Справа № 148/2240/18
Провадження №2/148/175/19
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

05 березня 2019 року Тульчинський районний суд

Вінницької області

в складі: головуючого судді Ковганич С.В. при секретарі Мрочко Т.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Тульчині за правилами спрощеного позовного провадження справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про призначення аліментів на повнолітнього сина, який продовжує навчання,

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання повнолітньої сина, який продовжує навчання, мотивуючи свої вимоги тим, що у неї з відповідачем є син ОСОБА_3, який проживає з нею та знаходиться на її повному утриманні.

ІНФОРМАЦІЯ_6 виповнилось 18 років, і він продовжує навчатись у ВПУ №41 м. Тульчина на денній формі навчання. Термін навчання передбачено до 30.06.2019.

Позивач не взмозі самостійно повністю утримувати сина, якому необхідні кошти на проїзд до навчального закладу, проживання, одяг, продукти харчування, підручники тощо.

Позивач також вказує, що відповідач працює у СВАТ "Дружба ВМ", має постійний дохід, а тому має змогу сплачувати аліменти на утримання повнолітнього сина, який продовжує навчання.

В зв'язку з вказаними обставинами позивач змушена звернутися з даним позовом до суду. Просить стягнути з відповідача аліменти на її користь на утримання повнолітнього сина ОСОБА_3, який продовжує навчання, в розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку (доходів), але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з дня подання позовної заяви до суду і до закінчення сином навчання, до 30.06.2019.

В судове засідання позивач не з'явилась. У позовній заяві просила розгляд справи здійснювати у її відсутність.

Відповідач в судове засідання не з'явився. Подав до суду заяву, у якій просить справу розглянути в його відсутність, позов визнає повністю.

Відповідно до ст. ст. 223, 247 ЦПК України, суд вважає можливим розглянути справу у відсутність сторін, на підставі наявних в матеріалах справи доказів, так як це не суперечить вимогам закону, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

Дослідивши матеріали справи, вивчивши та оцінивши докази по справі та співставивши їх у відповідності до норм чинного законодавства, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного.

В судовому засіданні встановлено, що відповідно до копії свідоцтва про народження серії НОМЕР_3 від 01.12.1998, сторони є батьками ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с. 5).

Відповідно до довідки Шуро-Копіївської сільської ради Тульчинського району Вінницької області №782 від 20.11.2018, ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, проживає разом матір'ю - позивачем ОСОБА_1, та знаходиться на її повному утриманні (а.с. 6).

Відповідно до довідки Вищого професійного училища №41 м. Тульчина № 1555 від 21.11.2018 (а.с. 7), ОСОБА_3 навчається на V курсі у даному навчальному закладі за спеціальністю "Агроінженерія", на державній денній формі навчання, термін навчання з 01.09.2017 по 30.06.2019.

Згідно ст. 199 Сімейного кодексу України (надалі СК України), якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв'язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов'язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання.

В судовому засіданні підтверджено, що повнолітній ОСОБА_3 навчається у Вищому професійному училищі №41 м. Тульчина на V курсі на державній денній формі навчання, термін навчання планується закінчити 30.06.2019.

Оскільки повнолітній син ОСОБА_3 знаходиться на утриманні матері - позивача у даній справі, тому аліменти підлягають стягненню з відповідача, який являється батьком дитини, на користь позивача.

Відповідно до ст. 200 СК України, суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином.

Відповідно до ст. 182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров'я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Суд не обмежується розміром заробітку (доходу) платника аліментів у разі встановлення наявності у нього витрат, що перевищують його заробіток (дохід), і щодо яких таким платником аліментів не доведено джерело походження коштів для їх оплати.

Згідно п. 20 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 15.05.2006 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», обов'язок батьків утримувати повнолітню дочку, сина, які продовжують навчання після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов'язковою сукупністю таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження навчання; потреба у зв'язку з цим у матеріальній допомозі; наяність у батьків можливості надавати таку допомогу.

Згідно ст. 201 СК України, до відносин між батьками і дочкою, сином щодо надання їм утримання застосовуються норми статей 187, 189-192 і 194-197 цього Кодексу.

При визначенні розміру аліментів, відповідно до ст. 182 СК України, суд враховує стан здоров'я та матеріальний стан відповідача, інтереси повнолітнього ОСОБА_3, позицію відповідача щодо визнання позову, а тому вважає можливим стягнути з останнього аліменти на утримання повнолітнього сина, який продовжує навчання.

Щодо встановлення розміру стягуваних аліментів, суд виходить з наступного.

Як зазначено у ч. 1 ст. 200 СК України, суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу, відповідно до якої мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Разом з тим, відповідно до ст. 6 СК України правовий статус дитини має особа до досягнення нею повноліття. Малолітньою вважається дитина до досягнення нею чотирнадцяти років. Неповнолітньою вважається дитина у віці від чотирнадцяти до вісімнадцяти років.

Таким чином, враховуючи, що син позивача 05.09.2016 досяг повноліття, і відповідно втратив статус дитини у розумінні ст. 6 СК України, суд при визначенні розміру аліментів не застосовує у даному випадку положення ч. 2 ст. 182 СК України, якою передбачено, що мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, оскільки такий розмір аліментів встановлюється судом лише у разі їх стягнення на утримання дитини, тобто особи, яка не досягла повноліття.

За таких обставин, вимога позивача про стягнення з відповідача аліментів у розмірі 1/4 частини від всіх видів його доходу, але не менше 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, задоволенню не підлягає. Натомість, з відповідача слід стягнути аліменти у розмірі однієї чверті всіх видів заробітку (доходів).

Статтею 15 ЦК України визначено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Згідно ч. 1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог та на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Згідно ч. 1, 6 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків встановлених ЦПК України. Докази не можуть ґрунтуватися на припущеннях.

Таким чином, аналізуючи вищевикладене, дослідивши обставини справи, перевіривши їх доказами, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, враховуючи позицію відповідача щодо визнання позовних вимог, виходячи з принципів розумності, виваженості та справедливості, суд дійшов висновку про часткову обґрунтованість позовних вимог позивача в заявлених нею межах та про існування правових підстав для їх часткового задоволення.

Оскільки позовну заяву пред'явлено до суду 04.12.2018, тому відповідно до вимог ч.1 ст.191 СК України, починаючи з цієї дати суд присуджує аліменти. Згідно п.1 ч.1 ст.430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішення у справах про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць.

Відповідно до п. 3 ст. 5 Закону України "Про судовий збір", від сплати судового збору звільняються позивачі за подання позовів про стягнення аліментів.

Таким чином, відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України, з відповідача слід стягнути судовий збір в дохід держави в сумі 704,80 грн.

На підставі викладеного, керуючись Постановою Пленуму Верховного Суду України № 3 від 15.05.2006 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», ст. 6, 184, 191, 199, 200 СК України, п. 3 ст. 5 Закону України "Про судовий збір", ст. ст. 4, 13, 19, 76-81, 141, ст. 263-265, п.1 ч.1 ст.430 ЦПК України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про призначення аліментів на повнолітнього сина, який продовжує навчання задоволити частково.

Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, РНОКПП: НОМЕР_1, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1, на користь ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_4, РНОКПП: НОМЕР_2, проживаючої за адресою: АДРЕСА_2, аліменти на утримання повнолітнього сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, який продовжує навчання, в розмірі однієї чверті всіх видів заробітку (доходів) платника аліментів щомісячно, починаючи з 04.12.2018 і до закінчення сином навчання, 30.06.2019.

У задоволенні позову в частині стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліментів на утримання повнолітнього сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, який продовжує навчання, в розмірі 1/4 частини від всіх видів його доходу, але не менше 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, відмовити.

Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, РНОКПП: НОМЕР_1, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1, в дохід держави 704,80 грн. (сімсот чотири гривні 80 копійок) судового збору.

Рішення суду в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць допустити до негайного виконання.

Рішення суду може бути оскаржене до Вінницького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення шляхом подачі апеляційної скарги через Тульчинський районний суд Вінницької області. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя: