КИЇСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
№ справи: 361/8798/18
Головуючий у суді першої інстанції: Селезньова Т.В.
Доповідач у суді апеляційної інстанції: Немировська О.В.
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

09 жовтня 2019 року Київський апеляційний суд у складі колегії суддів:

головуючого - Немировської О.В.

суддів - Ящук Т.І., Чобіток А.О.

розглянувши в порядку письмового провадження цивільну справу за позовом Публічного акціонерного товариства «Страхова компанія «Країна» до ОСОБА_1 про стягнення страхового відшкодування в порядку регресу,

за апеляційною скаргою представника Публічного акціонерного товариства «Страхова компанія «Країна» - Козацької Тетяни Сергіївни на рішення Броварського міськрайонного суду Київської області від 10 липня 2019 року,

встановив:

у грудні 2018 року позивач звернувся до суду з позовом, у якому просив суд стягнути на його користь в порядку регресу з відповідача страхове відшкодування в розмірі 16 372 грн. 55 коп. та судові витрати.

Рішенням Броварського міськрайонного суду Київської області від 10 липня 2019 року у задоволенні позову було відмовлено.

Не погоджуючись з вказаним рішенням, позивач подав апеляційну скаргу, в якій просить рішення скасувати та ухвалити нове, яким позов задовольнити, посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, невідповідність висновків суду обставинам справи.

Згідно ч. 1 ст. 369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Заслухавши доповідь судді Немировської О.В., дослідивши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з таких підстав.

Звертаючись до суду з даним позовом, позивач посилався на те, що 23 травня 2017 року між ним та ОСОБА_1 було укладено Договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, відповідно до умов якого страховик зобов`язався відшкодувати шкоду, заподіяну страхувальником життю, здоров`ю та майну потерпілих при експлуатації автомобіля марки «ВАЗ», державний реєстраційний номер НОМЕР_1 . Зазначав, що з вини страхувальника ОСОБА_1 18 червня 2017 року по вул. Лаврській, 34 в м.Києві трапилась ДТП, внаслідок якої було пошкоджено, в тому числі, автомобіль марки «Land Rover», державний реєстраційний номер НОМЕР_2 , який належить ОСОБА_2 . Позивач вказував, що 30 січня 2018 року ним на підставі заяви про виплату страхового відшкодування та звіту про оцінку вартості матеріального збитку було виплачено ОСОБА_2 страхове відшкодування в розмірі 16 372 грн. 55 коп. В обґрунтування вимог про стягнення сказаного страхового відшкодування з ОСОБА_1 в порядку регресу, позивач посилався на те, що причиною ДТП стало те, що страхувальник не перевірив перед виїздом технічний стан транспортного засобу.

Рішенням Броварського міськрайонного суду Київської області від 10 липня 2019 року у задоволенні позову було відмовлено.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що позивачем не було надано доказів на підтвердження того, що ДТП трапилась виключно з підстав несправності технічного стану автомобіля, а не під впливом інших чинників.

Однак, з таким висновком суду колегія суддів погодитись не може, оскільки він не відповідає встановленим у справі обставинам та зроблений з порушенням норм матеріального права.

Як вбачається з матеріалів справи, 23 травня 2017 року між ПАТ СК «Країна» та ОСОБА_1 було укладено Договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. Відповідно до умов вказаного Договору відповідач застрахував у позивача свою відповідальність під час експлуатації автомобіля марки «ВАЗ 21011», державний реєстраційний номер НОМЕР_1 .

Постановою Печерського районного суду м.Києва від 13 жовтня 2017 року ОСОБА_1 було визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, яке призвело до ДТП, яка трапилась 18 червня 2017 року за участю автомобіля марки «ВАЗ 21011», державний реєстраційний номер

НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_1 , автомобіля марки «Renault Scenic», державний реєстраційний номер НОМЕР_3 , під керуванням

ОСОБА_3 , автомобіля марки «Nissan X-Trail», державний реєстраційний номер НОМЕР_4 , під керуванням ОСОБА_4 , автомобіля марки «Kia Sorento», державний реєстраційний номер НОМЕР_5 , під керуванням ОСОБА_5 , автомобіля марки «Land Rover Range Rover» державний реєстраційний номер НОМЕР_2 , під керуванням

ОСОБА_2 Даною постановою було встановлено, що ОСОБА_1 не проявив уважність, не стежив за дорожньою обстановкою, не перевірив перед виїздом технічний стан транспортного засобу, чим порушив вимоги п.п. 2.3.а, 2.3.б ПДР України. Також зі змісту постанови вбачається, що ОСОБА_1 визнав свою вину у вчиненні адміністративного правопорушення.

Так, матеріали справи свідчать про те, що між сторонами виникли правовідносини з Договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності, які випливають з положень ст. 999 ЦК України, відповідно до якої законом може бути встановлений обов`язок фізичної особи або юридичної особи бути страхувальником життя, здоров`я, майна або відповідальності перед іншими особами за свій рахунок чи за рахунок заінтересованої особи (обов`язкове страхування). До відносин, що випливають із обов`язкового страхування, застосовуються положення цього Кодексу, якщо інше не встановлено актами цивільного законодавства. Законом, що регулює відносини у сфері обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (далі - обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності) і спрямований на забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та майну потерпілих при експлуатації наземних транспортних засобів на території України є Закон України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (№ 1961-IV від 01.07.2004 з наступними змінами).

Відповідно до пп. г п. 38.1. ст. 38 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховик після виплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до страхувальника або водія забезпеченого транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду, якщо, зокрема, дорожньо-транспортна пригода визначена в установленому порядку безпосереднім наслідком невідповідності технічного стану та обладнання транспортного засобу існуючим вимогам Правил дорожнього руху.

В ст. 10 Закону України «Про дорожній рух» передбачено, що до компетенції власників транспортних засобів відноситься, зокрема, здійснення заходів щодо розвитку, експлуатації та утримання у справному технічному стані транспортних засобів.

В ст. 14 цього ж Закону на учасників дорожнього руху, до яких віднесено водіїв транспортних засобів, покладено обов`язок, зокрема, знати і неухильно дотримувати вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху; створювати безпечні умови для дорожнього руху, не завдавати своїми діями або бездіяльністю шкоди підприємствам, установам, організаціям і громадянам. Також до обов`язків водія віднесено перед початком руху перевірити перед вирушенням у дорогу технічний стан транспортного засобу та стежити за ним у дорозі, а на власників та осіб, які їх експлуатують - забезпечувати своєчасне і в повному обсязі проведення робіт по їх технічному обслуговуванню і ремонту згідно з нормативами, встановленими виробниками відповідних транспортних засобів (ст. 16 та 36 цього ж Закону).

Відповідно п. 1.5 Правил дорожнього руху, затверджених постановою КМ України від 10.10.2001 №1306 (з наступними змінами, далі - ПДР ), дії або бездіяльність учасників дорожнього руху та інших осіб не повинні створювати небезпеку чи перешкоду для руху, загрожувати життю або здоров`ю громадян, завдавати матеріальних збитків.

В п. а) п. 2.3 ПДР закріплено обов`язок водія для забезпечення безпеки дорожнього руху перед виїздом перевірити і забезпечити технічно справний стан і комплектність транспортного засобу, правильність розміщення та кріплення вантажу.

Згідно п. 31.4.1. ПДР забороняється експлуатація транспортних засобів згідно із законодавством за наявності технічних несправностей і невідповідності вимогам, які стосується стану гальмових систем.

З поданого позивачу ОСОБА_1 повідомлення про ДТП вбачається, що описуючи обставини страхового випадку відповідач зазначив, що під час його руху по вул. Лаврській на світлофорі перед з`їздом на бул. Дружби Народів у нього відмовила гальмівна система в результаті чого він здійснив виїзд на зустрічну смугу. Технічна несправність гальмової системи експлуатованого автомобіля марки «ВАЗ 21011», 1983 року випуску, відповідачем не спростовувалась, про що в тому числі свідчить визнання ним своєї вини у вчиненні адміністративного правопорушення.

Також матеріали справи містять копію Звіту про результати огляду події, який містить попередній висновок аварійного комісара про те, що ДТП трапилась внаслідок того, що водій автомобіля марки «ВАЗ» не забезпечив справний технічний стан керованого ним автомобіля. Відповідач ОСОБА_1 був також ознайомлений із вказаним звітом, про що свідчить його підпис. Доказів про те, що відповідач висловлював заперечення з приводу викладених у Звіті обставин, матеріали справи не містять.

В постанові про притягнення відповідача до адміністративної відповідальності було встановлено, що ДТП сталась внаслідок порушення ним вимог пп. а і б п. 2.3. ПДР, якими передбачено, що для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний перед виїздом перевірити і забезпечити технічно справний стан і комплектність транспортного засобу, правильність розміщення та кріплення вантажу, а також бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну, стежити за правильністю розміщення та кріплення вантажу, технічним станом транспортного засобу і не відволікатися від керування цим засобом у дорозі.

Будь-яких доказів про те, що ДТП, яка є предметом розгляду в даній справі, трапилась з будь-яких інших причин, ніж технічна несправність гальмової системи автомобіля марки «ВАЗ 21011», матеріали справи не містять.

Також суд апеляційної інстанції звертає увагу на те, що відповідач ОСОБА_1 був повідомлений про розгляд справи у суді першої інстанції, з`являвся до суду та заявляв клопотання для продовження йому строку для звернення до суду з відзивом. Разом з тим, матеріали справи свідчать про те, що своїм правом подачі відзиву на позовну заяву відповідач так і не скористався. Крім того, копію апеляційної скарги позивача та ухвалу суду апеляційної інстанції про відкриття апеляційного провадження, якою, зокрема, було встановлено строк для подачі відзиву на апеляційну скаргу, було отримано ОСОБА_1 22 серпня 2019 року, однак таким процесуальним право відповідач також не скористався, доазів на спростування заявлених позивачем вимог не надав.

За таких обставин колегія суддів приходить до висновку про те, що позивач має право заявити до відповідача вимогу про стягнення сплаченого страхового відшкодування в порядку регресу.

Матеріали справи свідчать про те, що 30 січня 2018 року ПАТ «СК «Країна» здійснила виплату на користь ОСОБА_2 страхового відшкодування в розмірі 16 372 грн. 55 коп. (а.с.40).

Положеннями ст. 376 ЦПК України визначено, що підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

В даному випадку, судом першої інстанції було не в повному обсязі з`ясовано обставини справи, що призвело до помилкового висновку про відсутність підстав для стягнення страхового відшкодування в порядку регресу, а тому апеляційна скарга підлягає задоволенню, а рішення суду першої інстанції - скасуванню із ухвалення у справі нового судового рішення про задоволення позову. Також з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір, сплачений ним при зверненні до суду з позовом та апеляційною скаргою у відповідності до ст. 141 ЦПК України.

Керуючись ст.ст. 367, 368, 374, 376, 382 ЦПК України, суд

постановив:

апеляційну скаргу представника Публічного акціонерного товариства «Страхова компанія «Країна» - Козацької Тетяни Сергіївни задовольнити.

Рішення Броварського міськрайонного суду Київської області від 10 липня 2019 року скасувати та ухвалити нове судове рішення наступного змісту.

Позов Публічного акціонерного товариства «Страхова компанія «Країна» до ОСОБА_1 про стягнення страхового відшкодування в порядку регресу задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Публічного акціонерного товариства «Страхова компанія «Країна» в порядку регресу страхове відшкодування в розмірі 16 372 грн. 55 коп.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Публічного акціонерного товариства «Страхова компанія «Країна» судовий збір в розмірі 4 405 грн. 00 коп.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду у випадках, передбачених п. 2 ч. 3 ст. 389 ЦПК України, протягом тридцяти днів.

Головуючий

Судді