Ухвала

03 жовтня 2019 року

м. Київ

справа № 235/699/19

провадження № 61-17279ск19

Верховний Суд у складі судді Касаційного цивільного суду Гулейкова І. Ю., вирішуючи питання про відкриття касаційного провадження за касаційною скаргою Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Донецькій області на рішення Красноармійського міськрайонного суду Донецької області від 27 травня 2019 року та постанову Донецького апеляційного суду від 14 серпня 2019 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Донецькій області про стягнення страхових виплат на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом,

ВСТАНОВИВ:

У лютому 2019 року ОСОБА_1 звернувся з позовом до Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Донецькій області про стягнення страхових виплат у розмірі 35 789,06 грн на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом.

Позов обґрунтовано тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 в місті Макіївка Донецької області помер його батько ОСОБА_2 09 вересня 2016 року позивач отримав у П`ятій донецькій державній нотаріальній конторі в місті Покровську свідоцтво про право на спадщину за законом після смерті батька, яка складається, зокрема, зі страхових виплат в сумі 35 789,06 грн. Із вказаним свідоцтвом позивач звернувся до Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Донецькій області в особі Покровського відділення, який листом від 15 серпня 2018 року № 3-11/1700-М відмовив йому у виплаті зазначеної суми, оскільки за повідомленням Управління соціального захисту населення Покровської районної державної адміністрації надана позивачем довідка переселенця від 08 липня 2016 року № скасована рішенням комісії Управління соціального захисту населення, а постановами Кабінету Міністрів України від 05 листопада 2014 року № 637 «Про здійснення соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам» та від 08 червня 2016 року № 365 «Деякі питання здійснення соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам» не передбачено здійснення страхових виплат потерпілим (особам, які мають право на виплати), які не перемістилися на територію, де органи державної влади здійснюють свої повноваження.

27 травня 2019 року рішенням Красноармійського міськрайонного суду Донецької області позовні вимоги ОСОБА_1 задоволено. Стягнуто з Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Донецькій області на користь ОСОБА_1 суми страхових виплат у розмірі 35 789,06 грн, які належать йому на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом від 09 вересня 2016 року. Вирішено питання щодо судових витрат.

Постановою Донецького апеляційного суду від 14 серпня 2019 року апеляційну скаргу Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Донецькій області залишено без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.

Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Донецькій області у вересні 2019 року засобами поштового зв`язку звернулося до Верховного Суду з касаційною скаргою на рішення Красноармійського міськрайонного суду Донецької області від 27 травня 2019 року та постанову Донецького апеляційного суду від 14 серпня 2019 року у вищевказаній справі. У скарзі заявник просить, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, зазначені рішення скасувати та ухвалити нове рішення, яким відмовити в задоволенні позову.

Верховний Суд дійшов висновку, що відсутні підстави для відкриття касаційного провадження з огляду на таке.

Відповідно до пункту 2 частини третьої статті 389 ЦПК України, не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у малозначних справах, крім випадків, якщо: касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики; особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи; справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу; суд першої інстанції відніс справу до категорії малозначних помилково.

Згідно з пунктом 1 частини шостої статті 19 ЦПК України, для цілей цього Кодексу малозначними справами є справи, у яких ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Предметом позову у цій справі є стягнення страхових виплат у розмірі 35 789,06 грн, що є меншим, ніж сто розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (192 100,00 грн), а тому у розумінні ЦПКУкраїни справа є малозначною.

Разом цим, обґрунтовуючи підставу для відкриття касаційного провадження, передбачену підпунктом "а" пункту 2 частини 3 статті 389 ЦПК України, заявник у касаційній скарзі посилається на те, що справа № 235/699/19 стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики у справах за позовами про стягнення страхових виплат на підставі свідоцтва про право на спадщину.

Проте, заявник не навів прикладів протилежної судової практики та не роз`яснив у чому полягає фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики.

Крім того, Великою Палатою Верховного Суду було висловлено свою позицію з зазначеного питання у постанові від 20 вересня 2018 року у справі № 243/3505/16-ц.

Посилання заявника на те, що справа становить значний суспільний інтерес з огляду на те, що спір виник між суб`єктом владних повноважень у процесі виконання ним публічно-владних управлінських функцій та фізичною особою, не є достатньою підставою для відкриття касаційного оскарження.

Зазначення судом апеляційної інстанції у постанові про можливість її оскарження до суду касаційної інстанції не змінює характер та предмет позову у даній справі, та не спростовує наявність у Верховного Суду повноважень на визнання справи малозначною, оскільки частина шоста статті 19 ЦПК України розміщена у загальних положеннях цього Кодексу, то вона поширюються й на касаційне провадження.

Відповідно до вимог пункту 1 частини другої статті 394 ЦПК України, суддя-доповідач відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.

Правила, запроваджені законодавцем щодо обмеження права на касаційне оскарження, відповідають Конституції України, відповідно до статті 129 якої основними засадами судочинства є, серед інших, забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.

З урахуванням наведеного, оскільки заявник подав касаційну скаргу на судові рішення у малозначній справі, що не підлягають касаційному оскарженню, а обставини, передбачені пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України, не підтвердились, то відсутні підстави для відкриття касаційного провадження у справі.

Керуючись статтями 19, 389, 394 ЦПК України,

УХВАЛИВ:

У відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Донецькій області на рішення Красноармійського міськрайонного суду Донецької області від 27 травня 2019 року та постанову Донецького апеляційного суду від 14 серпня 2019 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Донецькій області про стягнення страхових виплат на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом відмовити.

Копію ухвали та додані до скарги матеріали направити особі, яка подала касаційну скаргу.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя І. Ю. Гулейков