Справа № 565/2000/18
Провадження № 2-з/565/2/19
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

07 жовтня 2019 року м.Вараш

Кузнецовський міський суд Рівненської області в особі:

головуючого - судді Горегляд О.І.,

з участю:

- секретаря судового засідання - Алексейчик А.О.,

- позивачки за первісним позовом і відповідачки за зустрічним позовом - ОСОБА_1 ,

- відповідача за первісним позовом і позивача за зустрічним позовом - ОСОБА_2 ,

- представника відповідача за первісним позовом і позивача за зустрічним позовом - адвоката Полюхович О.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань письмову заяву ОСОБА_2 про забезпечення його зустрічного позову, заявленого до ОСОБА_1 про поділ спільного сумісного майна подружжя, -

В С Т А Н О В И В:

У провадженні Кузнецовського міського суду Рівненської області перебуває цивільна справа за первісним позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу та поділ спільного сумісного майна подружжя та за зустрічним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про поділ спільного сумісного майна подружжя.

Ухвалою судді Кузнецовського міського суду Рівненської області Ковтуновича М.І. від 28 січня 2019 року припинено врегулювання спору за участю судді в цій цивільній справі, поновлено провадження у ній та передано справу на розгляд іншому судді, визначеному в порядку, встановленому ст.33 ЦПК України.

У результаті повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями дану цивільну справу передано на розгляд судді Кузнецовського міського суду Рівненської області Горегляд О.І.

Відповідно до ч.12 ст.33 ЦПК України у разі зміни складу суду на стадії підготовчого провадження розгляд справи починається спочатку, за винятком випадків, передбачених цим Кодексом.

Відповідач за первісним позовом і позивач за зустрічним позовом ОСОБА_2 подав у суд заяву про забезпечення зустрічного позову у вказаній цивільній справі. Зокрема, ОСОБА_2 просить суд накласти арешт (заборону вчинення дій щодо відчуження майна) на: об`єкт незавершенного будівництва садовий будинок з господарськими будівлями та спорудами (сарай та погреб), що в розумінні ст.331 ЦК України є сукупністю будівельних матеріалів та обладнання, оскільки не введений в експлуатацію та не зареєстрований, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 ; три земельні ділянки, що знаходяться за адресою: АДРЕСА_1 , на частині яких розташований садовий будинок з господарськими будівлями та спорудами: площею 0,17 га для будівництва та обслуговування житлового будинку і господарських будівель, що зареєстрована на ім`я ОСОБА_1 відповідно до державного акту на право власності на землю серії НОМЕР_1 , виданого 25 грудня 2001 року на підставі рішення Старорафалівської сільської ради від 29 січня 1997 року №62; площею 0,0236 га кадастровий номер :01:001:0232, для ведення особистого селянського господарства, що зареєстрована на ім`я ОСОБА_1 відповідно до державного акту на право власності на землю серії НОМЕР_2 №326539, виданого 24 вересня 2009 року на підставі рішення Старорафалівської сільської ради від 01 грудня 2008 року №432; площею 0,0168 га кадастровий номер :01:001:0231 для ведення особистого селянського господарства, що зареєстрована на ім`я ОСОБА_1 відповідно до державного акту на право власності на землю серії НОМЕР_2 №326538, виданого 24 вересня 2009 року на підставі рішення Старорафалівської сільської ради від 01 грудня 2008 року №432; нежитлові приміщення: магазин «Сувеніри», що зареєстрований на ім`я ОСОБА_1 на підставі договору купівлі-продажу, посвідченого приватним нотаріусом Кузнецовського міського нотаріального округу Рівненської області 28 січня 2011 року за реєстровим номером 186, щодо якого проведена державна реєстрація майна за №28072953 від 11 лютого 2011 року, загальною площею 107,4 кв.м., що розташований за адресою: АДРЕСА_2 ; торгові ряди вбудованих приміщень, хімчистку, що зареєстровані на ім`я ОСОБА_1 на підставі договору купівлі-продажу, посвідченого приватним нотаріусом Кузнецовського міського нотаріального округу Рівненської області 28 січня 2011 року за реєстровим номером 186, щодо якого проведена державна реєстрація майна за №17675295 від 11 лютого 2011 року, загальною площею 21,3 кв.м., що розташовані за адресою: АДРЕСА_3 5. Згідно з доводами ОСОБА_2 , зазначене майно було набуто ним із ОСОБА_1 у власність у період їх шлюбу та належить їм на праві спільної сумісної власності. ОСОБА_2 вказав, що земельні ділянки, хоч і були набуті на ім`я ОСОБА_1 , проте вони були поліпшені внаслідок його трудових і грошових затрат, як одного із подружжя, зокрема: зведено садовий будинок (який не введений в експлуатацію) та інші господарські споруди, покращено родючість землі, посаджено фруктовий сад тощо, що істотно збільшило вартість зазначених вище земельних ділянок. Стосовно нежитлових приміщень ОСОБА_2 зазначив, що дані нежитлові приміщення були набуті в шлюбі із ОСОБА_1 за спільні кошти подружжя. Однак правовстановлюючі документи на вищевказане майно записані на ім`я дружини ОСОБА_1 Необхідність накладення арешту на вищезазначене майно ОСОБА_2 обгрунтовує ризиком відчуження спірного майна ОСОБА_1 , а відтак загрозою невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення зустрічного позову про поділ спільного сумісного майна подружжя.

07 жовтня 2019 року позивачка за первісним позовом і відповідачка за зустрічним позовом ОСОБА_1 подала в суд заперечення на заяву ОСОБА_2 про забезпечення позову. Згідно з доводами ОСОБА_1 заява ОСОБА_2 про забезпечення позову є необґрунтованою і підстави для її задоволення і накладення арешту на майно відсутні. Так, ОСОБА_1 вказала, що спірне майно не відноситься до спільної сумісної власності подружжя, а відтак не підлягає поділу між сторонами. ОСОБА_1 зазначила, що три земельні ділянки: площею 0,17 га для будівництва і обслуговування житлового будинку та господарських будівель, площею 0,0236 га і 0,0168 га для ведення особистого селянського господарства, які розташовані за адресою: АДРЕСА_1 , належать їй на праві особистої приватної власності на підставі п.5 ч.1 ст.57 СК України, оскільки одержані із земель сільської ради в межах норм безоплатної приватизації, визначених ЗК України. При цьому ОСОБА_1 звернула увагу суду на наявність у ОСОБА_2 у особистій приватній власності земельної ділянки, загальною площею 0,1 га, для індивідуального садівництва за адресою: АДРЕСА_1 . Окрім того, як вказала ОСОБА_1 , згідно з договорами дарування земельних ділянок від 02 травня 2019 року вказані земельні ділянки подаровані нею дочці ОСОБА_3 . Відтак, незавершений будівництвом садовий будинок, що знаходиться на даних земельних ділянках, який не введено в експлуатацію і на який не зареєстровано право власності також перейшов у володіння спільної із ОСОБА_2 доньки ОСОБА_3 . З приводу спірних нежитлових приміщень, а саме: магазину «Сувеніри», торгових рядів вбудованих приміщень, хімчистки, які знаходяться за адресою: АДРЕСА_3 , ОСОБА_1 вказала, що дані приміщення є її особистою приватною власністю відповідно до п.3 ч.1 ст.57 СК України, ст.52 ЦК України як майно, придбане нею у 2011 році як фізичною особою-підприємцем за особисті кошти, отримані від підприємницької діяльності з торгівлі промисловими товарами, якою вона займається з 1996 року. Згідно з твердженнями ОСОБА_1 грошові кошти в сумі 192549 (сто дев`яносто дві тисячі п`ятсот сорок дев`ять) грн. за придбані нежитлові приміщення було сплачено із рахунку ФОП ОСОБА_1 , вказані нежитлові приміщення були придбані нею виключно для здійснення підприємницької діяльності, у якій ОСОБА_2 жодним чином не брав і не бере участі. Окрім того, ОСОБА_1 зазначила про те, що подана і підписана ОСОБА_2 щорічна декларація про доходи за 2018 рік містить відомості про те, що три земельні ділянки у с.Стара Рафалівка Володимирецького району Рівненської області і торгові ряди вбудованих приміщень, хімчистка, офіс у м.Вараш Рівненської області належать на праві власності ОСОБА_1 частка власності 100%, та не містить даних щодо наявності незавершеного будівництва. Таким чином, ОСОБА_1 вважає, що жодних підстав для застосування заходів забезпечення зустрічного позову в даному випадку немає, оскільки спірне майно не є спільною сумісною власністю подружжя.

Суд здійснив розгляд вказаної заяви ОСОБА_2 про забезпечення позову у судовому засіданні з викликом сторін і їх представників відповідно до ч.ч.3. 4 ст.153 ЦПК України з метою з`ясування наявності додаткових доказів, що підтверджують необхідність забезпечення позову, та для з`ясування питань, пов`язаних із зустрічним забезпеченням.

Відповідач за первісним позовом і позивач за зустрічним позовом ОСОБА_2 в судовому засіданні повністю підтримав вимоги своєї заяви про забезпечення зустрічного позову. Згідно з поясненнями ОСОБА_2 три земельні ділянки, які розташовані за адресою: АДРЕСА_1 та нежитлові приміщення (магазин «Сувеніри», торгові ряди вбудованих приміщень і хімчистка, які розташовані за адресою: АДРЕСА_3 ) зареєстровані на ОСОБА_1 , проте були набуті подружжям під час шлюбу і є спільним сумісним майном подружжя. Так, ОСОБА_2 пояснив, що рішення про зайняття ОСОБА_1 підприємницькою діяльністю було прийнято ними спільно, кошти він приносив в сім`ю готівкою, контролював хід виконання ремонтних робіт працівниками Комунального підприємства «Кузнецовське міське комунальне підприємство», особисто купував будівельні матеріали та обладнання за готівку і його батьки надали будівельні матеріали на будівництво садового будинку, особисто здійснював поліпшення зазначених трьох земельних ділянок, які приватизувала ОСОБА_1 , шляхом будівництва садового будинку і господарських будівель та споруд, вчинення загородження земельних ділянок, завезення землі, що покращило рел`єф і родючість грунту, насадження фруктових дерев та проведення водопроводу для їх поливу. Детального обсягу вчинених поліпшень спірного майна та їх вартості цих поліпшень ОСОБА_2 суду не назвав. ОСОБА_2 вказав про те, що дані нежитлові приміщення були набуті в шлюбі за спільні кошти подружжя, що підтверджується копією його нотаріально посвідченої згоди від 27 січня 2011 року, вчиненої ним у присутності ОСОБА_1 ОСОБА_2 висловив побоювання з приводу вчинення відчуження спірного майна ОСОБА_1 з огляду на те, що торговий павільйон № НОМЕР_3 вона подарувала їхній спільній дочці ОСОБА_4 , а три земельні ділянки вона подарувала їхній спільній дочці ОСОБА_3 . При цьому ОСОБА_2 зазначив про відсутність у нього документів на вказане майно та на вчинення поліпшень, а також про відсутність у нього фінансової можливості реалізації зустрічного забезпечення позову.

Представник відповідача за первісним позовом і позивача за зустрічним позовом адвокат Полюхович О.І. в судовому засіданні підтримала заяву ОСОБА_2 про забезпечення зустрічного позову ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про поділ спільного сумісного майна подружжя, зазначивши про наявність ризику відчуження ОСОБА_1 спірного майна. Представник ОСОБА_2 пояснила, що, враховуючи поведінку ОСОБА_1 щодо вчинення нею дарування торгового павільйону № НОМЕР_3 і земельних ділянок спільним дітям сторін, нею можуть бути вчиненні будь-які дії із іншим майном, яке є предметом спору, в тому числі щодо його знищення чи пошкодження. Із пояснень представника ОСОБА_2 слідує, що вартість поліпшень спірного нерухомого майна, вчинених ОСОБА_2 коштами і працею, на теперішній час не визначена і таких даних вони повідомити суду не можуть. Вартість здійсненого будівництва оцінюють разом із земельними суміжними ділянками, на яких виконане це будівництво, як невіддільне від них. Згідно з доводами представника ОСОБА_2 забезпечення зустрічного позову в даному випадку є необхідною мірою для забезпечення виконання можливого рішення суду в разі задоволення зустрічного позову, адже невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду, ефективний захист і поновлення порушених прав ОСОБА_2 , за захистом яких він звернувся до суду.

Позивачка за первісним позовом і відповідачка за зустрічним позовом ОСОБА_1 в судовому засіданні заперечила проти задоволення заяви ОСОБА_2 про забезпечення зустрічного позову. Згідно з поясненнями ОСОБА_1 спірне майно є її особистою приватною власністю. Так, ОСОБА_1 вказала, що три земельні ділянки це фактично спадщина від її батьків, які вона оформила на своє ім`я шляхом приватизації та реєстрації права особистої приватної власності, що підтверджується державними актами на право приватної власності на землю, які вона пред`явила під час подання первісного позову до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу і поділ спільного сумісного майна подружжя. ОСОБА_1 вказала, що вирішила зробити весільний подарунок для їх спільної доньки ОСОБА_3 , яка заручена, і подарувала їй дані земельні ділянки. Стосовно спірних нежитлових приміщень ОСОБА_1 зазначила про те, що вона придбала їх за власні особисті кошти, зароблені нею під час здійснення підприємницької діяльності, якою вона займається із 1996 року. При цьому ОСОБА_1 пояснила, що частину зароблених коштів вона віддавала в сім`ю, а решту вкладала у розвиток і розширення бізнесу. Як стверджує ОСОБА_1 , жодної участі, чи вкладень у її підприємницьку діяльність ОСОБА_2 не здійснював та сам підтвердив у щорічних деклараціях за 2016 рік, за 2017 рік і за 2018 рік належність їй вказаного нерухомого майна на праві особистої приватної власності. Разом з тим ОСОБА_1 також підтвердила факт дарування нею торгівельного павільйону № НОМЕР_3 спільній із ОСОБА_2 дочці ОСОБА_4 та визнала факт здійснення ОСОБА_2 вкладень у будівництво садового будинку з господарськими будівлями та спорудами, вартість яких не вважає істотною. З огляду на наведене, ОСОБА_1 вважає безпідставними вимоги заяви ОСОБА_2 про забезпечення зустрічного позову.

Представник позивачки за первісним позовом і відповідачки за зустрічним позовом адвокат Ярема С.В. за викликом суду не з`явилася, будь-яких заяв чи клопотань в суд не подала.

Заслухавши доводи сторін і представника відповідача за первісним позовом і позивача за зустрічним позовом, дослідивши письмові докази, суд прийшов до висновку про наявність підстав для часткового задоволення заяви ОСОБА_2 про забезпечення його зустрічного позову.

Суд встановив, що предметом спору за зустрічним позовом ОСОБА_2 , заявленим до ОСОБА_1 , є поділ спільного сумісного майна подружжя, в тому числі об`єкту незавершеного будівництва садового будинку з господарськими будівлями та спорудами (сараю, погребу та басейну), що є сукупністю будівельних матеріалів та обладнання, який розташований за адресою: АДРЕСА_1 , та нежитлових приміщень: магазину «Сувеніри», загальною площею 107,4 кв.м., який розташований за адресою: АДРЕСА_2 торгових АДРЕСА_4 вбудованих приміщень, хімчистки загальною площею 21,3 кв.м., які розташовані за адресою: АДРЕСА_5 .

У судовому засіданні ОСОБА_1 визнала, що вказаний садовий будинок із господарськими будівлями та спорудами (сараєм, погребом і басейном), що фактично є сукупністю будівельних матеріалів та обладнання, який розташований за адресою: АДРЕСА_1 , будувався в період шлюбу із ОСОБА_2 спільно обома подружжям і їх дітьми та на теперішній час перебуває на земельних ділянках, які подаровані нею для ОСОБА_3 .

У судовому засіданні 07 жовтня 2019 року ОСОБА_2 надано суду нотаріально посвідчену 07 грудня 2018 року копію згоди ОСОБА_2 , нотаріально посвідченої 27 січня 2011 року на придбання його дружиною ОСОБА_1 за ціну та умовах на її розсуд за кошти, що є спільною власністю подружжя магазину «Сувеніри», загальною площею 107,4 кв.м., який розташований за адресою: АДРЕСА_3 , АДРЕСА_6 ; торгових рядів вбудованих приміщень, хімчистки загальною площею 21,3 кв.м., які розташовані за адресою: АДРЕСА_5 , що стануть їх спільною сумісною власністю.

За таких обставин, незважаючи на заперечення ОСОБА_1 факту належності їй і ОСОБА_2 на праві спільної сумісної власності об`єкту незавершеного будівництва садового будинку з господарськими будівлями та спорудами (сараю, погребу та басейну), що є сукупністю будівельних матеріалів та обладнання, який розташований за адресою: АДРЕСА_1 , та нежитлових приміщень: магазину «Сувеніри», загальною площею 107,4 кв.м., який розташований за адресою: АДРЕСА_2 торгових АДРЕСА_4 вбудованих приміщень, хімчистки загальною площею 21,3 кв.м., які розташовані за адресою: АДРЕСА_5 , з мотивів недекларування цих об`єктів ОСОБА_2 за 2016 рік, за 2017 рік і за 2018 рік, на вказане майно необхідно накласти арешт, оскільки це майно є реально спірним з огляду на обставини, визнані ОСОБА_1 в судовому засіданні, та надані сторонами суду докази, які є протилежно суперечливими і підлягають подальшій оцінці судом при розгляді даної цивільної справи по суті. В цій частині між сторонами виник спір та існує реальна загроза утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення зустрічного позову щодо поділу нежитлових приміщень, які на теперішній час перебувають у володінні і користуванні ОСОБА_1 і стосовно яких ОСОБА_2 згідно із поданим ним зустрічним позовом претендує на грошову компенсацію 1/2 (одної другої) частини їх вартості, і також існує реальна загроза невиконання можливого рішення суду про задоволення зустрічного позову щодо поділу об`єкту незавершеного будівництва, що є сукупністю будівельних матеріалів та обладнання, який на теперішній час розташований на земельних ділянках, що належать на праві приватної власності дочці сторін ОСОБА_3 , на 1/2 (одну другу) частку якого претендує ОСОБА_2 відповідно до його зустрічного позову.

У державному акті на право приватної власності на землю серії НОМЕР_4 №002722, виданому Старорафалівською сільською радою Володимирецького району Рівненської області 25 грудня 2001 року на підставі рішення Старорафалівської сільської ради від 29 січня 1997 року №62, зазначено, що земельна ділянка, площею 0,17 га, розташована на території с.Стара Рафалівка Старорафалівської сільської ради, передана для будівництва та обслуговування житлового будинку і господарських будівель та належить ОСОБА_1 на праві приватної власності.

Згідно з державним актом на право приватної власності на земельну ділянку серії ЯЗ №326539, виданим Старорафалівською сільською радою Володимирецького району Рівненської області 24 вересня 2009 року на підставі рішення Старорафалівської сільської ради №432 від 01 грудня 2008 року, земельна ділянка, площею 0,0236 га, розташована за адресою: АДРЕСА_1 , призначена для ведення особистого селянського господарства, належить на праві приватної власності ОСОБА_1 .

У державному акті на право приватної власності на земельну ділянку серії ЯЗ №326538, виданому Старорафалівською сільською радою Володимирецького району Рівненської області 24 вересня 2009 року на підставі рішення Старорафалівської сільської ради №432 від 01 грудня 2008 року, вказано, що земельна ділянка, площею 0,0168 га, розташована за адресою: АДРЕСА_1 , призначена для ведення особистого селянського господарства, належить ОСОБА_1 на праві приватної власності.

Доказів, які б спростовували обставини, викладені в цих державних актах на право приватної власності на земельну ділянку, ОСОБА_2 не надав суду ні при пред`явленні зустрічного позову, ні при подачі заяви про забезпечення зустрічного позову, ні на час розгляду цієї заяви.

Натомість, ОСОБА_1 не приховувала наявність вказаних земельних ділянок, а навпаки вказала про них у своїй первісній позовній заяві, пред`явленій до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу і поділ спільного сумісного майна подружжя, зазначивши про їх належність на праві особистої приватної власності відповідно до п.п.4, 5 ч.1 ст.57 СК України.

Вищевказані земельні ділянки ОСОБА_1 подарувала спільній із ОСОБА_2 дочці ОСОБА_3 , про що сама зазначила суду та надала копії відповідних договорів дарування від 02 травня 2019 року.

Наведені обставини, які викрила суду особисто ОСОБА_1 , спростовують доводи ОСОБА_2 та його представника про вчинення таких дій ОСОБА_1 з наміром утруднити чи зробити неможливим подальше виконання рішення суду в разі задоволення зустрічного позову ОСОБА_2 .

Отже, вимоги заяви ОСОБА_2 про забезпечення зустрічного позову в частині накладення арешту на вказані земельні ділянки є недоведеними, тому задоволенню не підлягають.

Згідно з ч.ч.1-2 ст.149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.150 ЦПК України позов забезпечується: накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб.

Частинами 5-7, 10, 11 ст.153 ЦПК України визначено, що залежно від обставин справи суд може забезпечити позов повністю або частково.Про забезпечення позову або про відмову у забезпеченні позову суд постановляє ухвалу. В ухвалі про забезпечення позову суд зазначає вид забезпечення позову і підстави його обрання та вирішує питання зустрічного забезпечення. Суд може також зазначити порядок виконання ухвали про забезпечення позову. Ухвалу про забезпечення позову або про відмову у забезпеченні позову може бути оскаржено. Оскарження ухвали про забезпечення позову не зупиняє її виконання, а також не перешкоджає подальшому розгляду справи. Оскарження ухвали про скасування забезпечення позову або про заміну одного виду забезпечення іншим зупиняє виконання цієї ухвали.

З наведених підстав, враховуючи доводи сторін, суд прийшов до висновку, що заяву ОСОБА_2 про забезпечення зустрічного позову слід задоволити в частині накладення арешту на об`єкт незавершеного будівництва садовий будинок з господарськими будівлями та спорудами (сарай, погреб та басейн), що є сукупністю будівельних матеріалів та обладнання, який розташований за адресою: АДРЕСА_1 , та на нежитлові приміщення: магазин «Сувеніри», загальною площею 107,4 кв.м., який розташований за адресою: АДРЕСА_3 , АДРЕСА_6 , торгові ряди вбудованих приміщень, хімчистку загальною площею 21,3 кв.м., які розташовані за адресою: АДРЕСА_3 НОМЕР_5 , а в решті вимог ОСОБА_2 про забезпечення зустрічного позову слід відмовити у зв`язку з їх недоведеністю.

Висновок суду про необхідність часткового забезпечення зустрічного позову ОСОБА_2 у даному випадку ґрунтується на вимогах щодо розумності, обґрунтованості і адекватності здійснення забезпечення позову, забезпечення збалансованості інтересів обох сторін, а також запобігання порушенню прав та охоронюваних законом інтересів осіб, які не є учасниками даного судового процесу, та недопущення обмеження можливості ОСОБА_1 володіти і користуватися майном для здійснення підприємницької діяльності.

Враховуючи викладене, керуючись ч.ч.1-2 ст.149, п.1 ч.1 ст.150, п.п.5-7, 10, 11 ст.153, п.1 ч.1, ч.2 ст.258, ч.1 ст.260, ч.1 ст.261, п.3 ч.1 ст.353 ч.1 ст.354, ст.355 ЦПК України, суд, -

У Х В А Л И В:

Заяву ОСОБА_2 про забезпечення його зустрічного позову, заявленого до ОСОБА_1 про поділ спільного сумісного майна подружжя задоволити частково.

Накласти арешт на об`єкт незавершеного будівництва садовий будинок з господарськими будівлями та спорудами (сарай, погреб та басейн), що є сукупністю будівельних матеріалів та обладнання, який розташований за адресою: АДРЕСА_1 , на нежитлові приміщення: магазин «Сувеніри», загальною площею 107,4 кв.м., який розташований за адресою: АДРЕСА_2 вбудованих приміщень, хімчистку загальною площею 21,3 кв.м., які розташовані за адресою: АДРЕСА_5 .

У задоволенні іншої частини вимог заяви ОСОБА_2 про забезпечення його зустрічного позову, заявленого до ОСОБА_1 про поділ спільного сумісного майна подружжя, відмовити за їх безпідставністю.

Дана ухвала суду про забезпечення позову підлягає негайному виконанню з дня її постановлення незалежно від її оскарження і відкриття виконавчого провадження.

Ухвала суду може бути оскаржена в апеляційному порядку шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до Рівненського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Ухвала суду набирає законної сили негайно після її проголошення.

Суддя О.І.Горегляд