Постанова

Іменем України

04 березня 2019 року

м. Київ

справа № 344/2352/17-ц

провадження № 61-28408св18

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду:

Ступак О. В. (суддя-доповідач), Кузнєцова В. О., Погрібного С. О.,

учасники справи:

позивач - ОСОБА_4,

відповідач - Публічне акціонерне товариство «Всеукраїнський акціонерний банк»,

третя особа - Уповноважена особа Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення ліквідації Публічного акціонерного товариства «Всеукраїнський акціонерний банк» Славкіна Марина Анатоліївна,

розглянув у попередньому судовому засіданні у порядку письмового провадження касаційну скаргу ОСОБА_4 на рішення Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 08 червня 2017 року у складі судді Польської М. В. та ухвалу Апеляційного суду Івано-Франківської області від 18 липня 2017 року у складі колегії суддів: Ясеновенко Л. В., Бойчука І. В., Проскурніцького П. І.,

ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст позовних вимог і рішень судів першої та апеляційної інстанцій

У лютому 2017 року ОСОБА_4 звернувся до суду з позовом до Публічного акціонерного товариства «Всеукраїнський акціонерний банк» (далі - ПАТ «ВіЕйБі Банк»), третя особа - Уповноважена особа Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення ліквідації ПАТ «ВіЕйБі Банк» Славкіна М. А., про стягнення заборгованості за договором банківських вкладів, втраченої вигоди та відшкодування моральної шкоди.

Позовна заява мотивована тим, що протягом 2013 - 2014 років уклав із ПАТ «ВіЕйБі Банк» чотири договори банківських вкладів, із яких два в іноземній валюті, на загальну суму в гривневому еквіваленті 220 180,54 грн, а станом на 20 листопада 2014 року, з врахуванням збільшення курсу долара США, загальна сума вкладів становила 250 075,50 грн.

У зв'язку з прийняттям 20 листопада 2014 року рішення «Про запровадження тимчасової адміністрації у ПАТ «ВіЕйБі Банк» йому виплачено лише 200 000,00 грн, тобто недоплачено 50 075,55 грн, а у зв'язку зі збільшенням курсу долара щодо гривні курсова різниця за вкладами в доларах США становить165 319,26 грн, що є упущеною вигодою. Крім того, відмова відповідача повернути вклади спричинила йому фізичні та душевні страждання та призвела до зміни звичного способу життя.

Посилаючись на вказані обставини, ОСОБА_4 просив задовольнити позов.

Рішенням Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 08 червня 2017 року у задоволенні позову ОСОБА_4 відмовлено.

Рішення суду мотивоване тим, що після прийняття Правлінням Національного банку України (далі - НБУ) постанови від 19 березня 2015 року № 188 про відкликання банківської ліцензії та прийняття виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб рішення від 20 березня 2015 року про початок процедури ліквідації банку, та за наявності рішення від 21 листопада 2014 року про запровадження тимчасової адміністрації до 20 березня 2015 року, між сторонами настали правовідносини, які регулюються спеціальним Законом України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб».

Ухвалою Апеляційного суду Івано-Франківської області від 18 липня 2017 року апеляційну скаргу ОСОБА_4 відхилено. Рішення Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 08 червня 2017 року залишено без змін.

Постановляючи ухвалу про відхилення апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції погодився з висновками суду першої інстанції, який всебічно та повно з'ясував дійсні обставини справи, перевірив доводи та заперечення сторін, дослідив надані сторонами докази та ухвалив законне і обґрунтоване рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Короткий зміст та узагальнені доводи касаційної скарги

У серпні 2017 року ОСОБА_4 подав до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ касаційну скаргу на рішення Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 08 червня 2017 року та ухвалу Апеляційного суду Івано-Франківської області від 18 липня 2017 року, в якій просить скасувати оскаржувані судові рішення та ухвалити нове рішення про задоволення позову, обґрунтовуючи свої вимоги порушенням судами першої і апеляційної інстанцій норм процесуального права та неправильним застосування норм матеріального права.

Касаційна скарга мотивована тим, що суд першої інстанції не врахував правової позиції Верховного Суду України у справах № 6-2558цс15, № 6-247цс14, № 6-544цс16, № 6-1699цс16, № 6-36цс15 відповідно до яких вкладник за договором депозиту є споживачем фінансових послуг, а банк їх виконавцем та несе відповідальність за неналежне надання цих послуг. Крім того, відповідно до пункту 4 частини першої статті 52 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» вимоги вкладників - фізичних осіб, які не є пов'язаними особами банку, у частині, що перевищує суму, виплачену Фондом, підлягають включенню до четвертої черги відшкодування, а тому вимоги позивача щодо стягнення суми, яка перевищує гарантовану суму, та упущеної вигоди підлягає задоволенню.

Станом на час розгляду вказаної справи у Верховному Суді від інших учасників справи не надходило відзивів на касаційну скаргу ОСОБА_4

Рух справи у суді касаційної інстанції

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 08 вересня 2017 року відкрито касаційне провадження в указаній справі.

15 грудня 2017 року набув чинності Закон України від 03 жовтня 2017 року «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів», за яким судом касаційної інстанції у цивільних справах є Верховний Суд (стаття 388 ЦПК України).

Згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до підпункту 4 пункту 1 розділу XIII «Перехідні положення» ЦПК України касаційні скарги (подання) на судові рішення у цивільних справах, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, передаються до Касаційного цивільного суду та розглядаються спочатку за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

У травні 2018 року Вищим спеціалізованим судом України з розгляду цивільних і кримінальних справ вказану справу передано до Верховного Суду.

Суд касаційної інстанції перевіряє законність судових рішень лише в межах позовних вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Згідно із положенням частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Позиція Верховного Суду

Перевіривши доводи касаційної скарги, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду дійшов висновку, що касаційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а оскаржувані судові рішення - без змін з огляду на таке.

Судом встановлено, що між ПАТ «ВіЕйБі Банк» та ОСОБА_4 укладені чотири договори банківських вкладів: № 648874/2013 на суму 18 120,00 грн, № 700997/2013 на суму 24 000,00 грн, № 844856/2014 на суму 6 730,00 доларів США та

№ 854035/2014 на суму 7 000,00 доларів США.

На підставі постанови Правління Національного банку України (діла - НБУ)

від 20 листопада 2014 року № 733 «Про віднесення ПАТ «ВіЕйБі Банк» до категорії неплатоспроможних» виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб прийнято рішення від 20 листопада 2014 року № 123 «Про запровадження тимчасової адміністрації у ПАТ «ВіЕйБі Банк», відповідно до якого із 21 листопада 2014 року розпочато процедуру виведення ПАТ «ВіЕйБі Банк» із ринку шляхом запровадження в ньому тимчасової адміністрації. 24 листопада 2014 року рішенням виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб № 128 призначено уповноваженою особою Фонду на здійснення тимчасової адміністрації Славкіну М. А. 17 лютого 2015 року рішенням виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб № 35 продовжено дію тимчасової адміністрації у ПАТ «ВіЕйБі Банк».

Відповідно до постанови Правління НБУ від 19 березня 2015 року № 188 «Про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію ПАТ «ВіЕйБі Банк» виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб прийнято рішення

від 20 березня 2015 року № 63 «Про початок процедури ліквідації ПАТ «ВіЕйБі Банк» та призначення уповноваженої особи Фонду на ліквідацію банку».

18 вересня 2015 року позивачу виплачено 200 000,00 грн.

Нормативно-правове обґрунтування

Відповідно до частини першої статті 1058 ЦК України за договором банківського вкладу (депозиту) одна сторона (банк), що прийняла від другої сторони (вкладника) або для неї грошову суму (вклад), що надійшла, зобов'язується виплачувати вкладникові таку суму та проценти на неї або дохід в іншій формі на умовах та в порядку, встановлених договором.

З огляду на визначення договору банківського вкладу, що закріплене в ЦК України та інших нормативно-правових актах, банківський вклад (депозит) - це кошти в готівковій або безготівковій формі, у валюті України або в іноземній валюті, які розміщені клієнтами на їх іменних рахунках у банку на договірних засадах на визначений строк зберігання або без зазначення такого строку, які підлягають виплаті вкладнику відповідно до законів України та умов договору (стаття 2 Закону України від 07 грудня 2000 року № 2121-III «Про банки і банківську діяльність»).

Згідно із частиною першою статті 1060 ЦК України договір банківського вкладу укладається на умовах видачі вкладу на першу вимогу (вклад на вимогу) або на умовах повернення вкладу зі спливом встановленого договором строку (строковий вклад).

Відповідно до частини п'ятої статті 1061 ЦК України проценти на банківський вклад нараховуються від дня, наступного за днем надходження вкладу у банк, до дня, який передує його поверненню вкладникові або списанню з рахунка вкладника з інших підстав.

Згідно з пунктом 16 статті 2 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» тимчасова адміністрація - це процедура виведення банку з ринку, що запроваджується Фондом стосовно неплатоспроможного банку в порядку, встановленому цим Законом.

Відповідно до пункту 6 статті 2 цього Закону ліквідація банку - це процедура припинення банку як юридичної особи відповідно до законодавства. Отже, у спорах, пов'язаних з виконанням банком, у якому введена тимчасова адміністрація та/або запроваджена процедура ліквідації, своїх зобов'язань перед його кредиторами, норми Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» є спеціальними, і цей Закон є пріоритетним відносно інших законодавчих актів України у таких правовідносинах. Статтею 36 вказаного Закону врегульовано наслідки запровадження тимчасової адміністрації.

Зокрема, згідно з пунктами 1, 2 частини п'ятої статті 36 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» під час тимчасової адміністрації не здійснюється задоволення вимог вкладників та інших кредиторів банку, примусове стягнення коштів та майна банку, звернення стягнення на майно банку, накладення арешту на кошти та майно банку. Відповідно до частини другої статті 46 цього Закону з дня призначення уповноваженої особи Фонду банківська діяльність завершується закінченням технологічного циклу конкретних операцій у разі, якщо це сприятиме збереженню чи збільшений ліквідаційної маси.

У пункті 1 частини шостої статті 36 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» передбачено, що обмеження, встановлене пунктом 1 частини п'ятої цієї статті, не поширюється на зобов'язання банку щодо виплати коштів за вкладами вкладників за договорами, строк яких закінчився, та за договорами банківського рахунку вкладників. Зазначені виплати здійснюються в межах суми відшкодування, що гарантується Фондом, в національній валюті України. Вклади в іноземній валюті перераховуються в національну валюту України за офіційним курсом гривні, встановленим Національним банком України до іноземних валют на день початку процедури виведення Фондом банку з ринку та здійснення тимчасової адміністрації відповідно до цієї статті.

Відповідно до частини другої статті 46 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» з дня призначення уповноваженої особи Фонду банківська діяльність завершується закінченням технологічного циклу конкретних операцій у разі, якщо це сприятиме збереженню чи збільшений ліквідаційної маси.

Згідно з частиною п'ятою статі 45 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» протягом 30 днів з дня опублікування відомостей про відкликання банківської ліцензії, ліквідацію банку кредитори мають право заявити Фонду про свої вимоги до банку. Вимоги фізичних осіб-вкладників у межах гарантованої Фондом суми відшкодування за вкладами не заявляються.

Висновки за результатами розгляду касаційної скарги

За таких обставин та з підстав, передбачених вищевказаними нормами матеріального права, правильним є висновок суду першої інстанції, з яким погодився й апеляційний суд, що на момент звернення ОСОБА_4 із позовом до суду у ПАТ «ВіЕйБі Банк» введено тимчасову адміністрацію та розпочато процедуру його ліквідації, що унеможливило стягнення коштів у будь-який інший спосіб, аніж це передбачено Законом України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», тому вимоги про стягнення грошових коштів, розміщених на рахунках у банку задоволенню не підлягають.

Доводи касаційної скарги про те, що суд першої інстанції не врахував правової позиції Верховного Суду України у справах № 6-2558цс15, № 6-247цс14, №6-544цс16,

№ 6-1699цс16, № 6-36цс15 відповідно до яких вкладник за договором депозиту є споживачем фінансових послуг, а банк їх виконавцем та несе відповідальність за неналежне надання цих послуг, є безпідставними, оскільки в наведених справах Верховного Суду України висловлені правові висновки за інших фактичних обставин.

Доводи заявника, що відповідно до пункту 4 частини першої статті 52 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» вимоги вкладників-фізичних осіб, які не є пов'язаними особами банку, у частині, що перевищує суму, виплачену Фондом, підлягають включенню до четвертої черги відшкодування, а тому вимоги позивача щодо стягнення суми, яка перевищує гарантовану суму, та упущеної вигоди підлягає задоволенню не спростовують правильність висновків судів.

Крім того, задоволення вимог окремих кредиторів поза межами процедури ліквідації банку порушує в цілому баланс інтересів кредиторів банку та не узгоджується з положеннями Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», якими передбачено, що під час ліквідаційної процедури неплатоспроможного банку визначається загальна сума його заборгованості перед кредиторами (пасив), формується ліквідаційна маса банку (актив) та здійснюється її реалізація з подальшим спрямуванням коштів, одержаних від продажу майна банку, на погашення акцептованих (визнаних) вимог кредиторів у порядку черговості відповідно до статті 52 цього Закону.

Доводи касаційної скарги не містять обґрунтованих посилань на порушення судами норм матеріального чи процесуального права, що у відповідності до статті 389 ЦПК України могло б бути підставою для скасування оскаржуваних рішень судів.

Вищевикладене свідчить про те, що касаційна скарга є необґрунтованою, а тому не підлягає задоволенню.

Відповідно до частини третьої статті 401 ЦПК України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.

Керуючись статтями 400, 401, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу ОСОБА_4 залишити без задоволення.

Рішення Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 08 червня 2017 року та ухвалу Апеляційного суду Івано-Франківської області від 18 липня

2017 року залишити без змін.

Постанова суду касаційної інстанції є остаточною і оскарженню не підлягає.

Судді: О. В. Ступак

В.О. Кузнєцов

С.О. Погрібний