ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Постанова

Іменем України

15 жовтня 2019 року

м. Харків

справа № 636/1160/19

провадження № 22-ц/818/4100/19

Харківський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:

головуючого - Піддубного Р.М. (суддя - доповідач),

суддів: Котелевець А.В., Тичкової О.Ю.,

за участю секретаря: Кравченко О.О.,

розглянув у відкритому судовому засіданні в залі суду апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Чугуївського міського суду Харківської області від 13 червня 2019 року, постановлене у складі судді Дьоміної О.П., -

установив:

У березні 2019 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом, в обґрунтування якого зазначив, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла ОСОБА_2 , якій на підставі свідоцтва про право власності та свідоцтва про право на спадщину за законом, виданих 24 вересня 2001 року державним нотаріусом Чугуївської державної нотаріальної контори Харківської області та Державного акту серії ЯИ №973948 належав житловий будинок АДРЕСА_1 та земельна ділянка кадастровий № :05:004:0019 за вказаною адресою.

Посилаючись на те, що він не звернувся у визначений законом строк до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини з поважних причин, оскільки не знав про смерть ОСОБА_2 та існування заповіту останньої на його користь, про вказані обставини йому стало відомо з отриманого лише у березні 2019 року з Чугуївської державної нотаріальної контори Харківської області листа, ОСОБА_1 просив визначити йому додатковий строк тривалістю три місяці для подання заяви про прийняття спадщини.

Рішенням Чугуївського міського суду Харківської області від 13 червня 2019 року у задоволенні позову відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 , посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, невідповідність висновків суду обставинам справи, просив рішення скасувати, ухвалити нове рішення, яким заявлений ним позов задовольнити.

Скаргу мотивовано тим, що необізнаність про існування заповіту та про смерть спадкодавця є поважними причинами пропуску встановленого законом строку для прийняття спадщини, а тому суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про відсутність передбачених законом підстав для визначення додаткового строку для прийняття спадщини.

У відзиві на апеляційну скаргу ОСОБА_3 просив апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Заслухавши доповідь судді, пояснення учасників справи, перевіривши законність та обґрунтованість судового рішення в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку про наявність підстав для її задоволення.

Судовим розглядом встановлено, щона підставі свідоцтва про право власності серії НОМЕР_1 від 24 вересня 2001 року та Державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯИ № 973948, ОСОБА_2 належав житловий будинок АДРЕСА_1 та земельна ділянка за вказаною адресою.

18 квітня 2013 року ОСОБА_2 було складено та посвідчено державним нотаріусом Чугуївської державної нотаріальної контори Харківської області Дідик Є.Г. заповіт, яким все своє майно, де б воно не було, і з чого б воно не складалось, і взагалі все те, що буде їй належати на день смерті, і на що вона за законом матиме право, вона заповіла ОСОБА_1

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 померла, що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії НОМЕР_2 , виданого 27 грудня 2017 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану по м. Чугуєву, Чугуївському та Печенізькому районах Головного територіального управління юстиції у Харківській області.

14 лютого 2018 року із заявою про прийняття спадщини після померлої ОСОБА_2 до Чугуївської державної нотаріальної контори Харківської області звернувся ОСОБА_3 , який відповідно до рішення Чугуївського міського суду Харківської області від 05 листопада 2018 року проживав з ОСОБА_2 однією сім`єю з 2007 року.

04 березня 2019 року Чугуївською державною нотаріальною конторою Харківської області на адресу ОСОБА_1 було направлено листа за № 815/01-16, яким останнього повідомлено про те, що ним не подано заяву про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_2 протягом шести місяців, натомість із даною заявою до нотаріальної контори звернувся ОСОБА_3 .

Відмовляючи у задоволенні позову суд першої інстанції виходив з того, що ОСОБА_1 не надав належних та допустимих доказів, які б свідчили про наявність об`єктивних, непереборних, істотних труднощів для подання заяви у межах передбаченого законодавством шестимісячного строку про прийняття спадщини, а тому відстуні підстави для визначення додаткового строку для прийняття спадщини.

Проте погодитись з таким висновком суду першої інстанції не можна.

За загальним правилом положення про спадкування право на спадщину виникає в день відкриття спадщини. Спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою, для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини (статті 1220, 1222, 1270 ЦК України).

Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини (частина перша статті 1269 ЦК України).

Згідно з частиною третьою статті 1272 ЦК України за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини.

За змістом цієї статті поважними причинами пропуску строку для прийняття спадщини є причини, які пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій.

Правила частини третьої статті 1272 ЦК України про надання додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини можуть бути застосовані, якщо: 1) у спадкоємця були перешкоди для подання такої зави; 2) ці обставини визнані судом поважними.

З урахуванням наведеного, якщо спадкоємець пропустив шестимісячний строк для подання заяви про прийняття спадщини з поважних причин, закон гарантує йому право на звернення до суду з позовом про визначення додаткового строку на подання такої заяви.

Вирішуючи питання визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій.

Поважними причинами пропуску строку визнаються, зокрема: 1) тривала хвороба спадкоємців; 2) велика відстань між місцем постійного проживання спадкоємців і місцем знаходження спадкового майна; 3) складні умови праці, які, зокрема, пов`язані з тривалими відрядженнями, в тому числі закордонними; 4) перебування спадкоємців на строковій службі у складі Збройних Сил України; 5) необізнаність спадкоємців про наявність заповіту тощо.

Враховуючи зазначене, необізнаність спадкоємця про наявність заповіту є поважною причиною пропуску строку для прийняття спадщини.

Обґрунтовуючи поважність причин пропуску строку на прийняття спадщини, ОСОБА_1 зазначив, що не мав об`єктивної можливості звернутись до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини через те, що йому не було відомо про наявність заповіту ОСОБА_2 на його користь.

Так, з матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1 не є близьким родичем померлої ОСОБА_2 , разом зі спадкодавцем не проживав та не був зареєстрований за місцем відкриття спадщини.

Про наявність заповіту та про смерть ОСОБА_2 йому стало відомо з листа Чугуївської державної нотаріальної контори Харківської області № 815/01/16 від 04 березня 2019 року, за змістом якого до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини за законом звернувся ОСОБА_3 та при відкритті спадкової справи виявлено заповіт від імені ОСОБА_2 на ім`я ОСОБА_1 .

У вирішенні питання про поважність причин пропуску строку для прийняття спадщини потрібно враховувати свободу заповіту як фундаментальний принцип спадкового права.

Відповідно до положень статті 63 Закону України «Про нотаріат» в редакції, яка діяла на момент відкриття спадщини, нотаріус або в сільських населених пунктах - посадова особа органу місцевого самоврядування, уповноважена на вчинення нотаріальних дій, отримавши від спадкоємців повідомлення про відкриття спадщини, зобов`язана повідомити про це тих спадкоємців, місце проживання або роботи яких відоме. Нотаріус або посадова особа органу місцевого самоврядування, уповноважена на вчинення нотаріальних дій, також може зробити виклик спадкоємців шляхом публічного оголошення або повідомлення у пресі.

Згідно з пунктами 7, 209, 188, 214 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 3 березня 2004 року № 20/5 та зареєстрованого в Міністерстві юстиції України за № 283/8882 (чинних на час виникнення спірних правовідносин), довідки про заповіти (про наявність заповіту, його зміст та ін.) видаються особам, щодо яких було складено заповіт, а також органам, переліченим в абзаці третьому пункту 7, та спадкоємцям за законом тільки після смерті заповідача за умови подання свідоцтва про його смерть. При підготовці до видачі свідоцтва про право на спадщину за законом або заповітом нотаріус за даними Спадкового реєстру перевіряє наявність спадкової справи, спадкового договору, заповіту. Нотаріус при видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом шляхом витребування відповідних доказів перевіряє: факт смерті спадкодавця, наявність заповіту, наявність та чинність спадкового договору, час і місце відкриття спадщини, склад спадкового майна, на яке видається свідоцтво; перевіряє коло осіб, які мають право на обов`язкову частку в спадщині. Нотаріус, який одержав від спадкоємців повідомлення про відкриття спадщини, зобов`язаний повідомити про це тих спадкоємців, місце проживання або роботи яких йому відоме. Нотаріус може також зробити виклик спадкоємців шляхом публічного оголошення або повідомлення про це у пресі.

Отже, Закон пов`язує виникнення у нотаріуса або особи, уповноваженої на вчинення нотаріальних дій, обов`язку здійснювати дії щодо сповіщення спадкоємців, місце проживання або роботи яких відоме, з моментом заведення спадкової справи, чому передує звернення спадкоємця із заявою про прийняття спадщини.

Встановивши, що ОСОБА_1 був необізнаний про наявність заповіту, складеного на його користь, у передбачений законом строк для прийняття спадщини державним нотаріусом не були здійснені повідомлення та виклик його як спадкоємця за заповітом, суд апеляційної інстанції дійшов висновку про поважність причин пропуску позивачем строку прийняття спадщини, що відповідно до частини третьої статті 1272 ЦК України є підставою для визначення йому додаткового строку тривалістю два місяці для подання заяви про прийняття спадщини.

За таких обставин апеляційна скарга підлягає задоволенню, рішення суду першої інстанції - скасуванню, з прийняттям нової постанови про часткове задоволення позову.

На підставі ст.141 ЦПК України на користь ОСОБА_1 підлягає стягненню зі ОСОБА_3 судовий збір у розмірі 1921 грн.

На підставі викладеного, керуючись ст. 367, 369, 374, 376, 381 - 384 ЦПК України, -

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Рішення Чугуївського міського суду Харківської області від 13 червня 2019 року скасувати, прийняти нову постанову.

Позов ОСОБА_1 задовольнити частково.

Визначити ОСОБА_1 додатковий строк тривалістю два місяці з дня прийняття постанови у даній справі для подання заяви про прийняття спадщини за заповітом після ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Стягнути зі ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 1921 грн.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 16 жовтня 2019 року.

Головуючий Р.М. Піддубний

Судді А.В. Котелевець

О.Ю. Тичкова