Ухвала

13 березня 2019 року

м. Київ

справа № 682/2493/16-ц

провадження № 61-48605св18

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду: Курило В. П. (суддя-доповідач), Коротуна В. М., Червинської М. Є.,

розглянув у попередньому судовому засіданні у порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи заяви ОСОБА_4 про забезпечення позову у справі за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_5 про встановлення факту проживання однією сім'єю без реєстрації шлюбу, визнання майна об'єктом права спільної сумісної власності, визнання права власності на 1/2 частину нерухомого майна, усунення перешкод у користуванні квартирою шляхом вселення, за касаційною скаргою ОСОБА_4 на постанову Хмельницького апеляційного суду від 06 листопада 2018 року,

ВСТАНОВИВ:

10 грудня 2018 року ОСОБА_4 звернулася до Верховного Суду із касаційною скаргою на постанову Хмельницького апеляційного суду від

06 листопада 2018 року.

Ухвалою Верховного Суду від 21 січня 2019 року відкрито касаційне провадження та витребувано зазначену цивільну справу з суду першої інстанції. Зупинено дію та виконання постанови Хмельницького апеляційного суду від 06 листопада 2018 року до закінчення касаційного провадження.

30 січня 2019 року матеріали справи № 682/2493/16-ц надійшли до Верховного Суду.

У березні 2019 року ОСОБА_4 надіслано на поштову адресу Верховного Суду та на електронну адресу Верховного Суду із застосуванням електронного цифрового підпису заяви, в яких ОСОБА_4 просить вжити заходи забезпечення позову у справі № 682/2493/16-ц шляхом накладення арешту на квартиру АДРЕСА_1, яка належить ОСОБА_5, та заборонити ОСОБА_5 вчиняти будь-які дії, направлені на відчуження даної квартири.

Відповідно до частини другої статті 149 ЦПК України забезпечення позову допускається як до пред'явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Суд касаційної інстанції при розгляді касаційних скарг діє в порядку та межах, визначених цивільним процесуальним законодавством України, його повноваження обмежені правилами Глави 2 Розділу V Цивільного процесуального кодексу України «Касаційне провадження».

Європейський суд з прав людини вказує, що термін «встановленим законом» у статті 6 Конвенції спрямований на гарантування того, «що судова гілка влади у демократичному суспільстві не залежить від органів виконавчої влади, але керується законом, що приймається парламентом». У країнах з кодифікованим правом організація судової системи також не може бути віддана на розсуд судових органів, хоча це не означає, що суди не мають певної свободи для тлумачення відповідного національного законодавства. Фраза «встановленого законом» поширюється не лише на правову основу самого існування «суду», але й дотримання таким судом певних норм, які регулюють його діяльність (SOKURENKO AND STRYGUN v. UKRAINE, № 29458/04 та № 29465/04, § 23, 24, ЄСПЛ, від 20 липня 2006 року).

Відповідно до частини першої статті 402 ЦПК України у суді касаційної інстанції скарга розглядається за правилами розгляду справи судом першої інстанції в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи з урахуванням статті 400 цього Кодексу.

За правилами статті 400 цього Кодексу під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Вирішення питання про забезпечення позову правилами зазначеної Глави ЦПК України не передбачене та до компетенції Верховного Суду не відноситься.

Отже, відповідно до визначених процесуальним законом повноважень та функцій Верховний Суд здійснює перевірку рішень судів першої та апеляційної інстанцій, що виключає можливість вирішення процесуального питання забезпечення позову на цій стадії розгляду справи за поданим клопотанням позивача у справі.

Тому в задоволенні заяв ОСОБА_4 про забезпечення позову необхідно відмовити.

Керуючись статтями 260, 401, 400 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду,

УХВАЛИВ:

У задоволенні заяв ОСОБА_4 про забезпечення позову відмовити.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

Судді: В. П. Курило

В. М. Коротун

М. Є. Червинська