Коростишівський районний суд Житомирської області
Справа № 289/837/18
Провадження № 2/280/155/19
11 березня 2019 року м.Коростишів
Коростишівський районний суд Житомирської області у складі:
головуючого - судді Янчук В.В.,
при секретарі - Кумечко С.М.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Коростишів цивільну справу за позовом Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,-
Позивач просить суд стягнути з відповідача вказану в розрахунку заборгованість за кредитом та судові витрати в розмірі 1762 грн.
Ухвалою Радомишльського районного суду Житомирської області від 30.04.2018 відкрито провадження за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче засідання.
Згідно розпорядження голови Радомишльського районного суду Житомирської області від 30.08.2018 року вищевказану цивільну справу передано до найбільш територіального наближеного до цього суду, а саме до Коростишівського районного суду Житомирської області.
Ухвалою Коростишівського районного суду від 12.09.2018 р. прийнято справу до провадження та призначено підготовче засідання.
Ухвалою Коростишівського районного суду від 13.11.2018 р. закрито підготовче провадження та призначено справа до судового розгляду по суті.
В судове засідання представник позивача не зявився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. До суду подав заяву про розгляд справи у його відсутність, позовні вимоги підтримав в повному обсязі та просить їх задовольнити, не заперечив щодо ухвалення заочного рішення в справі.
Відповідач про дату, час та місце розгляду справи повідомлена належним чином, у відповідності до ст. 128 ЦПК України, відзив на позовну заяву не подано, інших заяв та клопотань не надходило.
Згідно вимог ст. 280 ЦПК України суд вважає за можливе ухвалити по цій справі заочне рішення на підставі доказів, що є в матеріалах справи, оскільки відповідач була належним чином повідомлена про дату, час і місце судового засідання, не зявилась в судове засідання, не повідомила причини неявки, не подала відзив, позивач не заперечує проти такого вирішення справи.
Враховуючи те, що в судове засідання не зявились всі особи, які беруть участь у справі а тому фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось, що відповідає положенню ч. 2 ст. 247 ЦПК України.
Суд, дослідивши матеріали справи, об'єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, дійшов висновку про наступне.
Судом встановлено, що відповідно до укладеного договору № б/н від 06.04.2011 року відповідач по справі отримала кредит у розмірі 1400,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 20,40 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки.
Принцип свободи договору як один із загальних засад цивільного законодавства декларується в ст. 3 Цивільного кодексу України.
Відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (ст. 627 Цивільного кодексу України).
Підстави виникнення цивільних прав та обов'язків визначені в статті 11 Цивільного кодексу України, зокрема з договорів та інших правочинів.
Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких вимог та умов - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Згідно ч. 1 ст. 527 ЦК України боржник зобов'язаний виконати свій обов'язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов'язання чи звичаїв ділового обороту.
Відповідно до положень ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа зобов'язується надати грошові кошти позичальникові у розмірі та умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити відсотки.
Статтею 610 ЦК України визначено, що порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).
Відповідно до ч.ч. 1-2 ст. 623 ЦК України боржник, який порушив зобов'язання, має відшкодувати кредиторові завдані цим збитки. Розмір збитків, завданих порушенням зобов'язання, доказується кредитором.
Згідно ч. 1 ст. 550 ЦК України право на неустойку виникає незалежно від наявності у кредитора збитків, завданих невиконанням або неналежним виконанням зобов'язання.
Відповідно до ч. 3 ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Згідно ст. 76 ЦПК України передбачено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.
Відповідач належним чином не виконала взяті на себе зобов'язання за кредитним договором, внаслідок чого утворилась заборгованість.
Дослідивши розрахунок заборгованості по відсотках та пені, комісії, суд приходить до наступного висновку.
Щодо нарахування відсотків, які підлягають стягненню, суд приходить до висновку, що їх нарахування проведено з порушенням умов договору, з огляду на наступне.
Відповідно до наданого банком розрахунку заборгованості станом на 28.02.2018 року за договором № б/н від 06.10.2011 року, банком було збільшено процентну ставку з 20.40 % до 34,8% , а в подальшому до 43,20%.
Як зазначено у постанові Верховного Суду від 25 квітня 2018 року у справі №489/9289/14-ц, в разі підвищення банком процентної ставки з'ясуванню підлягають визначена договором процедура підвищення процентної ставки (повідомлення позичальника чи підписання додаткової угоди тощо); дії позичальника щодо прийняття пропозиції кредитора тощо. Боржник вважається належно повідомленим про збільшення розміру процентної ставки за користування кредитом в односторонньому порядку в тому разі, якщо банк не лише відправив на адресу такого боржника листа про зміну умов кредитного договору, а й довів факт його вручення адресатові під розписку. Такий висновок наведений також у постанові Верховного Суду України від 11 жовтня 2017 року у справі № 6-1374цс17.
Проте матеріали справи не містять жодних доказів направлення та отримання відповідачем повідомлень про зміну відсоткової ставки. Відповідач же згоди на підвищення відсоткової ставки з 20,40% до 43,20% річних не надавала.
Банком при нарахуванні відсотків застосовувались ставки, непередбачені умовами кредитного договору від 06.10.2011 року, а належних доказів повідомлення відповідача про їх зміну матеріали справи не містять. Суду не надано доказів того, що між позивачем і відповідачем існувало якесь листування, узгодження зміни відсоткової ставки чи будь-який інший двохсторонній обмін інформацією.
Статтею 1056-1 ЦК України передбачено, що фіксована процентна ставка є незмінною протягом усього строку кредитного договору. Встановлений договором розмір фіксованої процентної ставки не може бути збільшено банком в односторонньому порядку. Умова договору щодо права кредитора змінювати розмір фіксованої процентної ставки в односторонньому порядку є нікчемною.
Суд не приймає до уваги посилання ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» на Умови та Правила надання банківських послуг, згідно яких, боржник зобовязаний самостійно отримувати виписки про стан картрахунків, у тому числі відслідковувати розмір процентної ставки, оскільки вказані умови договору, щодо повідомлення суперечать визначеному Законом порядку та є нікчемними.
А враховуючи, що згідно ст.81 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які посилається, суд вважає недоведеним факт узгодження між сторонами підняття відсоткової ставки.
Тому, суд бере до уваги наданий розрахунок заборгованості за кредитом лише в частині, яка визначає відсоткову ставку розміром 20,40% на рік, яка узгоджена сторонами під час укладення кредитного договору.
Пунктом 11 Постанови Пленуму Верховного Суду України №14 від 18.12.2009 року «Про судове рішення у цивільній справі» встановлено, що у мотивувальній частині рішення слід наводити дані про встановлені судом обставини, що мають значення для справи, їх юридичну оцінку та визначені відповідно до них правовідносини, а також оцінку всіх доказів, розрахунки, з яких суд виходив при задоволенні грошових та інших майнових вимог.
Отже, суд зобовязаний належним чином дослідити поданий стороною доказ (в даному випадку розрахунок заборгованості), перевірити його, оцінити в сукупності та взаємозвязку з іншими наявними у справі доказами, а у випадку незгоди з ним повністю чи частково зазначити правові аргументи на його спростування і навести у рішенні свій розрахунок. З такою позицією погодився й Верховний Суд у своїй постанові по справі №775/7704/15 від 23.01.2018 року.
За таких обставин суд вважає за необхідне провести перерахунок заборгованості за користування кредитом із застосуванням попередньої відсоткової ставки 20,40% річних (1,7% на місяць) за період з 01.09.2014 р. по 28.02.2018 р. в межах заявлених вимог .
Розраховано заборгованість за відсотками з 01.09.2014 р. за наступною формулою: (А1*20,40%*А2)/360 днів = Х, де А1-це тіло кредиту, А2 - кількість днів прострочення.
Згідно наданого банком розрахунку наявні 1277 дні прострочення. Отже, (1790,00 грн. * 20,40 % *1277 дні)/360днів= 1295,31 грн., які підлягають стягненню з відповідача.
З урахуванням процентів, нарахованих до 01.09.2014 року в розмірі 952,36 грн. (заборгованість за процентами з накопичувальним підсумком, графа 12 розрахунку) загальна заборгованість за процентами по кредиту становить 2247,67 грн., яка підлягає стягненню з відповідача.
Щодо суми боргу в частині пені та комісії в розмірі 4791,09 грн., то суд не вбачає підстав для задоволення позовних вимог в цій частині, оскільки пеня та комісія мають різну правову природу, так як пеня - це неустойка, яка передається кредитору у разі порушення боржником зобов'язання та обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання, а комісія - це грошова винагорода Банку за надання банківських послуг, в свою чергу позивачем в розрахунку та позовній заяві не розмежована та необґрунтована зазначена сума.
До того ж, Банком як неустойку нараховано штрафи також за порушення строків виконання договірних зобов'язань.
Тобто, умовами Договору передбачено подвійну відповідальність позичальника за одне й те саме порушення - порушення строків сплати суми кредиту та процентів, та нараховано пеню і штраф, при цьому останній нараховано, в тому числі, й на суму пені.
Отже, банк просить застосувати до боржника подвійну цивільно-правову відповідальність одного й того ж виду за одне й те саме порушення договірних зобов'язань (прострочення виконання грошового зобов'язання), що суперечить вимогам ч.1 ст. 61 Конституції України та ч. 3 ст. 509 ЦК України.
Відповідно до кредитного договору при порушенні позичальником строків платежу по кожному з грошових зобов'язань, передбачених цим договором більш ніж на 30 днів, позичальник зобов'язаний сплатити банку штраф у розмірі 500 грн. + 5% від суми позову.
А тому суд приходить до висновку про необхідність стягнення з відповідача на користь позивача штрафу за порушення строків виконання грошового зобов'язання, який обчислений відповідно до умов договору у розмірі 500 грн. (фіксована складова) + 201,89 грн. (процентна складова - 5% від суми заборгованості по тілу кредиту та заборгованості по відсотках).
За таких обставин, у зв'язку з невиконанням відповідачем взятих на себе з зобов'язань, суд прийшов до висновку про стягнення з відповідача заборгованості за кредитним договором у розмірі 4739,56 грн., яка складається із заборгованості за кредитом 1790,00 грн., заборгованості за процентами 2247,67 грн., штрафу (фіксована частина) 500,00 грн., штрафу (процентна складова) 201,89 грн.
Керуючись статтями 526,551,611,1048 Цивільного кодексу України, статтями 3, 12, 13, 81, 141, 259, 263-265, 280, 354 Цивільного процесуального кодексу України, суд -
Позов задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства комерційний банк «ПРИВАТБАНК» заборгованість за кредитним договором б/н від 06 жовтня 2011 року у розмірі 4739 (чотири тисячі сімсот тридцять девять) грн. 56 коп.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства комерційний банк «ПРИВАТБАНК» судові витрати у розмірі 100 (сто) грн. 14 коп.
У задоволенні решти позовних вимог відмовити.
Апеляційна скарга на рішення може бути подана через Коростишівський районний суд Житомирської області до Житомирського апеляційного суду протягом 30 днів з дня складення повного судового рішення.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Заочне рішення може бути переглянуте Коростишівським районним судом Житомирської області за письмовою заявою відповідача, поданою протягом 30 днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд, якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку до Житомирського апеляційного суду через Коростишівський районний суд Житомирської області протягом 30 днів з дня його проголошення. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.

Повне судове рішення складено 11 березня 2019 року.

Сторони у справі:

Позивач: Акціонерне товариство комерційний банк «ПРИВАТБАНК» (місцезнаходження: 49094, м. Дніпро, вул. Набережна Перемоги, 50, код ЄРДПОУ 14360570, р/р 3111).

Відповідач: ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, (місце проживання: ІНФОРМАЦІЯ_2, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1).

Суддя Янчук В.В.