Справа № 431/278/19
Провадження №2/431/331/19
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"01" березня 2019 р. м. Старобільськ Луганської області

Старобільський районний суд Луганської області в складі:

головуючого судді Логвіненка Т.Г.,

при секретарі Гапотченко І.О.

розглянувши у підготовчому судовому засіданні в залі суду м. Старобільська Луганської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа: Старобільська міська рада Луганської області про визнання права власності на господарську будівлю,

в с т а н о в и в:

14.01.2019 позивач ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2, третя особа: Старобільська міська рада Луганської області про визнання права власності на господарську будівлю, в якій просить суд визнати за нею право власності на нерухоме майно, а саме: сарай літера Е та погріб літера Ж, розташовані на території двору за адресою: вул. Гімназична, 25 м. Старобільськ, Луганська область.

В обґрунтування позову позивач посилається на те, що рішенням Старобільського районного суду від 16.12.2013 задоволено позовні вимоги ОСОБА_3 про визнання права власності на нерухоме майно, а саме сарай літера Е та погріб літера Ж, розташовані на території двору за адресою: вул. Гімназична, 25 м. Старобільськ, Луганська область вартістю 5496 грн. (справа №431/3624/13-ц). За вказаною адресою площа господарської будівлі становить 10,7 кв.м. Вказану господарську будівлю (сарай) та погріб було побудовано у 1955 році ОСОБА_3 та її чоловіком ОСОБА_4, який помер 27.02.2001, у дворі за вищевказаною адресою. 10.04.2014 померла ОСОБА_3. За життя ОСОБА_3 право власності на господарську будівлю площею 10,7 кв.м. у встановленому законом порядку не переоформила, однак починаючи з 1955 року користувалась зазначеною господарською будівлею та фактично була її власником. Після смерті ОСОБА_3 все рухоме та нерухоме майно, як єдиній спадкоємиці, перейшло у власність доньки померлої - ОСОБА_5. 24.12.2014 ОСОБА_5 успадкувала квартиру за адресою: вул. Жовтнева, 25, м. Стробільськ, Луганська область. 25.12.2014 ОСОБА_5 звернулась до приватного нотаріуса Старобільського районного нотаріального округу Луганської області з заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом на сарай та погріб, що розташовані на території двору за адресою: вул.Жовтнева (Гімназична), 25 та залишилась після смерті ОСОБА_3, однак відповідно до відповіді від 25.12.2014 останній було відмовлено у звязку з відсутністю документів, які б свідчили про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно. 13.12.2017 померла ОСОБА_5. Після смерті ОСОБА_5 в спадщину за законом на все рухоме та нерухоме майно вступив її чоловік ОСОБА_2, як спадкоємець першої черги. Таким чином, померлій ОСОБА_5 на момент відкриття спадщини належало право власності на господарську будівлю, яка за життя його не зареєструвала, а отже, право на господарську будівлю за вказаною адресою переходить до ОСОБА_2 16.06.2018 ОСОБА_2 зареєстрував право власності на квартиру за адресою: вул. Гімназична (Жовтнева), 25 м. Старобільськ. Однак, право власності на господарську будівлю (сарай, погріб) ОСОБА_2 не зареєстрував. Таким чином, ОСОБА_2 після смерті ОСОБА_5 на момент укладення договору купівлі-продажу від 23.06.2018 був спадкоємцем її майна, в тому числі господарської будівлі, а отже фактично був її власником. Відповідно до Договору купівлі-продажу квартири від 23.06.2018 ОСОБА_2 передав квартиру у власність ОСОБА_1. Відповідно до Витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію власності від 23.06.2018 за №26769507 за адресою: вул. Гімназична (Жовтнева), 25 м. Старобільськ, Луганська область належить на праві власності ОСОБА_1 Однак, про те, що господарська будівля не була прийнята в спадщину ОСОБА_2 після смерті ОСОБА_5 останній не повідомив. Оскільки вказана господарська будівля весь час використовувалась для обслуговування квартири за адресою: вул.Гімназична, 25, м.Старобільськ, яка на цей час належить позивачу, виникла необхідність у зверненні до суду за визнанням права власності на господарську будівлю.

В судове засідання позивач ОСОБА_1 не зявилася, надала до суду заяву, в якій просила розглянути справу без її участі, позовні вимоги підтримала (а.с.29).

Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не зявився, надав суду письмову заяву, згідно якої позов визнає та просить суд справу розглядати без нього (а.с.31).

Представник третьої особи - Старобільської міської ради Луганської області у судове засідання не зявилася, надала до суду заяву, в якій не заперечувала проти задоволення позову, просила суд розглянути справу за її відсутності (а.с.28).

Справа розглянута у відсутності сторін на підставі наявних доказів.

Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень ЦПК України розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Суд, дослідивши докази по справі, вважає, що позов підлягає повному задоволенню з таких підстав.

Відповідно до статей 12,13 ЦПК України сторони користуються рівними правами щодо здійснення всіх процесуальних прав та обовязків, передбачених законом. Суд, розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Згідно зі ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно ч. 3 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем.

Згідно копії рішення Старобільського районного суду від 16.12.2013 задоволено позовні вимоги ОСОБА_3 про визнання права власності на нерухоме майно, а саме сарай літера Е та погріб літера Ж, розташовані на території двору за адресою: вул. Гімназична, 25 м. Старобільськ, Луганська область вартістю 5496 грн. (справа №431/3624/13-ц) (а.с.9). Вказану господарську будівлю (сарай) та погріб було побудовано у 1955 році ОСОБА_3 та її чоловіком ОСОБА_4, який помер 27.02.2001, у дворі за вищевказаною адресою. За вказаною адресою площа господарської будівлі становить 10,7 кв.м., що підтверджується копією технічного паспорту та експлікацією на будівлю (а.с.10-12).

Відповідно до копії свідоцтва про смерть серія І-ЕД №397011, 10.04.2014 померла ОСОБА_3 (а.с.13).

За життя ОСОБА_3 право власності на господарську будівлю площею 10,7 кв.м. у встановленому законом порядку не переоформила, однак починаючи з 1955 року користувалась зазначеною господарською будівлею та фактично була її власником. Даний факт підтверджується рішенням суду від 16.12.2013, тому відповідно до ч. 4 ст. 82 ЦПК України не підлягає доказуванню.

Після смерті ОСОБА_3 все рухоме та нерухоме майно, як єдиній спадкоємиці, перейшло у власність доньки померлої - ОСОБА_5, що підтверджується свідоцтвами про право на спадщину за законом від 24.12.2014, спадкова справа №23/2014, зареєстровано в реєстрі за №1106 та №1107 (а.с.14,15).

24.12.2014Циганок О.І. успадкувала квартиру за адресою: вул. Жовтнева, 25, м. Стробільськ, Луганська область, що підтверджується витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності (а.с.16).

25.12.2014Циганок О.І. звернулась до приватного нотаріуса Старобільського районного нотаріального округу Луганської області з заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом на сарай та погріб, що розташовані на території двору за адресою: вул.Жовтнева (Гімназична), 25 та залишилась після смерті ОСОБА_3, однак відповідно до постанови про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 25.12.2014 останній було відмовлено у звязку з відсутністю документів, які б свідчили про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно (а.с.17).

13.12.2017 померла ОСОБА_5, що підтверджується свідоцтвом про смерть серія І-ЕД №511475 (а.с.18).

Після смерті ОСОБА_5 в спадщину за законом на все рухоме та нерухоме майно вступив її чоловік ОСОБА_2, як спадкоємець першої черги.

Відповідно до ст.1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обовязки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Таким чином, померлій ОСОБА_5 на момент відкриття спадщини належало право власності на господарську будівлю, яка за життя його не зареєструвала, а отже, право на господарську будівлю за вказаною адресою переходить до ОСОБА_2

16.06.2018 ОСОБА_2П зареєстрував право власності на квартиру за адресою: вул. Гімназична (Жовтнева), 25 м. Старобільськ, номер запису про право власності 26655438. Однак, право власності на господарську будівлю (сарай, погріб) ОСОБА_2 не зареєстрував.

Згідно з ч. 1 ст. 1297 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої (нерухоме майно), зобов'язаний звернутися до нотаріуса або в сільських населених пунктах - до уповноваженої на це посадової особи відповідного органу місцевого самоврядування за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно.

Проте нормами цієї статті, так само як й іншими нормами цивільного права, не визначено правових наслідків недотримання такою обов'язку у вигляді втрати права на спадщину.

Таким чином, ОСОБА_2 після смерті ОСОБА_5 на момент укладення договору купівлі-продажу від 23.06.2018 був спадкоємцем її майна, в тому числі господарської будівлі, а отже фактично був її власником.

Відповідно до копії Договору купівлі-продажу квартири від 23.06.2018 ОСОБА_2 передав квартиру у власність ОСОБА_1 (а.с.19-20).

Відповідно до Витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 23.06.2018 за №128739941, квартира за адресою: вул. Гімназична (Жовтнева), 25 м. Старобільськ, Луганська область належить на праві власності ОСОБА_1 (а.с.21).

Оскільки спірна господарська будівля весь час використовувалась для обслуговування квартири за адресою: вул.Гімназична, 25, м.Старобільськ, яка на цей час належить позивачу, суд вважає за необхідне визнати право власності на господарську будівлю за позивачем ОСОБА_1

Відповідно до ст. 15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого щільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Згідно ст. 392 ЦК України, власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право

Згідно ст.ст. 328, 334 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Право власності у набувача майна за договором виникає з моменту передання майна, якщо інше не встановлено договором або законом.

У звязку з вищевикладеним, повно та всебічно з'ясувавши обставини справи, оцінивши зібрані у справі докази, їх належність, допустимість, достовірність, суд вважає позовні вимоги обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

На підставі ст.ст. 328, 334, 392, 1218, 1297 ЦК України, керуючись ст.ст. 12-13, 200, 220, 258-259, 263-268 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа: Старобільська міська рада Луганської області про визнання права власності на господарську будівлю - задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 (ідентифікаційний код НОМЕР_1) право власності на нерухоме майно, а саме: сарай літера Е та погріб літера Ж, розташовані на території двору за адресою: вул. Гімназична, 25 м. Старобільськ, Луганська область.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Луганського апеляційного суду через Старобільський районний суд шляхом подачі скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом тридцяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя Т.Г.Логвіненко