Провадження №2/760/942/19
Справа №760/532/18
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
29 травня 2019 року Солом`янський районний суд міста Києва
у складі головуючого судді Усатової І.А,
при секретарі Мелешко О.С.,
розглянувши у судовому засіданні в місті Києві цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування шкоди завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, суд -
Позивач звернувся до суду з позовом про стягнення з відповідача 85 567 гривень 50 копійок матеріальної шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди.
Свої вимоги обґрунтовує тим, що 06.07.2015 в м. Києві на вул. Наддніпрянське шосе в напрямку центру міста під мостом «Патона» сталася дорожньо-транспортна пригода між транспортним засобом Hyundai, державний номерний знак НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_1 , який є позивачем, транспортним засобом Audi, державний номерний знак НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_3 , та транспортним засобом Vokswagen, державний номерний знак НОМЕР_3 , яким керував ОСОБА_2 , який є відповідачем.
Позивач вказав, що з метою встановлення матеріального збитку завданого власнику транспортного засобу Hyundai, державний номерний знак НОМЕР_3 було проведено незалежну експертну оцінку.
Позивач зазначає, що за результатами цієї оцінки вартість матеріального збитку становить 135 067 ( сто тридцять п`ять шістдесят сім) гривень 50 копійок, відповідно до звіту з визначення вартості матеріального збитку, завданого власнику транспортного засобу №03/07/15 від 22.07.2015.
Позивач вказує на те, що під час огляду був присутній відповідач, який не заперечував щодо обсягу пошкоджень.
Цивільно-правова відповідальність водія транспортного засобу Volkswagen, державний номерний знак НОМЕР_3 була застрахована згідно полісу №АС /9122679 (ліміт відповідальності - 50 000 грн. - страхувальник ОСОБА_4 ), у зв`язку з чим 27.07.2015 позивач звернувся до ПрАТ СК «Перша» із заявою про виплату страхового відшкодування.
В позовній заяві зазначається, що у січні 2016 року ПрАТ СК «Перша» в межах ліміту відповідальності за вирахуванням франшизи у розмірі 49 500грн. було здійснено виплату страхового відшкодування.
Позивач вказує на те, що відповідач несе відповідальність за заподіяну шкоду та повинен відшкодувати нанесену позивачеві шкоду в розмірі 85 567 грн. 50 копійок. Позивач виходить з наступного: 135 067 грн.50 копійок - загальна сума матеріального збитку, згідно проведеної експертної оцінки, - 49 500 грн., страхове відшкодування = 85 567 грн. 50 копійок.
На підставі викладеного просив позов задовольнити.
Ухвалою судді Солом`янського районного суду м. Києва від 08.06.2018 у справі відкрито загальне позовне провадження.
У судове засідання позивач не з`явився, через канцелярію суду представник позивача подав заяву, в якій просить розглядати справу у його відсутність, за наявними матеріалами. Зазначив, що проти ухвалення по справі заочного рішення не заперечує.
Відповідач у судове засідання не з`явився, про час розгляду справи повідомлений належним чином у порядку, визначеному ст. 130 ЦПК України.
Згідно ч.1 ст. 280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов:
1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання;
2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин;
3) відповідач не подав відзив;
4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи.
Виходячи з цього, суд вважає за можливе провести заочний розгляд справи.
Дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступного висновку.
Встановлено, що 06.07.2015 в м.Києві на вул. Наддніпрянське шосе в сторону центру міста під мостом «Патона» сталася дорожньо-транспортна пригода між транспортним засобом Hyundai, державний номерний знак НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_1 , який є позивачем, транспортним засобом Audi, державний номерний знак НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_3 , та транспортним засобом Vokswagen, державний номерний знак НОМЕР_3 , яким керував ОСОБА_2 , який є відповідачем.
Згідно ч. 6 ст. 82 ЦПК України вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчиненні вони цією особою.
За загальними правилами, зазначеними вище, тягар цивільної відповідальності у таких випадках має нести винна у завданні шкоди особа, якою є водій автомобіля чи особа, яка на відповідній правовій підставі керувала автомобілем та з вини якої сталась ДТП.
Положення ч. 6 ст. 82 ЦПК України фактично позбавляють особу, вину якої встановлено вироком у кримінальному провадженні або постановою у справі про адміністративне правопорушення, можливості спростувати наявність такої вини.
За таких обставин, суд приходить до висновку, що дії водія ОСОБА_2 вочевидь не відповідали вимогам ПДР України, а тому він, як особа, що керувала автомобілем Volkswagen, державний номерний знак НОМЕР_3 , внаслідок чого позивач поніс значні матеріальні збитки, є єдиною винною особою дії якої призвели до ДТП.
У результаті дорожньо-транспортної пригоди автомобіль Hyundai, д.н.з. НОМЕР_1 , отримав механічні пошкодження.
Ст. 22 ЦК України встановлено, що особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування.
У відповідності зі ст. 22 ЦК України збитками є втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки).
Згідно ч. 1 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.
Відповідно до ст. 1187 ЦК України передбачено, що джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.
Відповідно до ст. 1188 ЦК України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: за наявності вини всіх осіб, діяльністю яких було завдано шкоди, розмір відшкодування визначається у відповідній частці залежно від обставин, що мають істотне значення.
Статтею 1194 ЦК України зазначається, що особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).
Відповідно до Звіту про оцінку вартості матеріального збитку, заподіяного пошкодженням транспортного засобу № 03/07/15 від 22.07.2015 вартість матеріального збитку, заподіяного власнику транспортного засобу позивача складає 135 067 грн. 50 коп..
Судом встановлено, що цивільно-правова відповідальність водія транспортного засобу Volkswagen, державний номерний знак НОМЕР_3 була застрахована згідно полісу №АС /9122679 (ліміт відповідальності - 50 000 грн. - страхувальник ОСОБА_4 ), у зв`язку з чим 27.07.2015 позивачу у січні 2016 року ПрАТ СК «Перша» в межах ліміту відповідальності за вирахуванням франшизи у розмірі 49 500 грн. було здійснено виплату страхового відшкодування.
Позивач просив стягнути з відповідача різницю між фактичним розміром шкоди (135 067 грн. 50 коп.) і страховою виплатою (страховим відшкодуванням) (49 500 грн.) в сумі 85 567 грн. 50 коп..
Згідно вимог ст. ст. 76, 77, 79, 80 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.
Згідно ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом.
Суд, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок в їх сукупності за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженню наявних у справі доказів, системний аналіз положень чинного законодавства України, враховуючи, що відповідач своїм правом з`явитися в суд і спростувати доводи позивача не скористався, будь-яких доказів, які б відповідали вимогам ст.ст. 76-80 ЦПК України відповідачем не надано і клопотань перед судом про їх витребування не заявлено, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог.
Згідно ч. 1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.
Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Згідно п. 1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача.
Таким чином, з відповідача підлягає стягненню на користь позивача сума судового збору 856,67 грн.
Керуючись, статтями 22, 1166, 1187, 1188, 1194 ЦК України,ст.ст. 2, 4, 5, 10, 12, 76, 77, 78, 79, 80, 81, 82, 83, 133, 141, 280, 281, 287, 289 ЦПК України суд, -
Позов - задовольнити.
Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 матеріальну шкоду в сумі 85 567,50 грн., а також судовий збір у розмірі 856,67 грн.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Київського апеляційного суду через суд першої інстанції.
Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Заочне рішення може бути переглянуто судом, який його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.

Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Суддя: