Постанова

Іменем України

11 березня 2019 року

м. Київ

справа № 2-4155/07

провадження № 61-36126св18

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду: Червинської М. Є. (суддя-доповідач), Коротуна В. М., Курило В. П.

учасники справи:

позивач - ОСОБА_4, правонаступник ОСОБА_5,

представник ОСОБА_5 - ОСОБА_6,

представник ОСОБА_4 - ОСОБА_7

відповідач-1 - Одеське міське управління земельних ресурсів Одеської міської ради,

відповідач-2 - Державне підприємство «Центр державного земельного кадастру» при Державному комітеті України по земельних ресурсах в особі Одеської регіональної філії,

відповідач-3 - Одеська міська рада,

представники відповідача-3: Юраш Віталій Віталійович, Хаматуліна Олена Станіславівна, Поповська Інна Петрівна, Бондаренко Ігор Олегович,

особа, яка подала апеляційну скаргу, - ОСОБА_12,

представник ОСОБА_12 - ОСОБА_13,

розглянув у попередньому судовому засіданні у порядку письмового провадження касаційну скаргу Одеської міської ради на ухвалу апеляційного суду Одеської області у складі судді Калараш А. А. від 03 серпня 2017 року та касаційну скаргу ОСОБА_12, подану представником ОСОБА_13, на ухвалу апеляційного суду Одеської області у складі колегії суддів: Погорєлової С. О., Калараш А. А., Заїкіна А. П. від 08 травня 2018 року,

ВСТАНОВИВ:

Підпунктом 4 пункту 1 розділу XIII «Перехідні положення» ЦПК України у редакції Закону України № 2147-VIII від 03 жовтня 2017 року «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» передбачено, що касаційні скарги (подання) на судові рішення у цивільних справах, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, передаються до Касаційного цивільного суду та розглядаються спочатку за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Описова частина

Короткий зміст позовних вимог

У березні 2007 року ОСОБА_5 звернулася до суду з позовом, який уточнила в ході розгляду справи, та остаточно просила визнати дії Одеської міської ради та дії Державного підприємства «Центр державного земельного кадастру» при Державному комітеті України по земельних ресурсах в особі Одеської регіональної філії (далі - ЦДЗК) щодо відмови передати їй у власність земельну ділянку площею 1000 кв. м, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_2, - незаконними та такими, що обмежують її права на отримання вищевказаною ділянки, а також просила визнати за нею право власності на вільну земельну ділянку, зобов'язавши ЦДЗК видати відповідний державний акт на право власності на земельну ділянку.

Позов мотивовано тим, що вона є пенсіонером, ІНФОРМАЦІЯ_1, дитиною війни за визначенням Закону України «Про соціальний захист дітей війни». У листопаді 2005 року вона на підставі статті 5 Закону України «Про соціальний захист дітей війни» зверталась до Одеської міської ради з клопотанням про передачу їй вільної земельної ділянки площею 1000 кв. м, розташованої за вказаною вище адресою, а також до ЦДЗК з проханням розробити проект землеустрою для відведення земельної ділянки для індивідуального житлового будівництва та обслуговування житлового будинку, проте отримала відмову.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Рішенням Малиновського районного суду м. Одеси від 10 квітня 2007 року позов задоволено. Визнано за ОСОБА_5 право власності на земельну ділянку площею 1000 кв. м, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1, для будівництва та обслуговування житлового будинку і господарських будівель та споруд. Зобов'язано ДП «Центр державного земельного кадастру» при Державному комітеті України по земельних ресурсах в особі його Одеської регіональної філії зареєструвати за ОСОБА_5 право власності на земельну ділянку площею 1000 кв. м, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1, для будівництва та обслуговування житлового будинку і господарських будівель та споруд, та видати відповідний державний акт на право власності на землю.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив із його обґрунтованості.

Короткий зміст ухвали суду апеляційної інстанції

Не погодившись з вказаним рішенням суду першої інстанції, у липні 2017 року до апеляційного суду з апеляційною скаргою звернулась Одеська міська рада.

Ухвалою апеляційного суду Одеської області від 03 серпня 2017 року відмовлено у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою Одеської міської ради.

Ухвала апеляційного суду мотивована тим, що апеляційна скарга Одеської міської ради, яка є органом місцевого самоврядування, подана до суду більш як через один рік після проголошення рішення.

Крім того до суду апеляційної інстанції у вересні 2017 року звернувся ОСОБА_12, який не був залучений до участі у справі, проте вважав, що оскаржуваним рішення суду першої інстанції порушуються його права.

Ухвалою апеляційного суду Одеської області від 08 травня 2018 року апеляційне провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_12 на рішення Малиновського районного суду м. Одеси від 10 квітня 2007 року закрито.

Закриваючи провадження апеляційний суд дійшов висновку, що оскаржуваним рішенням не були вирішені питання про права, свободи, інтереси та (або) обов'язки ОСОБА_12

Короткий зміст вимог касаційних скарг

У серпні 2017 року Одеська міська рада подала касаційну скаргу до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, у якій, посилаючись на порушення судом норм процесуального права, просить скасувати ухвалу апеляційного суду від 03 серпня 2017 року та направити справу для продовження розгляду до апеляційного суду.

Також у червні 2018 року представник ОСОБА_12 - ОСОБА_13 подав касаційну скаргу до Верховного Суду, у якій, посилаючись на порушення судом норм процесуального права, просить скасувати ухвалу апеляційного суду від 08 травня 2018 року та передати справу на новий розгляд до апеляційного суду.

Короткий зміст вимог відзивів на касаційні скарги

У липні та серпні 2018 року до суду касаційної інстанції надійшли відзиви ОСОБА_4 - правонаступника ОСОБА_5 - на касаційні скарги ОСОБА_12 та Одеської міської ради, у яких остання просить залишити касаційні скарги без задоволення, а ухвали апеляційного суду від 03 серпня 2017 року та від 08 травня 2018 року - без змін.

Надходження касаційної скарги до суду касаційної інстанції

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 28 вересня 2017 року відкрито касаційне провадження в указаній справі за касаційною скаргою Одеської міської ради і витребувано справу № 2-4155/07 з Малиновського районного суду м. Одеси.

Ухвалою Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 02 липня 2018 року відкрито касаційне провадження за касаційною скаргою ОСОБА_12, поданою представником ОСОБА_13

Статтею 388 ЦПК України передбачено, що судом касаційної інстанції у цивільних справах є Верховний Суд.

Справа надійшла до Верховного Суду.

Аргументи учасників справи

Доводи осіб, які подали касаційну скаргу

Касаційна скарга Одеської міської ради мотивована тим, що відмовляючи у відкритті апеляційного провадження через сплив річного строку. Передбаченого частиною третьою статті 297 ЦПК України, апеляційний суд не врахував, що апеляційну скаргу подано Одеською міською радою не з метою представництва інтересів інших осіб (частина перша статті 45 ЦПК України), а як юридичною особою, яка вважає, що фактично не була залучена до участі у справі та яка представляє територіальну громаду м. Одеси і ухваленим рішенням вирішено питання про її права та обов'язки.

Касаційна скарга ОСОБА_12 мотивована тим, що апеляційним судом не враховано, що через прийняття оскаржуваного рішення суду першої інстанції, на підставі якого земельна ділянка протиправно вибула з комунальної власності, порушено його право, визначене статтями 118, 121 ЗК України на отримання у власність земельної ділянки для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд, внаслідок чого існування оскаржуваного рішення беззаперечно завдає йому шкоди, що виражається у несприятливих для нього наслідках, що вбачається в порушенні його майнового права, яке можна визначити як «право очікування» отримання відповідної земельної ділянки у власність.

Доводи особи, яка подала відзиви на касаційні скарги

Відзиви на касаційні скарги мотивовано тим, що апеляційним судом при постановлені оскаржуваних ухвал не порушено норми процесуального права, а тому відсутні підстави для їх скасування.

Фактичні обставини справи, встановлені судами

Судом установлено, що рішення Малиновського районного суду м. Одеси, яким було задоволено позов ОСОБА_5, було ухвалено 10 квітня 2007 року.

20 липня 2017 року Одеська міська рада подала апеляційну скаргу на вищевказане рішення суду.

Також 08 вересня 2017 року на вказане рішення суду була подана апеляційна скарга ОСОБА_12, який участі у справі не приймав, але вважав, що оскаржуваним рішенням суду першої інстанції були порушені його права.

В ході розгляду справи апеляційним судом було з'ясовано, що позивачка ОСОБА_5 померла ІНФОРМАЦІЯ_2. Зі Свідоцтва про право на спадщину за заповітом вбачається, що спадкоємцем померлої є її донька, ОСОБА_4, яка ухвалою апеляційного суду Одеської області від 08 травня 2018 року була залучена до участі у справі в якості правонаступника ОСОБА_5

Згідно договору дарування від 23 грудня 2012 року, ОСОБА_4 подарувала спірну земельну ділянку ОСОБА_14

Мотивувальна частина

Позиція Верховного Суду

Частиною третьою статті 401 ЦПК України передбачено, що суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судових рішень.

Касаційні скарги не підлягають задоволенню з таких підстав.

Мотиви, з яких виходить Верховний Суд, та застосовані норми права

Згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Частинами першою, другою статті 400 ЦПК України передбачено, що під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Суд касаційної інстанції перевіряє законність судових рішень лише в межах позовних вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Згідно з частиною першою статті 402 ЦПК України у суді касаційної інстанції скарга розглядається за правилами розгляду справи судом першої інстанції в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи з урахуванням статті 400 цього Кодексу.

Згідно з частиною першою статті 292 ЦПК України 2004 року сторони та інші особи, які беруть участь у справі, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їх права та обов'язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково.

Відповідно до абзацу 3 частини третьої статті 297 ЦПК України 2004 року незалежно від поважності причин пропуску строку апеляційного оскарження апеляційний суд відмовляє у відкритті апеляційного провадження у разі, якщо апеляційна скарга прокурора, органу державної влади чи органу місцевого самоврядування подана після спливу одного року з моменту оголошення оскаржуваного судового рішення.

Згідно зі статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановлений законом.

Як вбачається з матеріалів справи, 20 липня 2017 року Одеською міською радою подано апеляційну скаргу на рішення Малиновського районного суду м. Одеси від 10 квітня 2007 року, тобто майже через 10 років.

В пункті 70 Рішення Європейського Суду з Прав Людини від 20 жовтня 2011 року в справі «Рисовський проти України» (заява № 29979/04), яке набуло статусу остаточного 20 січня 2012 року, Суд підкреслює особливу важливість принципу «належного урядування». Він передбачає, що у разі, коли йдеться про питання загального інтересу, зокрема, якщо справа впливає на такі основоположні права людини, як майнові права, державні органи повинні діяти вчасно та в належний і якомога послідовніший спосіб.

Положення частини третьої статті 297 ЦПК України 2004 року щодо обмеження органів державної влади та місцевого самоврядування в оскарженні судових рішень річним строком з моменту їх проголошення сприяють тому, що державні органи, які не впроваджують або не дотримуються своїх власних процедур, не повинні мати можливість отримувати вигоду від своїх протиправних дій або уникати своєчасного виконання своїх обов'язків.

Ураховуючи те, що річний строк, визначений частиною третьою статті 297 ЦПК України 2004 року, для органу місцевого самоврядування є присічним, а тому він поновленню не підлягає.

Міська рада скористалася своїм правом на апеляційне оскарження після спливу одного року з моменту проголошення рішення місцевим судом.

За таких обставин колегія суддів суду касаційної інстанції погоджується з висновком апеляційного суду про відмову у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою Одеської міської ради, оскільки за положеннями вказаної норми органи державної влади або місцевого самоврядування позбавлені права апеляційного оскарження судового рішення зі спливом річного строку з моменту його проголошення і в цьому випадку апеляційний суд без урахування поважності причин пропуску строку зобов'язаний відмовити у відкритті провадження у справі.

Такий висновок відповідає правовій позиції, викладеній у постанові Верховного Суду України від 22 лютого 2017 року у справі № 6-2054цс16.

Крім того, закриваючи провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_12 апеляційний суд дійшов обґрунтованого висновку, що оскаржуваним рішенням не були вирішені питання про його права, свободи, інтереси та (або) обов'язки.

Відповідно до пункту 3 частини першої статті 362 ЦПК України, суд апеляційної інстанції закриває апеляційне провадження, якщо після відкриття апеляційного провадження за апеляційною скаргою, поданою особою з підстав вирішення судом питання про її права, свободи, інтереси та (або) обов'язки, встановлено, що судовим рішенням питання про права, свободи, інтереси та (або) обов'язки такої особи не вирішувалося.

Доводи касаційної скарги ОСОБА_12 щодо порушення його майнового права, яке можна визначити як «право очікування» отримання відповідної земельної ділянки у власність є безпідставними та не свідчать про наявність у нього права для апеляційного оскарження ухваленого у цій справі судового рішення.

Доводи касаційних скарг не спростовують висновків суду апеляційної інстанцій, обґрунтовано викладених у мотивувальних частинах судових рішень, та зводяться до переоцінки доказів та незгоди заявників з висновками суду щодо їх оцінки.

Європейський суд з прав людини вказав, що пункт перший статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов'язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов'язку можуть бути різними залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суді, та відмінності, які існують у держава-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов'язок щодо надання обґрунтування , що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки з огляду на конкретні обставини справи (Проніна проти України, № 63566/00 § 23, ЄСПЛ від 18 липня 2006 року. Оскаржувані судові рішення відповідають критерію обґрунтованості судового рішення.

Частиною третьою статті 401 ЦПК України передбачено, що суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судових рішень.

Враховуючи наведене, колегія суддів вважає за необхідне касаційні скарги залишити без задоволення, а ухвалиапеляційного суду від 03 серпня 2017 року та від 08 травня 2018 року - без змін.

Щодо судових витрат

Відповідно до підпункту «в» пункту 4 частини першої статті 416 ЦПК України суд касаційної інстанції повинен вирішити питання про розподіл судових витрат, понесених у зв'язку з переглядом справи у суді касаційної інстанції.

Оскільки касаційні скарги залишено без задоволення, підстав для нового розподілу судових витрат, понесених у зв'язку з розглядом справи у суді першої та апеляційної інстанції, а також розподілу судових витрат, понесених у зв'язку з переглядом справи у суді касаційної інстанції, немає.

Керуючись статтями 400, 401, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду,

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу Одеської міської ради та касаційну скаргу ОСОБА_12, подану представником ОСОБА_13, залишити без задоволення.

Ухвалу апеляційного суду Одеської області від 03 серпня 2017 року та ухвалу апеляційного суду Одеської області від 08 травня 2018 року залишити без змін.

Постанова суду касаційної інстанції є остаточною і оскарженню не підлягає.

ГоловуючийМ. Є. Червинська
Судді:В. М. Коротун
В. П. Курило