КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 червня 2019 року місто Київ

єдиний унікальний номер справи: 754/13840/17

номер провадження: 22-ц/824/7216/2019

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:

головуючого - Верланова С.М. (суддя - доповідач),

суддів: Мережко М.В., Савченка С.І.,

за участю секретаря - Вороновї Л.А.,

розглянувши в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи за наявними у справі матеріалами апеляційну скаргу Військового інституту телекомунікації та інформатизації на рішення Деснянського районного суду міста Києва від 06 грудня 2018 року у складі судді Клочко І.В., у справі за позовом Військового інституту телекомунікації та інформатизації до ОСОБА_1 про стягнення витрат, пов`язаних з утриманням у вищому військовому навчальному закладі,

В С Т А Н О В И В:

У жовтні 2017 року Військовий інститут телекомунікації та інформатизації звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення витрат, пов`язаних з утриманням у вищому військовому навчальному закладі.

Позовна заява мотивована тим, що наказом начальника Військового інституту телекомунікації та інформатизації від 28 серпня 2015 року №173 солдата ОСОБА_1 з 22 серпня 2015 року зараховано курсантом першого курсу денної форми навчання, з 28 серпня 2015 року зараховано до списків особового складу інституту, зараховано на всі види забезпечення по курсантській нормі, а з 29 серпня 2015 року на котлове забезпечення. Того ж дня, 28 серпня 2015 року ОСОБА_1 уклав контракт з Військовим інститутом телекомунікації та інформатизації про проходження військової служби (навчання) у Збройних Силах України курсантами вищого військового навчального закладу, військового навчального підрозділу вищого навчального закладу, за умовами якого відповідач взяв на себе зобов`язання про проходження військової служби (навчання) у Військовому інституті телекомунікації та інформатизації, а після закінчення навчання проходити військову службу в Міністерстві оборони України на посадах офіцерського складу протягом 5 років. Підписуючи контракт про навчання ОСОБА_1 ознайомився та надав згоду відповідно до пункту 1 контракту відшкодувати Міністерству оборони України витрати, пов`язані з утриманням у Військовому інституті телекомунікації та інформатизації.

20 травня 2016 року наказом начальника Військового інституту телекомунікації та інформатизації №99 ОСОБА_1 відраховано зі списків інституту у зв`язку з достроковим розірванням контракту через небажання продовжувати навчання.

Позивач вказував, що курсанти у разі дострокового розірвання контракту через небажання продовжувати навчання або через недисциплінованість та в разі відмови від подальшого проходження військової служби на посадах осіб офіцерського складу після закінчення вищого навчального закладу, а також особи офіцерського складу, які звільняються з військової служби протягом п`яти років після закінчення вищого військового навчального закладу або військового навчального підрозділу вищого навчального закладу відповідно до п.п.е, є, ж, і, и ч.6 ст.26 Закону України «Про військовий обов`язок та військову службу» відшкодовують Міністерству оборони України та іншим центральним органам виконавчої влади, яким підпорядковані ці навчальні заклади, витрати, пов`язані з їх утриманням у вищому навчальному закладі, відповідно до порядку і умов, встановлених Кабінетом Міністрів України. У разі відмови від добровільного відшкодування витрат таке відшкодування здійснюється у судовому порядку.

Тому позивач вважав, що відповідач, який порушив умови контракту, повинен відшкодувати завдані збитки, пов`язані з навчанням і утриманням відповідача у Військовому інституті телекомунікації та інформатизації за період з 28 серпня 2015 року по 20 травня 2016 року у загальному розмірі 77 248 грн 36 коп., з яких: витрати пов`язані з грошовим забезпеченням - 64 743 грн 58 коп., послуги харчування (продовольче забезпечення) протягом навчання - 10 920 грн 54 коп., речове забезпечення - 586 грн 80 коп., медичне забезпечення - 103 грн 68 коп., комунальні послуг та енергоносії - 893 грн 76 коп.

З урахуванням наведеного, позивач просив стягнути з ОСОБА_1 на користь держави в особі Військового інституту телекомунікацій та інформатизації витрати, пов`язані з утриманням у вищому військову начальному закладі у розмірі 77 248 грн 36 коп. та судовий збір у розмірі 1 684 грн 00 коп.

Рішенням Деснянського районного суду міста Києва від 06 грудня 2018 року у задоволенні позову Військового інституту телекомунікації та інформатизації відмовлено.

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, Військовий інститут телекомунікації та інформатизації подав апеляційну скаргу, в якій просить його скасувати та направити справу на новий розгляд до суд першої інстанції, посилаючись на неправильне встановлення судом обставин, що мають значення для справи та неправильне визначення відповідно до встановлених судом обставин правовідносин.

Апеляційна скарга мотивована тим, що суд першої інстанції помилково визнав різні види контрактів ідентичними, вважаючи що зобов`язання (навчання) було змінено відповідно до ч2 ст.604 ЦК України. Вказує, що суд не врахував, що відповідач в односторонньому порядку за власним бажанням розірвав контракт на навчання, не домовляючись із позивачем, тому суд помилково застосував юридичний термін «новація», оскільки домовленості між сторонами не було. Крім того, навчання та проходження військової служби є різними видами зобов`язань, які істотно відрізняються за умовами служби та матеріальним забезпеченням. Таким чином вважає, що суд першої інстанції не правильно встановив характер спірних правовідносин, які виникли між сторонами.

Представник відповідача ОСОБА_1 - адвокат Третяк Т.О. подав відзив на апеляційну скаргу, в якому вказує, що рішення суду першої інстанції є законним та обґрунтованим, висновки суду про відсутність підстав для задоволення позову є правильними та ґрунтуються на матеріалах справи. Вказує, що доводи апеляційної скарги є безпідставними та не спростовують висновків суду першої інстанції, що зобов`язання відповідача перед позивачем було змінено та фактично відбулась новація. Просить апеляційну скаргу Військового інституту телекомунікації та інформатизації залишити без задоволення.

Відповідно до ч.1 ст.369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Оскільки в даній справі ціна позову становить 77 248 грн 36 коп., що менше ста розмірів прожиткового мінімуму, і дана справа не відноситься до тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, апеляційний розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження відповідно до приписів ч.13 ст.7 ЦПК України, якою передбачено, що розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, вивчивши матеріали справи та перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, враховуючи доводи, викладені у відзиві на апеляційну скаргу, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню частково з таких підстав.

Відповідно до вимог ст.263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Згідно з вимогами ст.264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.

Зазначеним вимогам закону рішення суду першої інстанції не відповідає.

Відповідно до ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 4 листопада 1950 року (далі - Конвенція) кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи впродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, установленим законом.

Поняття «суд, встановлений законом» зводиться не лише до правової основи самого існування суду, але й дотримання таким судом певних норм, які регулюють його діяльність, тобто охоплює всю організаційну структуру судів, включно з питаннями, що належать до юрисдикції певних категорій судів.

Відповідно до вимог ч.1 ст. 19 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають із цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства.

Отже, в порядку цивільного судочинства можуть розглядатися будь-які справи, у яких хоча б одна зі сторін є фізичною особою, якщо їх вирішення не віднесено до інших видів судочинства.

Відповідно до пунктів 1,2 ч.1 ст. 4 КАС України адміністративна справа - переданий на вирішення адміністративного суду публічно-правовий спір.

Публічно-правовий спір - спір, у якому: хоча б одна сторона здійснює публічно-владні управлінські функції, в тому числі на виконання делегованих повноважень, і спір виник у зв`язку із виконанням або невиконанням такою стороною зазначених функцій; або хоча б одна сторона надає адміністративні послуги на підставі законодавства, яке уповноважує або зобов`язує надавати такі послуги виключно суб`єкта владних повноважень, і спір виник у зв`язку із наданням або ненаданням такою стороною зазначених послуг; або хоча б одна сторона є суб`єктом виборчого процесу або процесу референдуму і спір виник у зв`язку із порушенням її прав у такому процесі з боку суб`єкта владних повноважень або іншої особи.

Згідно з пунктами 1,2 ч.1 ст.19 КАСУкраїни юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах, зокрема: спорах фізичних чи юридичних осіб із суб`єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи індивідуальних актів), дій чи бездіяльності, крім випадків, коли для розгляду таких спорів законом встановлено інший порядок судового провадження; спорах з приводу прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби.

Частиною 4 ст.5 КАСУкраїни передбачено, що суб`єкти владних повноважень мають право звернутися до адміністративного суду виключно у випадках, визначених Конституцією та законами України.

Згідно з п. 17 ч.1 ст.4 КАСУкраїни публічна служба - це діяльність на державних політичних посадах, у державних колегіальних органах, професійна діяльність суддів, прокурорів, військова служба, альтернативна (невійськова) служба, інша державна служба, патронатна служба в державних органах, служба в органах влади Автономної Республіки Крим, органах місцевого самоврядування

Відповідно до ч.1 ст.2 Закону України від 25 березня 1992 року № 2232-XII «Про військовий обов`язок і військову службу» (далі - Закон № 2232-XII) військова служба є державною службою особливого характеру, яка полягає у професійній діяльності придатних до неї за станом здоров`я і віком громадян України (за винятком випадків, визначених законом), іноземців та осіб без громадянства, пов`язаній із обороною України, її незалежності та територіальної цілісності. Час проходження військової служби зараховується громадянам України до їх страхового стажу, стажу роботи, стажу роботи за спеціальністю, а також до стажу державної служби.

За змістом ст. 25 Закону № 2232-XII курсанти в разі дострокового розірвання контракту через небажання продовжувати навчання або через недисциплінованість та в разі відмови від подальшого проходження військової служби на посадах осіб офіцерського складу після закінчення вищого навчального закладу відшкодовують Міноборони та іншим центральним органам виконавчої влади, яким підпорядковані ці навчальні заклади, витрати, пов`язані з їх утриманням у вищому навчальному закладі, відповідно до порядку і умов, установлених Кабінетом Міністрів України. У разі відмови від добровільного відшкодування витрат таке відшкодування здійснюється у судовому порядку.

Як вбачається з матеріалів справи, відповідач ОСОБА_1 , перебуваючи на публічній службі, під час навчання у Військовому інституті телекомунікації та інформатизації був відрахований на підставі наказу начальника Військового інституту телекомунікації та інформатизації від 20 травня 2016 року №99 у зв`язку з достроковим розірванням контракту через небажання продовжувати навчання (а.с.13).

За таких обставин спори щодо відшкодування вартості навчання особою, яка перебуває або перебувала на посадах, віднесених до державної або публічної служби, за позовом суб`єкта владних повноважень підлягають вирішенню в порядку адміністративного судочинства, оскільки пов`язані з питаннями реалізації правового статусу особи, яка перебуває на посаді публічної служби, від моменту її прийняття на посаду і до звільнення з публічної служби, зокрема й питаннями відповідальності за невиконання договору підготовки фахівця, що призвели до відшкодування фактичних витрат, пов`язаних з утриманням у вищому навчальному закладі, навіть якщо подання відповідного позову про відшкодування витрат відбувається після її звільнення з державної служби.

Саме така правова позиція висловлена в постанові Великої Палати Верховного Суду від 12 грудня 2018 року у справі № 804/285/16 (провадження № 11-669апп18) та у постанові Великої Палати Верховного Суду від 30 січня 2019 року у справі № 810/2610/16 (провадження № 11-1004апп18).

Відповідно до вимог ч.4 ст.263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Отже, враховуючи, що даний спір є публічно-правовим, оскільки виник у зв`язку з проходженням ОСОБА_1 публічної служби, колегія суддів приходить до висновку, що цей спір не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

Суд першої інстанції у порушення вимог ст.ст.263, 264 ЦПК України на вказані вище положення закону, правові висновки Великої Палати Верховного Суду та обставини справи, уваги не звернув, внаслідок чого помилково розглянув даний спір за позовом Військового інституту телекомунікації та інформатизації до ОСОБА_1 про стягнення витрат, пов`язаних з утриманням у вищому військовому навчальному закладів в порядку цивільного судочинства.

Згідно з п.1 ч.1 ст.255 ЦПК України суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо справа не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

Відповідно до ч.1 ст.377 ЦПК України судове рішення першої інстанції, яким закінчено розгляд справи, підлягає скасуванню в апеляційному порядку повністю або частково з закриттям провадження у справі або залишенням позову без розгляду у відповідній частині з підстав, передбачених статтями 255 та 257 цього Кодексу.

Порушення правил юрисдикції загальних судів визначених статтями 19-22 цього Кодексу, є обов`язковою підставою для скасування рішення незалежно від доводів апеляційної скарги (ч.2 ст.377 ЦПК України).

За таких обставин рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню із закриттям провадження у справі, оскільки справа не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства, а тому апеляційна скарга Військового інституту телекомунікації та інформатизації підлягає задоволенню частково.

Керуючись ст.ст.374, 377, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати у цивільних справах,

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу Військового інституту телекомунікації та інформатизації задовольнити частково.

Рішення Деснянського районного суду міста Києва від 06 грудня 2018 року скасувати.

Закрити провадження у справі за позовом Військового інституту телекомунікації та інформатизації до ОСОБА_1 про стягнення витрат, пов`язаних з утриманням у вищому військовому навчальному закладі.

Роз`яснити Військовому інституту телекомунікації та інформатизації, що даний спір підлягає розгляду в порядку адміністративного судочинства.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з моменту її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Головуючий

Судді