ЧЕРНІГІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

іменем України

11 березня 2019 року м. Чернігів

Унікальний номер справи № 729/712/18

Головуючий у першій інстанції - Демченко Л. М.

Апеляційне провадження № 22-ц/4823/295/19

ЧЕРНІГІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД у складі:

головуючого-судді: Онищенко О.І.

суддів: Лакізи Г.П., Скрипки А.А.

секретар: Поклад Д.В.

Позивач: ОСОБА_2

Відповідач: Бобровицька міська рада Чернігівської області, ОСОБА_3

Особа, яка подала апеляційну скаргу: ОСОБА_2

Розглянув в порядку спрощеного позовного провадження апеляційну скаргу на рішення Бобровицького районного суду Чернігівської області від 21 листопада 2018 року у справі за позовом ОСОБА_2 до Бобровицької міської ради Чернігівської області, ОСОБА_3 про визнання правочинів недійсними (суддя Демченко Л.М.), ухвалене о 17 год. 55 хв. у м.Бобровиця, повний текст рішення складено 01 грудня 2018 року,

В С Т А Н О В И В:

У липні 2018 року ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом, в якому з урахуванням уточнень просив визнати недійсним рішення, як правочин, 30 сесії 5 скликання від 26 травня 2010 року та 38 сесії 6 скликання від 22 травня 2015 року Бобровицької міської ради про надання дозволу ОСОБА_3 на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки по АДРЕСА_1. Позов мотивовано тим, що оскаржуваними рішеннями передано у власність ОСОБА_3 земельну ділянку під кадастровим номером НОМЕР_1 з цільовим призначенням для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд по АДРЕСА_1. За доводами позивача, за відповідачкою не значиться зареєстрованим будинок, біля якого їй надано дозвіл на приватизацію земельної ділянки, а через спірну земельну ділянку проходить водогін до будинку позивача.

Рішенням Бобровицького районного суду Чернігівської області від 21 листопада 2018 року у задоволенні позову відмовлено. Рішення суду мотивовано тим, що позивачем всупереч вимог ст.ст.76-84 ЦПК України не надано суду, рішення 30 сесії 5 скликання, від 26 травня 2010 року, яке він також просить скасувати, та не заявлено клопотання про його витребування, позбавивши тим самим суд можливості з'ясувати суть прийнятого Бобровицькою міською радою рішення. Зі змісту позовних вимог, матеріалів справи, пояснень представника позивача, свідків, не вбачається, що на момент звернення до суду прийнятими рішеннями сесій Бобровицької міської ради були порушені права чи інтереси позивача. Посилання представника позивача на те, що в подальшому можливе порушення його прав на користування водогоном в зв`язку з прийняттям вказаних вище рішень міської ради не заслуговують на увагу, оскільки захисту підлягає тільки порушене право, якого судом не встановлено. Оскільки судом не встановлено факту порушення прав позивача, тому не підлягає застосуванню позовна давність.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 просить скасувати зазначене рішення суду і постановити нове рішення про задоволення його позовних вимог. Апеляційна скарга мотивована тим, що позивач та його представник у позовній заяві просили визнати недійсним рішення 38 сесії 6 скликання від 22 травня 2015 року та запис у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, у зв'язку з чим вважає висновок суду, що позивач не додав рішення 30 сесії 5 кликання від 26 травня 2010 року, таким, що не відповідає обставинам справи. Також ОСОБА_2 вказує, що висновок суду про недостатність доказів, які підтверджують наявність водогону та наявних його поривів не відповідає фактичним обставинам.

Згідно з ч. 3 ст. 3 ЦПК України провадження у цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справ.

Відповідно до вимог ч.1 ст.367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Частиною 1 ст.368 ЦПК України встановлено, що справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими цією главою.

За нормами ст. 268 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Зазначеним вимогам закону відповідає судове рішення суду першої інстанції. Висновок місцевого суду підтверджується матеріалами справи, яким суд дав вірну оцінку, і не суперечить нормам матеріального та процесуального права, які регулюють спірні правовідносини.

По справі встановлено, що згідно свідоцтва про право власності від 18 грудня 2003 року ОСОБА_3 є власником 1/2 частини будинку АДРЕСА_1 (а.с.49, 50).

Рішенням 38 сесії 6 скликання від 22 травня 2015 року Бобровицької міської ради затверджено проекти землеустрою щодо відведення земельних ділянок у власність для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд, ведення особистого підсобного господарства та будівництва індивідуальних гаражів, що знаходяться в межах підвідомчої території міської ради; передано громадянам безоплатно у власність земельні ділянки для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд, ведення особистого підсобного господарства та будівництва індивідуальних гаражів, що знаходяться в межах підвідомчої території міської ради за рахунок міських земель, не наданих у власність і користування, зокрема ОСОБА_3, місцезнаходження земельної ділянки - АДРЕСА_1, цільове призначення земельної ділянки, яка передається у власність - для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд, кадастровий номер земельної ділянки НОМЕР_1 (а.с.5-6).

Згідно відомостей з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно станом на 21 вересня 2016 року за ОСОБА_3 було зареєстровано право власності на 1/2 частини житлового будинку та земельної ділянки площею 0,0523 га для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) з кадастровим номером НОМЕР_1 по АДРЕСА_1 (а.с.46).

ОСОБА_2 неодноразово звертався до Бобровицької міської ради із заявами щодо перебування на земельній ділянці, наданій у власність ОСОБА_3, водогону до його будинку (а.с.22-27).

Згідно відповіді від 12 червня 2014 року на вказані заяви питання щодо місця розташування труби подачі води буде перевірено працівниками КП «Міськдобробут» та враховано при приватизації земельної ділянки (а.с.19).

На звернення ОСОБА_2 до КП «Міськдобробут» 21 червня 2017 року надано відповідь, що через приватизовану земельну ділянку ОСОБА_3 по АДРЕСА_1, дійсно проходить водогін до садиби позивача (а.с.7).

Відповідно до ч.1 ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Згідно принципу диспозитивності цивільного судочинства суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках (ч.1 ст.13 ЦПК України).

Відповідно до ч.1 ст.15 та ч.1 ст.16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання та звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Відсутність порушеного права чи невідповідність обраного позивачем способу його захисту способам, визначеним законодавством, встановлюється при розгляді справи по суті та є підставою для прийняття судового рішення про відмову в позові.

Звертаючись до суду з позовом, ОСОБА_2 у первісній позовній заяві просив визнати недійсним рішення, як правочин, 38 сесії 6 скликання Бобровицької міської ради від 22 травня 2015 року про надання дозволу ОСОБА_3 на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки по АДРЕСА_1; визнати недійсним, як правочин, запис у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, що складається з земельної ділянки кадастровий номер НОМЕР_2 площею 0,0074 га, цільове призначення - для будівництва індивідуальних гаражів за адресою: АДРЕСА_2, власник ОСОБА_3

Ухвалою судді Бобровицького районного суду Чернігівської області від 13 липня 2018 року вказану позовну заяву було залишено без руху у зв'язку з її невідповідністю вимогам ст.175 ЦПК України. Зокрема, зазначено, що позивачем зміст позовної заяви викладено формально, ним взагалі не викладено обставин, якими він обгрунтовує свої позовні вимоги щодо недійсності рішення міської ради та запису у державному реєстрі як правочинів із зазначенням доказів, що підтверджують вказані обставини.

ОСОБА_2 02 серпня 2018 року подав до суду першої інстанції виправлену позовну заяву, в якій ставив вимоги про визнання недійсним рішення, як правочину, 30 сесії 5 скликання від 26 травня 2010 року та 38 сесії 6 скликання Бобровицької міської ради від 22 травня 2015 року про надання дозволу ОСОБА_3 на розроблення проекту землеустрою відведення земельної ділянки по АДРЕСА_1.

Саме виправлену позовну заяву судом було прийнято до розгляду і відкрито провадження у справі ухвалою від 31 серпня 2018 року (а.с.56).

У зв'язку з викладеним є безпідставними твердження ОСОБА_2, що він у своїй позовній заяві просив визнати недійсним лише рішення 38 сесії 6 скликання від 22 травня 2015 року, а вимогу про визнання недійсним рішення 30 сесії 5 скликання від 26 травня 2010 року він не ставив.

Відповідно до ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених Кодексом.

У порушення вказаних вимог закону позивачем не надано доказів на підтвердження порушення його прав. ОСОБА_2 на зазначено, яким чином рішенням Бобровицької міської ради про надання ОСОБА_3 у власність земельної ділянки порушено його права. На підтвердження наявності на земельній ділянці відповідача водогону, який прокладено до садиби позивача, надано лише довідку КП «Міськдобробут» від 21 червня 2017 року, в якій відсутні відомості про наявність порушень будь-яких прав позивача. Доводи апеляційної скарги про прориви водогону на належній відповідачу земельній ділянці жодними доказами не підтверджено.

Таким чином, оскільки правовою підставою для звернення до суду є захист порушених або оспорюваних прав і охоронюваних законом інтересів, право на позов у особи виникає після порушення відповідачем її права, та захисту підлягає порушене право, а встановленими судом першої інстанції обставинами не підтверджено порушене право позивача внаслідок прийняття оскаржуваного рішення Бобровицької міської ради, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про необґрунтованість заявлених позивачем вимог саме у зв'язку з відсутністю доведення порушеного права та охоронюваних законом інтересів позивача.

Доводи апеляційної скарги правильності висновків суду не спростовують, оскаржуване рішення суду ухвалено з дотриманням норм матеріального та процесуального права, а тому підстави для його скасування відсутні.

Керуючись ст.ст. 258, 263, 374, 375, 382, 384, 389, 390, 391 ЦПК України, апеляційний суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення, а рішення Бобровицького районного суду Чернігівської області від 21 листопада 2018 року залишити без змін.

Постанова суду набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів, який обчислюється з дня складення повного судового рішення шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Повний текст постанови складено 12 березня 2019 року.

Головуючий: Судді: