РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 жовтня 2019 року м.Рівне

Рівненський міський суд Рівненської області в складі:

головуючого судді Гордійчук І.О.

секретар судового засідання Михайленко О.С.

за участі представника позивача Кадун О.П.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Приватного акціонерного товариства «Страхова Група «ТАС», третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача ОСОБА_2 про стягнення страхового відшкодування.,

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 звернулася до Рівненського міського суду Рівненської області з позовом до ПрАТ «Страхова група «ТАС», просить стягнути з відповідача на її користь грошову суму у розмірі 6536 гривень як страхове відшкодування за збиток, завданий автомобілю в результаті ДТП.

В обґрунтування позовних вимог вказує, що 27 червня 2018 року о 10 годині 55 хвилин в м. Рівне, по вулиці Степана Бандери на АЗС «Авіас» відбулася дорожньо-транспортна пригода, у результаті якої водій ОСОБА_2 керуючи транспортним засобом «Renault» д.н.з. НОМЕР_1 , допустив наїзд на її транспортний засіб марки «Mersedes benz», д.н.з. НОМЕР_2 . Внаслідок ДТП автомобілі отримали механічні пошкодження. Цивільно-правова відповідальність ОСОБА_2 була застрахована АТ «Страхова група «ТАС» згідно полісу обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів АМ 7121266 від 25 травня 2018 року. 10 липня 2018 року вона звернулася до АТ «Страхова група «ТАС» із повідомленням про дорожньо-транспортну пригоду, а 24 липня 2018 року подала заяву про виплату страхового відшкодування у сумі 6536 грн. 07.11.2018 року АТ «Страхова група «ТАС» відмовило їй у виплаті страхового відшкодування, обґрунтовуючи свою відмову тим, що відповідно до ст.32.1 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» АТ «Страхова група «ТАС» не має підстав для виконання своїх зобов`язань щодо потерпілої особи і відмовляє у страховій виплаті в повному обсязі. Крім цього, у вказаному листі зазначено, що постановою Рівненського міського суду Рівненської області від 04 жовтня 2018 року встановлено відсутність складу правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП.

Однак, позивач вважає таку неправомірною. Адже провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_2 за ст.124 КУпАП закрито з нереабілітуючих підстав, а саме на підставі п.7 ч.1 ст.247 КУпАП, у зв`язку з закінченням строків притягнення до адміністративної відповідальності, а не так як зазначено в листі страховика - за відсутністю складу правопорушення передбаченого ст. 124 КУпАП. Враховуючи, що підстави для відмови у здійсненні страхового відшкодування відсутні, просить в судовому порядку стягнути з відповідача на її користь грошову суму у розмірі 6536 гривень як страхове відшкодування за збиток, завданий автомобілю в результаті ДТП.

Ухвалою суду від 21 грудня 2018 року позовну заяву було прийнято до розгляду та відкрито спрощене позовне провадження у справі.

Представник відповідача подав до суду відзив на позовну заяву, в якій вказав, що АТ «Страхова група «ТАС» не погоджується з вимогами ОСОБА_1 , оскільки нею не надано належних та допустимих доказів про встановлення судом вини особи, відповідальність якої застрахована у вчиненні дорожньо-транспортної пригоди, тобто доказів виникнення цивільно-правової відповідальності ОСОБА_3 , адже в постанові Рівненського міського суду Рівненської області від 04.10.2018 року зазначено, що в діях водія ОСОБА_2 відсутній склад правопорушення передбаченого ст.124 КУпАП, а також позивачем не надано жодних доказів понесених ним матеріальних збитків у розмірі 6536 грн.

У судовому засіданні представник позивача позов підтримав, просив його задовольнити з підстав, наведених у позові.

Представник відповідача в судове засідання не з`явився, про час і місце розгляду справи був повідомлений належним чином.

Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача ОСОБА_2 пояснив, що не причетний до ДТП, яка сталася 27.06.2018 року о 10 годині 55 хвилин в м. Рівне, по вулиці Степана Бандери на АЗС «Авіас».

З`ясувавши доводи та аргументи сторін, а також третьої осооби, наведені в заявах по суті справи та висловлені у судвому засіданні, обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги та заперечення, дослідивши зібрані у справі докази, суд встановив наступні фактичні обставини та відповідні їм правовідносини.

Відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_3 позивач ОСОБА_1 є власником транспортного засобу марки «Mersedes benz» модель «Vito», реєстраційний номер НОМЕР_2 .

27 червня 2018 року о 10 годині 55 хвилин в м. Рівне, по вулиці Степана Бандери на АЗС «Авіас» відбулася дорожньо-транспортна пригода, у результаті якої водій ОСОБА_2 керуючи транспортним засобом «Renault» д.н.з. НОМЕР_1 , під час руху заднім ходом не переконався, що це буде безпечно, не був уважним, не переконався, що не створить перешкоду іншим учасникам дорожнього руху, внаслідок чого допустив наїзд на транспортний засіб марки «Mersedes benz», д.н.з. НОМЕР_2 , який знаходився у нерухомому стані та належить позивачу ОСОБА_4 . Внаслідок ДТП автомобілі отримали механічні пошкодження, після чого ОСОБА_2 залишив місце пригоди.

За вказаним фактом працівники поліції склали протокол про адміністративне правопорушення БД №437731 від 09 липня 2018 року за порушення ОСОБА_2 ст.124 КУпАП та протокол про адміністративне правопорушення БД №437730 від 09 липня 2018 року - за порушення ст.122-1 КУпАП.

З матеріалів справи вбачається, що цивільно-правова відповідальність ОСОБА_2 була застрахована АТ «Страхова група «ТАС» згідно полісу обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів АМ 7121266 від 25 травня 2018 року.

10 липня 2018 року позивач ОСОБА_1 звернулася до АТ «Страхова група «ТАС» із повідомленням про дорожньо-транспортну пригоду (справа №10134/24/2018/53 від 10 липня 2018 року).

24 липня 2018 року позивач подала до страхової компанії заяву про виплату страхового відшкодування у сумі 6536 грн.

Постановою Рівненського міського суду Рівненської області від 04 жовтня 2018 року провадження у справі відносно ОСОБА_2 за ст.ст.124, 122-1 КУпАП було закрито у зв`язку із закінченням строків притягнення до адміністративної відповідальності.

07.11.2018 року АТ «Страхова група «ТАС» направило позивачу ОСОБА_1 лист за №10788, з якого вбачається, що відповідно до ст.32.1 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» АТ «Страхова група «ТАС» не має підстав для виконання своїх зобов`язань щодо потерпілої особи і відмовляє у страховій виплаті в повному обсязі. Крім цього, у вказаному листі зазначено, що постановою Рівненського міського суду Рівненської області від 04 жовтня 2018 року встановлено відсутність складу правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП.

Вирішуючи спір по суті позовних вимог суд прийшов до наступних висновків.

Відповідно до ст.6 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю та/або майну потерпілого.

Статтею 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», передбачено, що у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи.

АТ «Страхова група «ТАС», заперечуючи проти позову, посилається на те, що позивачем не надано належних та допустимих доказів про встановлення судом вини особи, відповідальність якої застрахована у вчиненні дорожньо-транспортної пригоди, тобто доказів виникнення цивільно-правової відповідальності ОСОБА_3 , адже в постанові Рівненського міського суду Рівненської області від 04.10.2018 року зазначено, що в діях водія ОСОБА_2 відсутній склад правопорушення передбаченого ст.124 КУпАП.

Крім того, відмовляючи у виплаті страхового відшкодування позивачу, відповідач послався на ст.32.1 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» та вказав, що АТ «Страхова група «ТАС» не має підстав для виконання своїх зобов`язань щодо потерпілої особи і відмовляє у страховій виплаті в повному обсязі.

Статтею 32 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» визначено випадки, при настанні яких шкода не відшкодовується, зокрема частиною 32.1 цієї статті передбачено, що страховик не відшкодовує шкоду, заподіяну при експлуатації забезпеченого транспортного засобу, але за спричинення якої не виникає цивільно-правової відповідальності відповідно до закону.

Умови цивільно-правової відповідальності визначені Цивільним кодексом України.

Так, за змістом частин першої та другої статті 1166 Цивільного кодексу України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.

Згідно з частиною другою статті 1187 Цивільного кодексу України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Відповідно до частини першої статті 1188 Цивільного кодексу України шкода завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме:

- шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою;

- за наявності вини лише особи, якій завдано шкоду, вона їй не відшкодовується;

- за наявності вини всіх осіб, діяльністю яких було завдано шкоди, розмір відшкодування визначається у відповідній частці залежно від обставин, що мають істотне значення.

Разом з тим, відповідно до п. 4 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 1 березня 2013 року № 4 "Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки», розглядаючи позови про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки, суди повинні мати на увазі, що відповідно до статей 1166, 1187 ЦК шкода, завдана особі чи майну фізичної або юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її завдала. Обов`язок відшкодувати завдану шкоду виникає у її завдавача за умови, що дії останнього були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, - незалежно від наявності вини.

З огляду на презумпцію вини завдавача шкоди (частина друга статті 1166 ЦК) відповідач звільняється від обов`язку відшкодувати шкоду (у тому числі і моральну шкоду), якщо доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого (частина п`ята статті 1187 ЦК, пункт 1 частини другої статті 1167 ЦК). Потерпілий подає докази, що підтверджують факт завдання шкоди за участю відповідача, розмір завданої шкоди, а також докази того, що відповідач є завдавачем шкоди або особою, яка відповідно до закону зобов`язана відшкодувати шкоду.

Відповідно до ч.6 ст.82 ЦПК України, вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.

Як вбачається з постанови Рівненського міського суду Рівненської області від 04 жовтня 2018 року у справі №569/13129/18 провадження у справі про притягнення ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності за статтею 124 Кодексу України про адміністративні правопорушення, закрито на підставі пункту 7 статті 247 Кодексу України про адміністративні правопорушення. Вказана постанова не оскаржувалася і набрала законної сили.

З правового аналізу норми пункту 7 статті 247 Кодексу України про адміністративні правопорушення вбачається, що її застосування можливе лише у випадку наявності вини особи у вчиненні правопорушення, адже у разі відсутності вини особи в скоєнні дорожньо-транспортної пригоди провадження у справі підлягає припиненню на підставі пункту 1 частини першої статті 247 Кодексу України про адміністративні правопорушення - через відсутність події і складу адміністративного правопорушення, відтак така обставина як закінчення на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строків притягнення до адміністративної відповідальності, передбачених статтею 38 Кодексу України про адміністративні правопорушення, не є реабілітуючою, тобто не є обставиною, яка спростовує факт наявності вини особи в скоєнні ДТП.

Така правових позиціях викладених в постановах Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 07.02.2018 у справі № 910/18319/16 та від 16.04.2019 у справі №927/623/18.

Відповідач АТ «Страхова група «ТАС», заперечуючи проти позову, посилається на те, що позивачем не надано жодних доказів понесених ним матеріальних збитків у розмірі 6536 грн.

Статтею 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», передбачено, що у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи.

Відповідно до ст. 29 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України.

Як убачається з п.9 ч.2 ст.7 Закону України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні», проведення оцінки майна є обов`язковим у випадках визначення збитків або розміру відшкодування у випадках, встановлених законом.

Згідно ч.1 ст.12 Закону України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні», звіт про оцінку майна є документом, що містить висновки про вартість майна та підтверджує виконані процедури з оцінки майна суб`єктом оціночної діяльності - суб`єктом господарювання відповідно до договору. Звіт підписується оцінювачами, які безпосередньо проводили оцінку майна, і скріплюється підписом керівника суб`єкта оціночної діяльності.

Віжповідно до ч.1 ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Позивач ОСОБА_1 просить стягнути з відповідача на її користь грошову суму у розмірі 6536 гривень як страхове відшкодування за збиток, завданий автомобілю в результаті ДТП. У заяві про страхове відшкодування від 10 липня 2018 року зазначено, що ОСОБА_1 погоджується, що розмір страхового відшкодування складає 6536 грн.

Однак доказів, які б підтверджували розмір збитків, завданих автомобілю у результаті ДТП, суду не подано. Клопотання про призначення судом експертизи позивачем не було заявлено.

За таких обставин та враховуючи наявні у справі докази суд вважає, що у позові про стягнення страхового відшкодування слід відмовити.

Керуючись ст.ст.10, 12, 81, 89, 258-259, 263-265, 268 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

В задоволенні позову ОСОБА_1 до Приватного акціонерного товариства «Страхова Група «ТАС», третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача ОСОБА_2 про стягнення страхового відшкодування - відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги на рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду може бути оскаржено до Рівненського апеляційного суду через Рівненський міський Рівненської області (пп.15.5 п.15 ч.1 Перехідні положення ЦПК України у редакції Закону № 2147-VІІІ від 3 жовтня 2017 року) протягом тридцяти днів з дня виготовлення повного тексту судового рішення

Позивач: ОСОБА_1 , адреса реєстрації: АДРЕСА_1 РНОКПП НОМЕР_4

Відповідач: Приватне акціонерне товариство «Страхова Група «ТАС», місцезнаходження:03062, м.Київ проспект Перемоги буд.65, .

Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача ОСОБА_2 , адреса АДРЕСА_2 РНОКПП НОМЕР_5

Повне судове рішення виготовлено 09 жовтня 2019 року.

Суддя І.О.Гордійчук