Єдиний унікальний номер 234/1796/19 Номер провадження 22-ц/804/2321/19
Доповідач Санікова О.С.
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

09 жовтня 2019 року Донецький апеляційний суд в складі:

суддів Санікової О.С.,

Канурної О.Д., Мальованого Ю.М.

розглянувши у порядку письмового провадження в місті Бахмуті цивільну справу №234/1796/19

за позовом Краматорського міського центру зайнятості до ОСОБА_1 про стягнення переплати бюджетних коштів

за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Краматорського міського суду Донецької області від 05 червня 2019 року

(суддя Данелюк О.М., рішення ухвалено в м. Краматорську Донецької області),-

В С Т А Н О В И В:

У лютому 2019 року Краматорський міський центр зайнятості звернувся до суду з позовними вимогами до ОСОБА_1 про стягнення переплати бюджетних коштів, посилаючись на те, що відповідно до ст.43 Закону України «Про зайнятість населення» на підставі наказу Краматорського міського центру зайнятості від 17.10.2017 року №НТ 171017 ОСОБА_1 надано статус безробітного. Згідно з ч.1, 4 ст.22, ч.1 ст.23 Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття» та на підставі наказу №НТ 171024 від 24.10.2017 призначено допомогу по безробіттю.

Під час перебування на обліку в центрі зайнятості (з 17.10.2017 по 22.07.2018) за даними Довідника Єдиного державного реєстру страхувальників підприємств організацій, установ (далі - ПОУ ЄДРС) Єдиної інформаційно-аналітичної системи Державної служби зайнятості ОСОБА_1 як фізична особа - підприємець не значився.

В заяві про надання (поновлення) статусу безробітного ОСОБА_1 вказав, що не є зареєстрованим як суб`єкт підприємницької діяльності та підтвердив цю інформацію особистим підписом.

Згідно з актом розслідування страхових випадків та обґрунтованості виплати матеріального забезпечення безробітним № 0511218-01 від 05.12.2018 відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття» встановлено, що ОСОБА_1 перебував на обліку з 17.10.2017 року по 22.07.2018 року. В заяві про надання (поновлення) статусу безробітного ОСОБА_1 вказав, що не є зареєстрованим як суб`єкт підприємницької діяльності та підтвердив цю інформацію особистим підписом.

Шляхом обміну інформації з ПФУ відповідно до Порядку обміну інформацією між Міністерством доходів і зборів України, Пенсійним фондом України та фондами загальнообов`язкового державного соціального страхування, затвердженого наказом Міністерства доходів і зборів України 19.09.2013 року №494, постановою правління Пенсійного фонду України 19.09.2013 №16-1 в довідник ПОУ (ЄДРС) інформація по ОСОБА_1 про те, що він є зареєстрованим як фізична особа-підприємець з 10.11.1995 року завантажилась 05.11.2018 року.

Також, відповідно до листа Управління Пенсійного фонду України у м. Краматорську від 03.01.2019 №135/05/34 підтверджено, що ОСОБА_1 перебуває на обліку як фізична особа - підприємець з 10.11.1995 року, інформація про припинення підприємницької діяльності відсутня.

Фахівцями юридичного відділу КМЦЗ 25.01.2019 року зроблено безкоштовний запит до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань на офіційному сайті Міністерства юстиції України, в якому з`явилась інформація, що ОСОБА_1 припинив підприємницьку діяльність 15.01.2019 року. В Довідник ПОУ (ЄДРС) також завантажилась інформація про припинення підприємницької діяльності ОСОБА_1 лише з 15.01.2019 року.

За період з 24.10.2017 року по 20.07.2018 року ОСОБА_1 отримав допомогу по безробіттю в сумі 63084грн. 59коп., яку Краматорський центр зайнятості просив стягнути з ОСОБА_1 та судовий збір у розмірі 1921грн.

Рішенням Краматорського міського суду Донецької області від 05 червня 2019 року позовні вимоги Краматорського міського центру зайнятості до ОСОБА_1 про стягнення переплати бюджетних коштів задоволено повністю.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь Краматорського міського центру зайнятості суми переплати допомоги по безробіттю в розмірі 63084 грн. 59 коп. та судовий збір в розмірі 1921,00 грн.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нове рішення, яким в задоволенні позовних вимог Краматорського міського центру зайнятості відмовити.

В обґрунтування апеляційної скарги ОСОБА_1 посилається на неповно встановлені судом обставини, що мають істотне значення для справи, невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення норм матеріального та процесуального права; судом не враховано, що запису про припинення його підприємницької діяльності від 15.01.2019 року передував запис від 15.01.2019 року про включення його як підприємця до ЄДР за його заявою, яку він вимушений був подати одночасно із заявою про припинення підприємницької діяльності задля того, щоб виключити інформацію про нього як підприємця із довідника ПОУ (ЄДРС), яка завантажилась 05.11.2018 року; отже, судом не враховано та не надано правової оцінки тому, що на момент подання ним заяви про надання йому статусу безробітного (17.10.2017 року) жодної інформації про нього як підприємця ані в довіднику ПОУ (ЄДРС), ані в ЄДР не було; в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань ця інформація також була відсутня до 15.01.2019 року, що підтверджується витягом від 03.12.2018 року; коли він ставив підпис під заявою про надання статусу безробітного, де зазначено, що він не є зареєстрованим як суб`єкт підприємницької діяльності, він не мав наміру щось приховати або надати недостовірну інформацію, навпаки, він діяв добросовісно, оскільки на підставі даних ЄДР вважав, що вже не є підприємцем; судом не надано оцінки його поясненням про те, що фактично він припинив підприємницьку діяльність у 2007 році і жодних доходів з того часу не отримував, хоча деякий час він подавав до податкової інспекції звіти щодо проведення підприємницької діяльності з нульовими показниками; звернувшись у 2012 році з заявою про припинення підприємницької діяльності та отримавши відповідь про те, що інформація про нього як підприємця в державному реєстрі підприємців відсутня, він був впевнений в тому, що його підприємницька діяльність припинена і не потребує інших дій щодо її припинення; судом не встановлено фактів умисного невиконання ним своїх обов`язків та зловживання ними, що стало підставою для незаконної виплати грошових коштів; апелянт також вважає, що з боку Краматорського міського центру зайнятості має місце порушення встановленої чинним законодавством процедури проведення розслідування страхових випадків та обґрунтованості виплат матеріального забезпечення безробітним, а надані позивачем докази, а саме акт №051218-01 від 05.12.2018 року, наказ №304 від 05.12.2018 року суд прийняв до уваги в порушення ст. 78 ЦПК України, оскільки вони є недопустимими доказами.

У відзиву на апеляційну скаргу Краматорський міський центр зайнятості просить залишити рішення суду першої інстанції в силі як таке, що відповідає законним вимогам та обґрунтоване, посилаючись на те, що, оскільки відповідач був зареєстрований як фізична особа-підприємець до 2004 року, то відповідно до пп. 4 п.6 Розділу V Порядку надання відомостей з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 10.06.2016 року №1657/5, відомості про фізичних осіб-підприємців містять дату державної реєстрації, дату на номер запису в Єдиному державному реєстрі про включення до Єдиного державного реєстру відомостей про фізичну особу-підприємця - у разі якщо державна реєстрація фізичної особи-підприємця була проведена до набрання чинності Законом України «Про державну реєстрацію юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців», який набрав чинності з 01 липня 2004 року; саме через те, що даний реєстр містить відомості з 01.07.2004 року та знаходиться у стані формування дані відповідача не було включено до нього, тому відповідачу було необхідно, перш за все, подати державному реєстратору заяву для проведення реєстраційної дії «Включення відомостей про фізичну особу-підприємця»; апелянт посилається також на те, що, всупереч доводів апеляційної скарги ОСОБА_1 про припинення ним підприємницької діяльності у 2007 році, в поясненні від 03.12.2018 року ним зазначено, що він як підприємець закрився у 1997 році, та, навіть, не зважаючи на дати, відповідачем не було надано до суду жодних підтверджуючих документів, що він закрив право на заняття підприємницькою діяльністю хоча б у 2007 році; подача ОСОБА_1 до податкової інспекції звітів з нульовими показниками не свідчить про проведення державної реєстрації припинення підприємницької діяльності з отриманням відповідного Витягу, що відповідач зробив вже після того, як отримав допомогу по безробіттю в КМЦЗ; щодо доводів апеляційної скарги про порушення встановленої чинним законодавством процедури проведення розслідування страхових випадків та обґрунтованості виплат матеріального забезпечення безробітним, то відповідно до п. 3 Порядку розслідування страхових випадків та обґрунтованості виплати матеріального забезпечення безробітним, затвердженого наказом Міністерства праці та соціальної політики України, Державної податкової адміністрації України 13.02.2009 року №60/62, постановою правління Пенсійного фонду України від 13.02.2009 року №7-1 рішення щодо проведення перевірки приймається керівником центру зайнятості і наказом таке рішення не оформлюється, наказом оформлюється рішення про повернення коштів; наказ про повернення коштів №304 від 05.12.2018 року ОСОБА_1 отримав 27.12.2018 року; підставою для проведення перевірки є інформація по ОСОБА_1 , яка завантажилась в довідник ПОУ (ЄДРС) від05.11.2018 року та не співпадає з даними, наданими безробітним; відсутність підпису ОСОБА_1 на акті пояснюється тим, що на час його складення ОСОБА_1 вже не був зареєстрований як безробітний, але повідомлення про явку до центру для ознайомлення з актом було направлено ОСОБА_1 поштою, яке він отримав 26.12.2018 року.

Відповідно до ч.1 ст. 368 ЦПК України справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного провадження, з особливостями, встановленими цією главою. У ч.3 цієї статті зазначено, що розгляд справ у суді апеляційної інстанції здійснюється в судовому засіданні з повідомленням учасників справи, крім випадків, передбачених статтею 369 цього Кодексу.

Відповідно до ч.1 ст. 369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Згідно із ч. 13 ст. 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

З матеріалів справи вбачається, що Краматорський міський центр зайнятості звернувся до суду першої інстанції з вимогами про стягнення переплати бюджетних коштів в розмірі 63084.59 грн.

Враховуючи те, що учасниками справи клопотання про розгляд справи з їх повідомленням не заявлялось та зважаючи на те, що ціна позову не перевищує ста прожиткових мінімумів для працездатних осіб, справа підлягає розгляду апеляційним судом в порядку письмового провадження без повідомлення сторін.

Судом першої інстанції встановлено що згідно наказу Краматорського міського центру зайнятості №НТ 171017 від 17.10.2017 року. ОСОБА_1 надано статус безробітного. (а.с.9).

Згідно заяви позивача від 17.10.2017 рок, він не є зареєстрованим як суб`єкт підприємницької діяльності. (а.с.8).

Згідно акту розслідування страхових виплат №0511218-01 від 05.12.2018 року ОСОБА_1 перебував на обліку з 17.10.2017 року по 22.07.2018 року. (а.с.11).

Відповідно до листа Управління Пенсійного фонду України у м. Краматорську від 03.01.2019 №135/05/34 ОСОБА_1 перебуває на обліку як фізична особа - підприємець з 10.11.1995 року, інформація про припинення підприємницької діяльності відсутня.(а.с.14).

Згідно інформації Міністерства доходів і зборів України, Пенсійного фонду України та фонду загальнообов`язкового державного соціального страхування, затвердженого наказом Міністерства доходів і зборів України 19.09.2013 №494, постановою правління Пенсійного фонду України 19.09.2013 №16-1 в довідник ПОУ (ЄДРС) інформація по ОСОБА_1 завантажилась 05.11.2018, що він є зареєстрованим як фізична особа-підприємець з 10.11.1995р. (а.с.18-22).

Відповідно до листа Управління Пенсійного фонду України у м. Краматорську від 03.01.2019 №135/05/34 ОСОБА_1 перебуває на обліку як фізична особа - підприємець з 10.11.1995 року. (а.с.14).

Згідно Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань на офіційному сайті Міністерства юстиції України мається інформація, що ОСОБА_1 припинив підприємницьку діяльність 15.01.2019р. (а.с.18-21).

Дослідивши матеріали цивільної справи, перевіривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Задовольняючи позовні вимоги Краматорського міського центру зайнятості, суд першої інстанції виходив з їх доведеності.

Проте з таким висновком суду погодитись не можна.

Статтею 2 Закону України «Про зайнятість населення» визначено, що безробітними визнаються працездатні громадяни працездатного віку, які через відсутність роботи не мають заробітку або інших передбачених законодавством доходів і зареєстровані у державній службі зайнятості як такі, що шукають роботу, готові та здатні приступити до підходящої роботи. Безробітними визнаються також інваліди, які не досягли пенсійного віку, не працюють та зареєстровані як такі, що шукають роботу.

Відповідно до статті 4 Закону України «Про зайнятість населення» до зайнятого населення належать особи, які працюють за наймом на умовах трудового договору (контракту) або на інших умовах, передбачених законодавством, особи, які забезпечують себе роботою самостійно.

Згідно з пунктом 9 частини першої статті 45 Закону України «Про зайнятість населення» реєстрація безробітного в територіальному органі центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері зайнятості населення та трудової міграції, припиняється у разі встановлення факту виконання безробітним оплачуваної роботи (надання послуг).

Згідно із частиною другою статті 36 Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття» застраховані особи, зареєстровані в установленому порядку як безробітні, зобов`язані своєчасно подавати відомості про обставини, що впливають на умови виплати їм забезпечення та надання соціальних послуг.

Відповідно до частини третьої статті 36 Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття» сума виплаченого забезпечення та вартості наданих соціальних послуг застраховані особи внаслідок умисного невиконання нею своїх обов`язків та зловживання ними стягуються з цієї особи відповідно до законодавства України з моменту виникнення обставин, що впливають на умови виплати їй забезпечення та надання соціальних послуг.

Частиною першою статті 1212 ЦК України передбачено, що особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала.

Згідно з пунктом першим частини першої статті 1215 ЦК України не підлягає поверненню безпідставно набуті заробітна плата і платежі, що прирівнюються до неї, пенсії, допомоги, стипендії, відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю, аліменти та інші грошові суми, надані фізичній особі як засіб до існування, якщо їх виплата проведена фізичною або юридичною особою добровільно, за відсутності рахункової помилки з її боку і недобросовісності з боку і недобросовісності з боку набувача.

Її тлумачення свідчить, що законодавцем передбачені два виключення із цього правила: по-перше, якщо виплата відповідних грошових сум є результатом рахункової помилки зі сторони особи, яка проводила виплату; по-друге, у разі недобросовісності зі сторони набувача виплати.

При цьому правильність здійснених розрахунків, за якими була проведена виплата, а також добросовісність набувача презюмуються, і відповідно тягар доказування наявності рахункової помилки та недобросовісності набувача покладається на платника відповідних грошових сум.

Вирішуючи спір, судом першої інстанції не встановлено рахункової помилки позивач та недобросовісності зі сторони відповідача.

Заперечуючи проти позову ОСОБА_1 зазначав про відсутність з його боку недобросовісності щодо отримання допомоги по безробіттю, оскільки на день звернення із заявою та на день надання статусу безробітного, а також в період отримання виплат з 17.10.2017 року по 22.08.2018 року він не був зареєстрований як фізична особа-підприємець, що підтверджується Витягом з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців, підприємницьку діяльність не здійснював і доходи від неї не отримував.

Відповідно до статті 42 Господарського кодексу України підприємництво - це самостійна, ініціативна, систематична, на власний ризик господарська діяльність, що здійснюється суб`єктами господарювання (підприємцями) з метою досягнення економічних і соціальних результатів та одержання прибутку.

По справі установлено, що Головне управління Державної податкової служби у Донецькій області розглянула запит щодо надання інформації стосовно фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 та повідомила, що за даними інформаційної системи ДПС України станом на 26.09.2019 року ОСОБА_1 перебував на обліку з 10.11.1995 року в Покровській державній податковій інспекції (Червоногвардійський район м. Макіївки) Покровсько-Добропільського управління ГУ ДПС у Донецькій області як фізична особа-підприємець. Остання податкова звітність надавалась ОСОБА_1 до Покровської ДПІ 06.02.2014 року.

Згідно індивідуальних відомостей про застраховану особу Пенсійного фонду України (а.с.42-44) доходи ОСОБА_1 як фізичної особи-підприємця за 2010-2013 роки становлять нуль гривень. Починаючи з 2014 року запис про ОСОБА_1 як підприємця відсутня, а доходи з цього періоду і по вересень 2017 року зазначені від підприємств: Відокремлений підрозділ «Чайкінські магістральні електричні мережі» Державного підприємства «Національна енергетична компанія «Укренерго», Чайкінські магістральні електричні мережі Донбаської електроенергетичної системи, Відокремлений підрозділ «Чайкінські магістральні електричні мережі» Державного підприємства «Національна енергетична компанія «Укренерго», починаючи з жовтня 2017 року доходи становлять нуль гривень.

Згідно з витягом з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань записів щодо ОСОБА_1 не знайдено (а.с.40).

З урахуванням зазначеного суд першої інстанції дійшов помилкового висновку щодо наявності правових підстав для задоволення позовних вимог, оскільки позивачем не доведено у діях відповідача умислу на зловживання своїми обов`язками чи свідомого надання неправдивих відомостей при поданні у жовтні 2017 року до Краматорського міського центру зайнятості заяви про надання статусу безробітного.

Разом з тим суд не врахував, що згідно з вищевикладеними доказами підтверджено факт відсутності доходів у ОСОБА_1 за період з 17 жовтня 2017 року по 22 липня 2018 року, визначено, що відповідач у вказаний період не здійснював підприємницьку діяльність.

Згідно з пунктом 1 статті 1 Закону України «Про зайнятість населення» безробіття - соціально-економічне явище, за якого частина осіб не має змоги реалізувати своє право на працю та отримання заробітної плати (винагороди) як джерела існування.

При цьому призначення вказаної допомоги по безробіттю пов`язується саме із наявністю/відсутністю роботи (праці) в особи як можливості діяти. Необхідними умовами для визнання особи безробітною і для виплати відповідної грошової допомоги, є не формальна реєстрація особи як суб`єкта підприємницької діяльності, фізичної особи-підприємця чи приватного підприємця, а реальне зайняття підприємницькою діяльністю та отримання доходу (прибутку) від такої діяльності, який необхідний людині для забезпечення її фізичного існування.

Отже, немає правових підстав для задоволення позову, з огляду на те, що ОСОБА_1 на час звернення із заявою про надання статусу безробітного господарської діяльності фактично не здійснював, прибутків від такої діяльності не отримував.

Вищевказане узгоджується із висновком, викладеним у постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду, прийнятої у справі №545/163/17 (провадження №61-33727 сво18) від 06 лютого 2019 року.

Таким чином, доводи Краматорського міського центру зайнятості щодо повідомлення ОСОБА_1 недостовірних даних, на підставі яких було прийнято рішення про надання йому статусу безробітного, не заслуговують на увагу, оскільки спростовуються обґрунтованими поясненнями відповідача, що він вважав свою реєстрацію скасованою. Крім того, ця інформація не є конфіденційною і Краматорський міський центр зайнятості не позбавлений права перевірити її під час прийняття рішення про надання статусу безробітного і призначення допомоги по безробіттю.

Отже, рішення суду першої інстанції ухвалено з неправильним застосуванням норм матеріального права та порушенням норм процесуального права, що відповідно до ст. 376 ЦПК України є підставою для його скасування з ухваленням нового рішення про відмову у задоволенні позовних вимог Краматорського міського центру зайнятості.

Оскільки апеляційним судом відмовлено у задоволенні позовних вимог Краматорського міського центру зайнятості, то сплачений ОСОБА_1 судовий збір за подачу апеляційної скарги в сумі 2881.50 грн. відповідно до стаття 141 ЦПК України підлягає стягненню з Краматорського міського центру зайнятості.

Керуючись ст.ст. 367, 368, 374, 376, 381-384 ЦПК України апеляційний суд,-

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Рішення Краматорського міського суду Донецької області від 05 червня 2019 року скасувати.

У задоволенні позовних вимог Краматорського міського центру зайнятості до ОСОБА_1 про стягнення переплати бюджетних коштів в сумі 63084.59 грн. відмовити.

Стягнути з Краматорського міського центру зайнятості на користь ОСОБА_1 2881 грн. 50 коп. судового збору, сплаченого за подання апеляційної скарги.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття і оскарженню в касаційному порядку не підлягає, крім випадків, передбачених підпунктами а-г пункту 2 частини 3 статті 389 ЦПК України.

Судді: