Номер провадження: 22-ц/813/58/19
Номер справи місцевого суду: 521/2355/18
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
Доповідач Драгомерецький М. М.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27.02.2019 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з цивільних справах:

головуючого судді: Драгомерецького М.М.

суддів колегії: ОСОБА_2,

ОСОБА_3,

при секретарі: Півнєві Д.С.,

за участю: представника позивача ОСОБА_4 ОСОБА_5,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_6 Каілаш Кешевлал на рішення Малиновського районного суду м. Одеси від 11 жовтня 2018 року за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_6 Каілаш Кешавлал про стягнення аліментів,-

В С Т А Н О В И В:

08 лютого 2018 року ОСОБА_4 звернулась до суду із позовом до ОСОБА_6 Каілаш Кешавлал про стягнення аліментів.

Мотивуючи свої позовні вимоги тим, що відповідач ОСОБА_6 є батьком ОСОБА_7 Каілаш, ІНФОРМАЦІЯ_1. Відповідач ухиляється від утримання дитини, матеріальної допомоги не надає. Добровільно сплачувати кошти на утримання доньки не бажає. Ця обставина і змусила ОСОБА_4 звернутись до суду із вказаним позовом та просила суд стягнути з відповідача кошти на утримання неповнолітньої дитини грошові кошти у сумі 2 000 гривень щомісячно, починаючи від дня пред'явлення позову до досягнення дитиною повноліття, тобто до 15 квітня 2022 року.

Відповідач ОСОБА_6 надав до суду відзив на позовну заяву, в якому просив у задоволені позову відмовити, зазначивши, що він дізнався, що дитина на користь якої стягуються аліменти не є його рідною донькою. Відносно цього ним подано позов про виключення актового запису про батьківство. Також, на утриманні відповідача перебуває його рідний син, який є малолітньою особою, тому він не може в будь якому випадку виконати вимоги позивачки заявлені в позові, крім того позивач не зазначає з яких саме доходів він має сплачувати аліменти.

Рішенням Малиновського районного суду м. Одеси від 11 жовтня 2018 року позов задоволено частково, стягнуто з ОСОБА_6 аліменти на користь ОСОБА_4 на утримання неповнолітньої дочки ОСОБА_7 Каілаш, ІНФОРМАЦІЯ_1, у твердій грошовій сумі в розмірі 1 944 гривень, що складає прожитковий мінімум для дитини відповідного віку, щомісяця, починаючи з 08 лютого 2018 року та до досягнення повноліття дочки, а саме: до 15 квітня 2022 року.

В апеляційній скарзі ОСОБА_6 просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове, яким позов задовольнити частково, стягнувши з нього аліменти на утримання неповнолітньої дитини у розмірі 972 гривень, посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права.

У судове засідання до суду апеляційної інстанції сторони по справі не зявились, але про розгляд справи вони сповіщались неодноразово належним чином та завчасно, крім того, інтереси позивача ОСОБА_4 представляє її довірена особа.

Відповідачу ОСОБА_6 було надіслано судову повістку на адресу місця його проживання та реєстрації, однак відповідно до акту №31 від 15.02.2019 року з 06 лютого 2019 року поштова кореспонденція у звязку із відсутністю поштових марок необхідного номіналу відправлена не була.

Згідно ч. 9 ст. 128 ЦПК Українисуд викликає або повідомляє свідка, експерта, перекладача, спеціаліста, а у випадках термінової необхідності, передбачених цим Кодексом, зокрема у справах про видачу обмежувального припису - також учасників справи телефонограмою, телеграмою, засобами факсимільного звязку, електронною поштою або повідомленням через інші засоби звязку (зокрема мобільного), які забезпечують фіксацію повідомлення або виклику.

У звязку із цим, ОСОБА_6, 14 лютого 2019 року, через його представника, було сповіщено про розгляд справи на 27 лютого 2019 року об 12.30 год. телефонограмою.

25 лютого 2019 року від відповідача ОСОБА_6 надійшла заява про відкладення розгляду справи у звязку із зайнятістю його адвоката в іншому судовому процесі, у цей же день об 12.00 год. у Київському районному суді м.Одеси.

За змістом ст. ст. 13, 43 ЦПК України особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми процесуальними правами на власний розсуд. Особи, які беруть участь у справі, зобов'язані добросовісно здійснювати свої процесуальні права та виконувати процесуальні обов'язки.

На осіб, які беруть участь у справі, покладається загальний обов'язок - добросовісно здійснювати свої процесуальні права і виконувати процесуальні обов'язки. При цьому під добросовісністю необхідно розуміти таку реалізацію прав і виконання обов'язків, що передбачають користування правами за призначенням, здійснення обов'язків в межах, визначених законом, недопустимість посягання на права інших учасників цивільного процесу, заборона зловживати наданими правами.

Недобросовісним користування процесуальними правами вважається, зокрема, заявлення численних необґрунтованих відводів суддям, нез'явлення представників учасників судового процесу в судові засідання без поважних причин та без повідомлення причин, подання необґрунтованих клопотань про вчинення судом процесуальних дій, подання зустрічних позовів без дотримання вимог ЦПК, одночасного оскарження судових рішень в різних видах проваджень, подання апеляційних та касаційних скарг на судові акти, які не можуть бути оскаржені тощо. Подібна практика, спрямована на свідоме невиправдане затягування судового процесу, порушує права інших учасників судового процесу та суперечить вимогам статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, учасником якої є Україна, стосовно права кожного на розгляд його справи судом упродовж розумного строку.

На підставі наведеного, колегія суддів вважає, що апелянт ОСОБА_6 був належним чином завчасно сповіщений про час та місце розгляду справи. Колегія суддів враховує, що апелянт, як ініціатор провадження на цій стадії, повинен проявляти процесуальну зацікавленість рухом поданої ним апеляційної скарги, справа перебуває у проваджені суду апеляційної інстанції з листопада 2018 року, а тому подальше відкладення розгляду справи призведе до порушення строків розгляду справи, що в свою чергу тягне за собою порушення прав дитини, шляхом неотримання грошових коштів на її утримання.

Тому, слід визнати, що апелянт самостійно розпорядившись своїми процесуальними правами не зявляється в судові засідання до Одеського апеляційного суду з неповажних причин.

Більш того, колегія суддів звертає увагу на те, що Європейський Суд з прав людини також наголошує на тому, що сторони процесу повинні вживати заходи для того, щоб дізнатися про рух та розгляд їх справ.

Згідно ч. 5 ст. 128 ЦПК України судова повістка про виклик повинна бути вручена з таким розрахунком, щоб особи, які викликаються, мали достатньо часу для явки в суд і підготовки до участі в судовому розгляді справи, але не пізніше ніж за пять днів до судового засідання, а судова повістка-повідомлення - завчасно.

Також колегія суддів враховує, що відповідно до приписів ст. 367 ЦПК України апеляційний суд переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, оскільки ОСОБА_6 є апелянтом по даній справі, усі свої доводи ним було викладено у апеляційній скарзі, його явка в судове засідання обовязковою не визнавалась, отже згідно ч. 2 ст. 372 ЦПК України неявка належним чином завчасно повідомлених сторін у судове засідання не перешкоджає розглядові справи та доступі до суду апеляційної інстанції.

Заслухавши доповідача, доводи апеляційної скарги та заперечення на неї, перевіривши матеріали справи, законність і обґрунтованість рішення суду в межах позовної заяви та доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення за таких підстав.

Статтею 263 ЦПК України передбачено, що законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Вирішуючи спір і частково задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції обґрунтовував свої висновки тим, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Визначаючи необхідний розмір аліментів на утримання дитини, суд першої інстанції виходив із матеріального стану відповідача і позивача, та врахував ту обставину, що відповідач є працездатним, а тому може і зобовязаний надавати матеріальну допомогу.

Такі висновки суду відповідають обставинам справи та вимогам закону.

Згідно роз'яснень, які викладені у п. 17 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 15 червня 2006 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» за відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину той із них, з ким вона проживає, вправі звернутися до суду з відповідним позовом. Згідно ч. 3 ст. 181 СК аліменти на дитину присуджуються в частці від заробітку (доходу) її матері, батька (ст. 183 цього Кодексу) або в твердій грошовій сумі (ст. 184 СК) і виплачуються щомісячно. Вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати: стан здоров'я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність у останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення.

Відповідно до ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» та ч. ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року №789-XII та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Статтею 51 Конституції України та статтею 180 СК України передбачено, що батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Відповідно до ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

Згідно ч. 1 ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення.

Згідно ч. 1 ст. 184 СК України, суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі.

Вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен враховувати, що їх розмір на одну дитину не може бути меншим, ніж зазначений у частині другій статті 182 СК України.

Судом першої інстанції встановлено, що 15 квітня 2004 року народилась ОСОБА_7 Каілаш, відповідно до свідоцтва про народження (повторно) серії І-ЖД №288743 від 21 грудня 2011 року, запис №247, батьком дитини зазначений ОСОБА_6 Каілаш Кешевлал, відповідач по справі.

Сторони проживають окремо, неповнолітня дочка проживає разом з матір'ю та перебуває на її утриманні. Відповідач матеріальної допомоги на утримання дитини добровільно не надає.

Відповідно до ст. 80 СК України аліменти присуджуються одному з подружжя у частці від заробітку (доходу) другого з подружжя і (або) у твердій грошовій сумі.

Згідно ст. 180 Сімейного Кодексу України батьки зобов'язані утримувати своїх неповнолітніх дітей до досягнення ними повноліття.

Відповідно до ч. 2 ст. 182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини.

При визначенні розміру аліментів у твердій грошовій сумі суд першої інстанції врахував як стан здоров'я та матеріальне становище дитини, так і стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів, а також інші обставини, що мають істотне значення.

Визначений розмір аліментів у сумі 1944 гривень відповідає інтересам дитини, є необхідним та достатнім для забезпечення її гармонійного розвитку.

З урахуванням вищезазначеного, колегія суддів не вбачає підстав для зменшення розміру стягнення аліментів до 972 гривень.

Доводи апелянта ОСОБА_6 про те, що на його утриманні є ще малолітній син ОСОБА_6 Джіаан Каілаш, 28 серпня 2015 року, а тому він не взмозі сплачувати аліменти у такому розмірі, не заслуговують на увагу, оскільки відповідач є молодою, здоровою людиною, який повинен знати про обов'язок утримувати дітей, надаючи їм необхідну матеріальну допомогу для їх гармонійного розвитку та приймати участь у вихованні дітей. Мінімальний розмір аліментів на дитину відповідного віку часто законодавчо змінюється у бік збільшення, тому визначений судом на кожну дитину розмір аліментів, на переконання суду апеляційної інстанції, є правильний.

Крім того, під час розгляду справи в суді першої інстанції так і в суді апеляційної інстанції ОСОБА_6 не надав доказів про розмір свого доходу, що унеможливило для суду надати оцінку реальної можливості відповідача належно утримувати своїх дітей, виходячи із їх реальних потреб.

Батьки несуть рівну відповідальність за виховання дітей. Кожна дитина має право на рівень життя, необхідний для її фізичного, розумового та духовного розвитку, в тому числі право на харчування, житло, одяг. Батьки несуть відповідальність за забезпечення належного життєвого рівня дитини.

Отже, колегія суддів приходить до висновку, що доводи апеляційної скарги суттєвими не являються і не дають підстав для висновку про неправильність застосування судом першої інстанції норм матеріального чи процесуального права, які призвели або могли призвести до неправильного вирішення справи.

Крім того, слід звернути увагу на те, що відповідно до ст. ст. 192 СК України, розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним, а тому при зміні стану здоровя, сімейного стану чи матеріального становища платника аліментів ОСОБА_6, у сторін є право звернутись до суду із позовом про зменшення або збільшення розміру аліментів.

За таких обставин, суд першої інстанції дотримавшись вимог норм матеріального та процесуального права, повно і всебічно з'ясувавши всі дійсні обставини спору сторін, вирішив дану справу згідно із законом і підстав для зміни ухваленого у справі судового рішення та задоволення поданої апеляційної скарги, виходячи з меж її доводів, апеляційний суд не вбачає.

В зв'язку з тим, що ціна позову в даній справі не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, справа згідно п. 1 ч. 6 ст. 19 ЦПК України є малозначною і в силу вимог п. 2 ч. 3 ст. 389 ЦПК України ухвалене по ній апеляційним судом судове рішення не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п.п. а) - г) п. 2 ч. 3 ст. 389 ЦПК України.

Керуючись ст. ст. 367, 368, 374 ч. 1 п. 1, 375, 382-384, 389 ЦПК України Одеський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати у цивільних справах,-

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_6 Каілаш Кешевлал залишити без задоволення, рішення Малиновського районного суду м. Одеси від 11 жовтня 2018 рокузалишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та оскарженню в касаційному порядку не підлягає, крім випадків, встановлених п. 2 ч. 3 ст. 389 ЦПК України.

Повний текст судового рішення складено: 01 березня 2019 року.

Судді Одеського апеляційного суду: М.М.Драгомерецький

ОСОБА_2

ОСОБА_3