печерський районний суд міста києва
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 жовтня 2019 року Печерський районний суд м. Києва у складі:

головуючого судді - Литвинової І. В.,

при секретарі судових засідань - Винник С. М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за заявою ОСОБА_1 про визнання виконавчого листа, виданого на виконання рішення суду від 30 жовтня 2015 року, таким, що не підлягає виконанню, у справі за позовом ОСОБА_1 про стягнення аліментів,

ВСТАНОВИВ:

Рішенням Печерського районного суду м. Києва від 30 жовтня 2015 року позов ОСОБА_2 до ОСОБА_1 задоволено - присуджено стягнення на утримання неповнолітніх дітей ОСОБА_4 і ОСОБА_5 в розмірі 1/3 частини всіх видів доходів щомісячно, починаючи з 28 вересня 2015 року до досягнення повноліття, але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму на кожну дитину відповідного віку.

У грудні 2018 року боржник подав вказану заяву про визнання виконавчого листа, виданого для примусового виконання рішення суду, посилаючись на те, що сторонами укладено мирову угоду.

09 жовтня 2019 року від представника боржника надійшла до суду заява про залишення заяви ОСОБА_1 про визнання виконавчого листа таким, що не відповідає виконанню, без розгляду.

У судове засідання сторони та представники не з`явилися, будучи повідомленими належним чином про час, дату і місце його проведення.

Державний виконавець в судове засідання не з`явився, про розгляд скарги повідомлявся належним чином, причини неявки суду не повідомив.

Відповідно до частини другої ст. 450 Цивільного процесуального кодексу України, неявка стягувача, боржника, державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця, які належним чином повідомлені про дату, час і місце розгляду скарги, не перешкоджають її розгляду.

У відповідності до ст. 450 ЦПК України, суд вважає можливим розглянути справу на підставі наявних в ній доказів та у відсутність сторін.

Суд, вивчивши подану заяву, дослідивши матеріали справи, прийшов до наступного висновку.

Відповідно до ст. 447 ЦПК України, сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їх права чи свободи.

Положеннями статті 11 ЦПК України встановлено позицію диспозитивності цивільного судочинства, а саме передбачено, що суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Відповідно до частини першої ст. 12, частини першої ст. 20 Цивільного кодексу України, особа здійснює свої цивільні права вільно, на власний розсуд, у тому числі, реалізовує своє право на захист.

За частиною першою ст. 14 Цивільного кодексу України, цивільні обов`язки виконуються у межах, встановлених договором або актом цивільного законодавства.

У відповідності до пункту 5 частини першої статті 257 ЦПК України, якщо позивач до початку розгляду справи по суті подав заяву про залишення позову без розгляду, суд постановляє ухвалу про залишення позову без розгляду.

Дослідженням матеріалів справи встановлено, що судовий розгляд по суті судом не було розпочато.

Отже суд у даному випадку зобов`язаний застосувати імперативну норму процесуального законодавства та задовольнити заяву про залишення без розгляду, оскільки вимога норми пункту 5 частини першої статті 257 ЦПК України дотримана.

Оскільки підставою для залишення заяви без розгляду є подання заявником відповідної заяви, суд вбачає підстави для її задоволення.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 14, 20 Цивільного кодексу України, ст.ст. 1-13, 19, 58, 62, 257, 354, 355, 447, 450 Цивільного процесуального кодексу України, суд,

УХВАЛИВ:

Заяву ОСОБА_1 про визнання виконавчого листа, виданого на виконання рішення суду від 30 жовтня 2015 року, таким, що не підлягає виконанню, у справі за позовом ОСОБА_1 про стягнення аліментів, залишити без розгляду.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення безпосередньо до Київського апеляційного суду.

Суддя І. В. Литвинова