Справа № 368/1743/18
Рішення

Іменем України

"12" березня 2019 р. м. Кагарлик Київської області

Кагарлицький районний суд Київської області в складі:

Головуючий: суддя Закаблук О.В.

При секретарі: Салій Я.С.

- розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, про визнання особи такою, що втратила право житловим приміщенням, суд, -

В С Т А Н О В И В :

06.12.2018 року на адресу Кагарлицького районного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 до ОСОБА_2, про визнання особи такою, що втратила право житловим приміщенням, в якій позивач просила суд винести рішення, на підставі якого:

- визнати ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1 таким, що втратив право користування житловим приміщенням в будинку № 64 по вулиці Горького в місті Кагарлик Київської області.

Свої позовні вимоги позивач в мотивувальній частині обгрунтовує наступним.

Їй, ОСОБА_1, на праві приватної власності належить будинок 64 по вул. Горького в місті Кагарлик Київської області. За вказаною адресою зареєстрована вона, її діти, - ОСОБА_3, ОСОБА_4, онук ОСОБА_5 та відповідач, - ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2

Рішенням Кагарлицького районного суду Київської області від 8 квітня 2014 року шлюб між нею, - ОСОБА_1 та відповідачем ОСОБА_2 було розірвано.

Протягом останніх 4 років після розірвання шлюбу відповідач перестав користуватися житлом за вищевказаною адресою, оскільки фактично мешкає за іншою адресою, не користується ним і до цього часу. Перешкод у користуванні будинком ніхто йому не чинив.

Відповідно до статті 41 Конституції України, кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.

Згідно із частиною 1 статті 316 Цивільного кодексу України, правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

Положеннями частини 1 статті 317 Цивільного кодексу України визначено, що власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном.

Частиною 1 статті 321 ЦК України передбачено, що право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Приписами статті 379 Цивільного кодексу України передбачено, що житлом фізичної особи є житловий будинок, квартира, інше приміщення, призначені та придатні для постійного проживання у них.

Статтею 64 Житлового кодексу визначено, що до членів сімї наймача належать дружина наймача, їх діти і батьки. Членами сім'ї наймача може бути визнано й інших осіб, якщо вони постійно проживають разом з наймачем і ведуть з ним спільне господарство.

Згідно положень статті 405 Цивільного кодексу України, члени сімї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником.

Член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.

Відповідно до статті 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі заяви особи або її представника, що подається до органу реєстрації; судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою.

За змістом частини 1 статті 16 Цивільного кодексу України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Тому, усунення перешкод у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном шляхом визнання особи такою, що втратила право користуватися житловим приміщенням є належним способом захисту її порушених прав.

Враховуючи вищенаведене, вважає, що ОСОБА_2 втратив право користування житловим приміщенням в будинку № 64 по вулиці Горького у м. Кагарлик Київської області у звязку з тривалою відсутністю за місцем реєстрації.

Комунальні послуги він не сплачує та не несе інших витрат по утриманню житлового приміщення, а вона, як власник житла, вимушена звернутися до суду з даною позовною заявою, оскільки їй створені перешкоди у здійсненні права користування і розпорядження своїм майном.

На виконання вимог п. 7 та п. 10 ч. З ст. 175 ЦПК України повідомляє, що заходи забезпечення доказів або позову до подання позовної заяви не вживалися та стверджую, що Позивачем іншого позову (позовів) до цього ж Відповідача з тим самим предметом та з тих самих підстав не подавалося.

На підставі вищевикладеного, керуючись статтями 316, 317, 319, 321,405 Цивільного кодексу України, статтями 4,5,175-177 Цивільного процесуального кодексу України, статтею 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», - просить задовольнити позов.

06.12.2018 року автоматизованою системою документообігу суду на підставі п. 15.4) Перехідних Положень ЦПК України для слухання даної справи був визначений суддя Кагарлицького районного суду Закаблук О.В.

07.02.2019 року Кагарлицьким районним судом на підставі ст.ст. 175, 177, 185, 187, 258, 260 ЦПК України винесено ухвалу, на підставі якої відкрито провадження, прийнято процесуальне рішення про проведення слухання справи в порядку загального позовного провадження, призначено справу до підготовчого судового засідання на 12 год. 00 хв. 28.02.2019 року.

28.02.2019 року підготовче судове засідання було відкладено на 09 год. 00 хв. 12.03.2019 року в зв»язку з неявкою відповідача ОСОБА_2, відносно якого відсутні відомості про вручення йому судової повістки про день, час та місце слухання справи, одночасно судом було здійснено виклик відповідача в судове засідання шляхом направлення судової повістки з повідомленням про вручення, та поміщенням оголошення через офіційний портал «Судова влада України» веб сторінка Кагарлицького районного суду Київської області https://kg.ko.court.gov.ua/sudІ014/.

В підготовче судове засідання, яке відбулося 12.03.2019 року, позивачка ОСОБА_1 не з»явилася, проте, на адресу Кагарлицького районного суду надійшла письмова заява позивачки, в якій вона просить суд слухати справу без її участі, позовні вимоги підтримує в повному обсязі.

В підготовче судове засідання, яке відбулося 12.03.2019 року, відповідач ОСОБА_2 не з»явився, проте, на адресу Кагарлицького районного суду надійшла письмова заява відповідача, в якій він просить суд слухати справу без його участі, позов визнає в повному обсязі.

Письмове визнання позову відповідачем ОСОБА_2 в підготовчому судовому засіданні дає підставу суду застосувати положення ч. 3 ст. 200 ЦПК України.

Згідно ч. 3 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого судового засідання суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем.

Отже, на підставі ч. 3 ст. 200 ЦПК України суд приходить до висновку щодо можливості винесення судового рішення по результатам підготовчого судового засідання, не призначаючи судове засідання до основного судового розгляду по суті.

Вивчивши матеріали справи, суд вважає на підставі ч. 2 ст. 247 ЦПК України розглянути справу без участі осіб, які беруть участь у справі та без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу та ухвалити рішення на підставі наявних у справі доказів, з підготовчого судового засідання, та вимоги, викладені в прохальній частині позовної заяви задовольнити, шляхом винесення рішення, обґрунтовуючи своє рішення наступним.

Підсудність.

Відповідно до ч. 1 ст. 27 ЦПК України позови до фізичної особи пред'являються в суд за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем її проживання або перебування, якщо інше не встановлено законом.

Відповідно до ч. 9 ст. 28 ЦПК України позови до відповідача, місце реєстрації проживання або перебування якого невідоме, пред'являються за місцезнаходженням майна відповідача чи за останнім відомим зареєстрованим його місцем проживання або перебування чи постійного його заняття (роботи).

Як вбачається з матеріалів справи, зокрема, довідки, яка видана 19.12.2018 року відділом обліку та моніторингу інформації про реєстрацію місця проживання територіального органу ДМС УДМС України в Київській області, відповідач ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженець ІНФОРМАЦІЯ_3, зареєстрований з 28.12.2010 року за адресою: Київська область, м. Кагарлик, вул. Горького, будинок № 64.

Відповідно, враховуючи місце реєстрації відповідача та положення ч. 1 ст. 27, ч. 9 ст. 28 ЦПК України, дана справа підсудна Кагарлицькому районному суду Київської області, як суду першої інстанції загальної юрисдикції.

Фактичні обставини справи, встановлені в судовому засіданні.

Позивачем по даній справі є ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_4, уродженка місто Кагарлик Київської області, Україна, громадянка України, паспорт громадянки України серії СК 799421, виданий 27 жовтня 1998 року Кагарлицьким РВ ГУ МВС України в Київській області, зареєстрована за адресою: 09201, Київська область, м. Кагарлик, вул. Горького, будинок № 64.

Відповідачем по даній справі є ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженець ІНФОРМАЦІЯ_3, Україна, громадянин України, паспорт громадянина України 000292549, виданий 19.01.2017 органом 3231, РНОКПП НОМЕР_1.

Між сторонами по справі виник спір немайновго характеру, а саме, - визнання особи такою, що втратила право на користування житловим приміщенням, за наступних обставин.

Позивачка по справі, - ОСОБА_1 є власником житлового будинку, який розміщено за адресою: 09201, Київська область, м. Кагарлик, вул. Горького, будинок № 64.

Даний факт підтверджується витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно № 23927036, який видано 23.09.2009 року комунальним підприємством Київської обласної ради «Кагарлицьке бюро техзнічної інвентаризації», в якому зазначено, що власником домоволодіння, яке розміщене за адресою: 09201, Київська область, м. Кагарлик, вул. Горького, будинок 64 є ОСОБА_1 (позивачка по даній цивільній справі), - на підставі договору дарування / р. № 1 3355/ 10.09.2009/Кагарлицька районна державна нотаріальна контора/.

Відповідач ОСОБА_6 в свій час перебувала в зареєстрованому шлюбі з відповідачем, - ОСОБА_2, проте, 08.04.2014 року Кагарлицьким районним судом Київської області в справі № 368/432/14 ц винесено рішення, на підставі якого шлюб між сторонами було розірвано.

Копія рішення міститься в матеріалах справи.

Відповідно, починаючи з початку весни 2014 року, відповідач по справі, - ОСОБА_2, тобто, на протязі 4 років після розірвання шлюбу, перестав користуватися житлом за вищевказаною адресою, оскільки фактично мешкає за іншою адресою, не користується ним і до цього часу. Перешкод у користуванні будинком ніхто йому не чинив.

Факт непроживання відповідача ОСОБА_2 в домоволодінні, яке належить позивачці ОСОБА_1, на протязі близько 4 ьох років, - підтверджується актом депутата Кагарлицької міської ради Київської області від 03 грудня 2018 року, та який міститься в матеріалах справи.

Отже, як встановлено судом в судовому засіданні, відповідач ОСОБА_2 спільного господарства з позивачкою ОСОБА_1 з моменту свого відїзду не веде, його особистих речей в будинку, господарських будівлях і спорудах та на території домоволодіння немає.

Як встановлено в судовому засіданні, за комунальні послуги відповідач не платить, не бере участі в утриманні житлового будинку, який належить позивачці на праві власності.

На неодноразові прохання позивачки до відповідача добровільно знятися з реєстрації свого місця проживання за адресою будинку позивача, та в якому відповідач не проживає понад чотири роки, відповідач не реагував, що і послугувало подачі позивачкою позовної заяви до суду з метою захисту її законних прав та інтересів, зокрема, з метою захисту права власності.

Відповідно, суд вважає, що в звязку з тим, що Відповідач ОСОБА_2, не подаючи в добровільному порядку заяви про зняття з реєстрації, створює перешкоди позивачці ОСОБА_1 перешкоди у володінні, користуванні та розпорядженні майном, що належить їй на праві власності, тобто, порушує Конституційне право власності позивачки ОСОБА_1, яке повинно бути поновлене судом шляхом постановлення судового рішення.

Згідно ст. 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.

Згідно ст. 317 Цивільного кодексу України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном.

Згідно ст. 319 Цивільного кодексу України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. При здійсненні своїх прав та виконанні обов'язків власник зобов'язаний додержуватися моральних засад суспільства. Усім власникам забезпечуються рівні умови здійснення своїх прав.

Згідно ст. 321 Цивільного кодексу України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Згідно ч. 1 ст. 386 Цивільного кодексу України держава забезпечує рівний захист прав усіх субєктів права власності.

Виходячи з вказаних положень Конституції України та Цивільного кодексу України Позивачка, як власник майна, має право безперешкодно користуватись своєю власністю та таке право гарантується державою. Тобто, у разі порушення права власника держава, в особі судів, забезпечує захист права власності від порушень з боку іншої особи.

Згідно ч. 2 ст. 405 Цивільного кодексу України член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.

Згідно ч. 2 ст. 386 Цивільного кодексу України власник, який має підстави передбачати можливість порушення свого права власності іншою особою, може звернутися до суду з вимогою про заборону вчинення нею дій, які можуть порушити його право, або з вимогою про вчинення певних дій для запобігання такому порушенню.

Згідно ст. 391 Цивільного кодексу України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

Згідно ст. 15 Цивільного кодексу України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Згідно ст. 16 Цивільного кодексу України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Відповідно до положень Цивільного кодексу України у разі створення перешкод у користуванні власністю Позивач може звернутися до суду з вимогою про вчинення дій необхідних для відновлення порушеного права власності, а саме усунення перешкод в користуванні майном та визнання Відповідача таким, що втратив право на користування житловим приміщенням.

Реєстрація Відповідача у будинку перешкоджає Позивачці у володінні та розпорядженні його власністю. Зокрема, на даний час Позивачка не може отримати субсидію по сплаті комунальних послуг, оскільки в будинку зареєстрований Відповідач, а тому при призначені Позивачі права на субсидію, Відповідач також рахується як зареєстрований в будинку, що виключає можливість отримання Позивачкою субсидії.

Таким чином, Відповідача слід визнати таким, що втратив право на користування житловим приміщенням та зняти з реєстрації.

Згідно ч. 1 ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою.

Зняття з реєстрації місця проживання здійснюється органом, уповноваженим на зняття з реєстрації, протягом семи днів на підставі, зокрема, остаточного рішення суду (про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням).

Дану правову позицію висловив Верховний Суд України у постанові від 16 січня 2012 року у справі №6-57цс11.

Такі повноваження має виконавчий комітет Кагарлицької міської ради Київської області.

Судові витрати.

Згідно ч. 1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов»язаних з розглядом справи.

Згідно п. 1 ч. 3 ст. 133 ЦПК України до витрат, пов»язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.

Згідно ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Згідно п. 1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України інші судові витрати, пов»язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову, - на відповідача.

Так, в матеріалах справи міститься квитанція № 24834780 1 від 03 грудня 2018 року, яка засвідчує той факт, що позивачкою ОСОБА_1 при подачі даної позовної заяви сплачено кошти в сумі 704 (сімсот чотири) грн. 80 коп. судового збору.

Проте, ні в прохальній частині позовної заяви, ні в заяві про слухання справи без її участі, позивачка ОСОБА_1 не просить суд стягнути з відповідача на її користь судові витрати, суд же не може вийти за межі позовних вимог, та стягнути судові витрати з відповідача на користь позивачки, так як дана позовна вимога не заявлялася позивачкою, та, відповідно, це буде порушенням положень ч. 1 ст. 13 ЦПК України.

Так, згідно ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданими відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Враховуючи вищевикладене, керуючись постановою Пленуму Верховного Суду України від 12 квітня 1985 р. «Про деякі питання, що виникли в практиці застосування судами Житлового кодексу України», ст. 41 Конституції України, ст. ст. 13, 15, 16, 317, 319, 321, 386, 391 Цивільного кодексу України, ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», п. 2 ч. 1 ст. 258, 259, 263 265, 268 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В :

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2, про визнання особи такою, що втратила право житловим приміщенням, - задовольнити.

Усунути перешкоди у користуванні ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_4, уродженкою ІНФОРМАЦІЯ_5, Україна, громадянкою України, паспорт громадянки України серії СК 799421, виданий 27 жовтня 1998 року Кагарлицьким РВ ГУ МВС України в Київській області, ідентифікаційний номер НОМЕР_2, зареєстрованою та фактиично проживаючою за адресою: 09201, Київська область, м. Кагарлик, вул. Горького, будинок № 64, у користуванні його власністю, - житловим будинком, який розміщено за адресою: 09201, Київська область, м. Кагарлик, вул. Горького, будинок № 64, шляхом визнання ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця ІНФОРМАЦІЯ_3, Україна, громадянина України, паспорт громадянина України 000292549, виданий 19.01.2017 органом 3231, РНОКПП НОМЕР_1, таким, що втратив право користування житловим будинком, який розміщено за адресою: 09201, Київська область, м. Кагарлик, вул. Горького, будинок № 64, та зняття його з реєстрації.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку на підставі ч. 1 ст. 352 ЦПК України.

Апеляційна скарга на рішення суду на підставі ч. 1 ст. 354 ЦПК України подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Згідно ч. 1 ст. 355 ЦПК України апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Згідно п. 15.5) до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно телекомунікаційної системи апеляційна скарга подається учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справи витребовуються на надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

У разі порушення порядку подання апеляційної скарги відповідний суд повертає таку скаргу без розгляду.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом тридцяти днів з моменту проголошення до Київського Апеляційного суду через Кагарлицький районний суд Київської області, а учасниками процесу, які не були присутні під час проголошення рішення, - протягом тридцяти днів з моменту отримання копії рішення.

Суддя: Закаблук О.В.