Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20.02.2019 Справа №607/9783/17

Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області

в складі :

головуючого Ромазана В.В.

з участю секретаря Пастернак О.В.

позивача ОСОБА_1

представника позивача ОСОБА_2

відповідача ОСОБА_3

представника відповідача ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Тернополі справу за позовом фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про стягнення боргу за договором про на надання послуг,-

В С Т А Н О В И В:

Позивач фізична особа приватний підприємець ОСОБА_1 звернувся в суд з позовом до ОСОБА_3, у якому просить стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість за договором замовлення на надання послуг з пошуку обєктів нерухомості від 04.01.2017 р. в сумі 43 890,63 грн., з яких 30 024,00 грн. сума боргу, 10 000,00 грн. штраф, 3 886,63 грн. - пеня, а також 640,00 грн. судового збору, сплаченого позивачем при зверненні із позовом в суд.

Обґрунтовуючи заявлені вимоги, позивач вказує на те, що 04 січня 2017 року між ними було укладено договір замовлення №1 на надання послуг з пошуку обєктів нерухомості, за умовами якого фізична особа підприємець ОСОБА_1, як виконавець, взяла на себе зобовязання здійснити пошук для ОСОБА_3, як замовника, інформації про обєкти нерухомого майна запропоновані для продажу. На виконання умов договору ФОП ОСОБА_1 здійснила пошук обєктів нерухомості, що відповідають вимогам, та запропонувала ОСОБА_3 для огляду три обєкти, які були нею оглянуті 04.01.2017 року, про що свідчать складені та підписані ними три акти огляду нерухомості для продажу від 04.01.2017 р. Серед запропонованих та оглянутих обєктів, була квартира АДРЕСА_1. У відповідності до п.8 договору замовлення за послуги передбачені даним договором замовник сплачує виконавцю винагороду в розмірі три проценти від вартості обєкту нерухомого майна, який буде набутий замовником, або повязаною з ним особою у власність. В акті огляду нерухомості для продажу від 04.01.2017 року сторони визначили, що вартість оглянутої ОСОБА_3, квартири за адресою АДРЕСА_2 становить 1 000 800 грн., а сума винагороди, яку ОСОБА_3 зобовязана сплатити ФОП ОСОБА_1 у разі придбання даної квартири нею, або повязаною із нею особою, становить 30 024 грн. Як вбачається з інформаційної довідки з державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 16.03.2017 р., квартира АДРЕСА_3 була придбана ОСОБА_5 згідно договору купівлі-продажу від 18.01.2017 р., який посвідчений приватним нотаріусом Тернопільського міського нотаріального округу ОСОБА_6 Із інформації розміщеної в мережі Інтернет (Facebook), позивачу стало відомо, що ОСОБА_5 перебуває у шлюбі з ОСОБА_7 Тому, позивач вважає, що ОСОБА_5 є особою повязаною з ОСОБА_3, а тому відповідно до пункту 9 укладеного між сторонами договору замовлення №1 від 04.01.2017 р. яким передбачено, що у разі укладення договору купівлі-продажу, міни, дарування, тощо обєкту нерухомості на імя будь-якою повязаною із замовником особою, або іншою особою, якій замовником була надана інформація про обєкт нерухомості без оплати наданих виконавцем послуг, замовник зобовязаний сплатити виконавцю штраф в розмірі 10 000 грн. Пунктом 11, укладеного між сторонами договору передбачено, що документом, що підтверджує факт надання виконавцем послуг є акт огляду обєктів нерухомості, який підписаний повноважними представниками сторін. Таким чином, ФОП ОСОБА_1 повністю виконано свої зобовязання згідно договору замовлення №1 від 04.01.2017 року на суму 30 024 грн., однак ОСОБА_3 не здійснено оплату за одержані послуги та не сплачено штраф передбачений договором. Вимога позивача про виконання зобовязання направлена на адресу ОСОБА_3 22.03.2017 р. залишилася без реагування. Пунктом 13 договору замовлення передбачено, що у разі порушення строків оплати послуг виконавця, замовник сплачує виконавцю пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ за кожен день прострочення. п.8.1 Договору передбачено, що датою остаточного розрахунку за цим договором є дата підписання договору купівлі-продажу нерухомого майна. Зважаючи на те, що договір купівлі-продажу квартири АДРЕСА_4 був укладений 18.01.2017 р., замовник у відповідності до умов договору, за період із 18.01.2017 р. по 08.08.2017 р. зобовязаний сплатити пеню в сумі 3 886 грн. 63 коп.

Відповідач ОСОБА_3 у письмових запереченнях у щодо пред»явленого позову зазначила, що позивачем не надано доказів, які б підтверджували, що від лише неї отримано інформацію про продаж спірної квартири. Позивач не уклав договору із продавцем спірної квартири, який підтверджував право позивача на її реалізацію. Крім цього, позивачем не надано суду доказів, які б підтверджували, що саме відповідач надала інформацію про реалізацію спірного об»єкта нерухомості.

Ухвалою Тернопільського міськрайонного суду від 06 червня 2018 року у даній справі проведено підготовче судове засідання, за наслідками якого закрито підготовче провадження та справу призначено до судового розгляду.

Позивач ФОП ОСОБА_1 та представник позивача ОСОБА_2 в судовому засіданні позовні вимоги підтримали повністю та просять суд їх задовольнити.

Відповідач ОСОБА_3 та представник відповідача ОСОБА_4 в судовому засіданні позовних вимог не визнали, проти їх задоволення заперечили та суду пояснили, інформація щодо продажу квартири АДРЕСА_4 була розміщена в мережі Інтернет, а отже перебувала у загальному доступі. Позивачем не надано доказів про те, що саме ОСОБА_3 надала інформацію ОСОБА_5 щодо продажу вказаної квартири. Крім того, ОСОБА_1М не представила суду документа про державну реєстрацію її як фізичної особи підприємця. Також, зазначили, що позивачем не було складено акт приймання передачі наданих послуг як це передбачено договором. У задоволенні позову просить відмовити.

Дослідивши та оцінивши докази по справі, суд встановив

Згідно договорузамовлення №1 на надання послуг з пошуку обєктів нерухомості від 04 січня 2017 року, укладеного між ОСОБА_3 (Замовник) та фізичною особою підприємцем ОСОБА_1 (ОСОБА_8), виконавець взяла на себе зобовязання щодо надання послуги по проведенні пошуку та збору інформації про обєкт нерухомого майна (двохкімнатної квартири), які запропоновані для продажу в м. Тернополі. Типом нерухомого майна є двокімнатна квартира. Пунктами 1, 2, 3 зазначеного договору передбачено, що виконавець проводить пошук та збір інформації про об»єкти нерухомого майна, які запропоновані для продажу, з використанням власної бази даних та інших доступних виконавцю баз даних. Кожен огляд об»єкту замовником або визначеною ним особою фіксується в акті огляду об»єкту нерухомості та підписується повноваженими представниками сторін. Пунктом 4 зазначеного договору сторони погодили, що замовник зобов»язується оглянути запропоновані виконавцем варіанти об»єктів продажу та підписати акти огляду цих об»єктів.

Пунктом 8 договору передбачено, що за послуги, передбачені даним Договором Замовник сплачує ОСОБА_8 винагороду в розмірі три відсотки від вартості обєкту нерухомого майна, який буде набутий Замовником або повязаною ним особою у власність, але не менше 10 000, 00 грн. Пунктом 9 зазначеного договору сторони передбачили, що у разі укладення договору купівлі-продажу, міни, дарування, тощо об»єкту нерухомості на ім»я будь-якої пов»язаної із замовником особи, або іншою особою якій замовником була надана інформація про об»єкт нерухомості, без оплати наданих виконавцем послуг, замовник сплачує виконавцеві неустойку у вигляді штрафу у розмірі 10 000 грн.

Як вбачається із п.10 зазначеного договору сторони узгодили, що послуги за цим договором вважаються повністю наданими з моменту укладення замовником на власне імя або будь-якою повязаною із замовником особою на своє ім.я договору набуття у власність обєкту нерухомості, інформація про який надана ОСОБА_8 та відображена в актах огляду обєктів. Пунктом 12 вказаного договору передбачено, що про надання послуг за цим договором сторони підписують ОСОБА_8 прийому-передачі наданих послуг. Замовник зобовязується в день отримання від ОСОБА_8 прийому передачі послуг, підписати його та передати один підписаний примірник ОСОБА_8.

04 січня 2017 року відповідачем ОСОБА_3 було підписано акти огляду нерухомості для продажу, відповідно до яких було проведено огляд квартир за №№ 150, 153 та 189 по вул. Корольова, 5 в с.Байківці Тернопільського району Тернопільської області. Зазначені акти також підписано фізичною особою приватним підприємцем ОСОБА_1.

Як вбачається із договору купівлі-продажу квартири від 18.01.2017 року, посвідченого приватним нотаріусом Тернопільського міського нотаріального округу ОСОБА_6 та зареєстровано в реєстрі за №218, ОСОБА_5 придбала у ОСОБА_9 квартиру, що знаходиться за адресою: с. Байківці вул. Корольова, 5/150 Тернопільського району Тернопільської області.

Будучи допитаним в судовому засіданні у якості свідка ОСОБА_5 суду пояснила, що їй стало відомо про продаж спірної квартири АДРЕСА_5 безпосередньо від власника житла ОСОБА_9 з якою вона познайомилася до своєї поїздки за кордон, приблизно у 2012 році. Повернувшись за кордону у 2016 році, вона повторно звернулась до ОСОБА_9, оскільки мала намір ще заздалегідь придбати саме цю квартиру, а тому на початку 2017 року уклала договір купівлі-продажу зазначеної квартири. Заперечила, що ОСОБА_3 яка є її свекрухою, повідомляла її інформацію про продаж вказаної квартири.

Як вбачається із інформації викладеній у листі відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Тернопільській області №338/02.1-01-09.8 від 28.03.2018 року,в архівах відділів державної реєстрації актів цивільного стану Тернопільської області наявні, зокрема, актовий запис про шлюб ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця ІНФОРМАЦІЯ_2 та Галушки (на даний час ОСОБА_7) ОСОБА_10, ІНФОРМАЦІЯ_3, уродженки ІНФОРМАЦІЯ_4.

Відповідно до ч.1 ст. 901 ЦК України, за договоромпро надання послуг одна сторона (виконавець) зобовязується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобовязується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.

Відповідно до ст. 903 Цивільного кодексу України, якщо договором передбачено надання послуг за плату - замовник зобовязаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором.

У відповідності до ч.1 ст. 509 ЦК України, зобовязанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобовязана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обовязку.

Відповідно до ст.ст. 526, 527 ЦК України, зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Боржник зобовязаний виконати свій обовязок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобовязання чи звичаїв ділового обороту).

Відповідно до ч.1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Згідно ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ч.1,2 ст.89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об»єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний звязок доказів у їх сукупності.

Суд дослідивши та оцінивши докази надані сторонами, проаналізувавши їх в цілому, вважає, що позов фізичної особи приватного підприємця ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про стягнення боргу за договором про надання послуг не підлягає до задоволення, оскільки на думку суду, позивачем не надано суду достатніх доказів, які б підтверджували що саме відповідачем була надана інформація третій особі ОСОБА_5 про продаж нерухомості за адресою: АДРЕСА_6. При цьому, суд зазначає, що твердження позивача та його представника про те, що таку інформацію було надано відповідачем ОСОБА_5, яка є її невісткою, спростовуються показами наданими у судовому засіданні свідком ОСОБА_5, яка суду пояснила, що зазначену інформацію про продаж спірного об»єкту нерухомості їй було відомо ще заздалегідь, до надання інформації про продаж спірної квартири. Суд також зазначає, що позивачем не підтверджено факт надання послуг за укладеним договором замовлення №1 на надання послуг з пошуку об»єктів нерухомості від 04 січня 2017 року, оскільки в силу вимог пункту 12 зазначеного правочину, сторони узгодили, що про надання послуг за цим договором сторони підписують акт прийому-передачі наданих послуг. Проте, такий акт прийому передачі наданих послуг суду не надано, а тому позивачем, на думку суду, не підтверджено факту надання таких послуг за зазначеним договором. Не надано суду також доказів, які б підтверджували, що виконавець відмовилась підписати акт прийому передачі наданих послуг. Крім цього, позивачем не надано доказів, які б підтверджували що фізична особа приватний підприємець ОСОБА_1 наділена виключним правом щодо надання інформації про продаж спірної квартири в с.Байківці по вул.Корольова,5/150, і що саме таку інформацію відповідач дізналась лише від неї. Також суд зазначає, що пунктом 10 зазначеного договору замовлення про надання послуг з пошуку об»єктів нерухомості від 04 січня 2017 року сторони не передбачили хто саме відноситься до осіб, пов»язаних із особою замовника, а тому твердження позивача про те, що до них відноситься ОСОБА_5, яка є невісткою відповідача, суд вважає безпідставними.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 4,13, 82, 263, 265 ЦПК України, ст.ст. 509, 526, 527, 901 ЦК України, суд,

У Х В А Л И В :

У задоволенні позову фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про стягнення боргу за договором замовлення про надання послуг відмовити у повному обсязі.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Рішення суду може бути оскаржене до Тернопільського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення повного рішення суду.

Повне судове рішення складено 01 березня 2019 року.

Головуючий суддяОСОБА_11