахунків не вбачається за можливе перевірити правильність нарахувань відповідних сум. Ніяких роз'яснень та доказів щодо принципу складення даних розрахунків справа не містить. Крім того, самі розрахунки не містять підпису відповідальних осіб та не скріплені печаткою банку, а відтак не можуть бути належним та допустимим доказом у справі.

Незрозумілим є те, як змінювався кредитний ліміт по кредитній картці НОМЕР_2 після спливу строку дії цієї картки, а також, яким чином у виписці по рахунку НОМЕР_5 фіксувались фінансові операції до дати відкриття цього рахунку (19.09.2014).

Відповідно до копії анкети-заяви про приєднання до «Умов та Правил надання банківських послуг в ПриватБанку», з якої вбачається, що ОСОБА_2 29.07.2010 ознайомилася з Правилами надання банківських послуг, Тарифами ПриватБанка, та просить оформити на своє ім'я платіжну картку «Кредитка «Універсальна» з бажаним кредитним лімітом по платіжній картці «Універсальна»/ Gold» 2000 гривень.

Разом з тим, будь-яких доказів того, що відповідач погодилась на застосування тарифу обслуговування кредитної карти «Універсальна Gold», не надано, за що списувались позивачем з рахунку відповідача грошові кошти на суму 820 грн.

Також відсутні докази підстав для списання позивачем з рахунків відповідача страхових платежів по договору «Страхування кредитного ліміту» на загальну суму 2460 грн.

Належних, допустимих та достатніх доказів у контексті вище перелічених норм законодавства щодо виникнення між позивачем та відповідачем зобов'язальних правовідносин на умовах, зазначених позивачем, суду не надано.

За таких обставин суд констатує недоведеність позивачем факту укладення із відповідачем договору №б/н від 29.07.2010 на умовах, зазначених позивачем. Таким чином, суд доходить висновку, що вимоги щодо стягнення з відповідача заборгованості за нараховані відсотки за користування кредитом, пені та штрафів не підлягають задоволенню.

Суд бере до уваги, що відповідачем надано згоду на послуги отримання платіжної картки кредитка «Універсальна» із бажаним кредитним лімітом у 2000 грн. Зважаючи на те, що відповідач має заборгованість по «тілу кредиту» у сумі 1305 грн, суд доходить висновку, що між сторонами наявне боргове зобов'язання на зазначену суму.

У зв'язку з наведеним, суд доходить висновку про часткове порушення прав позивача, за захистом яких мало місце звернення до суду, й відсутність підстав для задоволення позовних вимог у частині стягнення з відповідача заборгованості за нараховані відсотки за користування кредитом, пені та штрафів.

Керуючись ст.ст. 263-265 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Позов Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» заборгованість за договором № б/н від 29.07.2010 в сумі 1305 (одна тисяча триста п'ять) грн.

У задоволенні вимог щодо стягнення заборгованості за нараховані відсотки за користування кредитом, пені та штрафів на загальну суму 15023 (п'ятнадцять тисяч двадцять три) грн 04 коп. відмовити.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» судові витрати у сумі 1762 (одна тисяча сімсот шістдесят дві) грн.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.

Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Рішення суду може бути оскаржене шляхом подачі апеляційної скарги до Київського апеляційного суду через Переяслав-Хмельницький міськрайонний суд Київської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закритті апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повні найменування сторін та інших учасників справи:

Акціонерне товариство Комерційний банк «ПриватБанк» - місцезнаходження: вул.Грушевського, 1Д, м.Київ, 01001, ;

ОСОБА_2 - місце проживання: АДРЕСА_1; реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1.

Суддя Д. В. Свояк