ХЕРСОНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 лютого 2019 року м. Херсон

Справа № 656/264/18

Провадження № 22ц/819/181/19

Херсонський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого: Бездрабко В.О. (суддя-доповідач),

суддів: Вейтас І.В.,

Приходько Л.А.

секретар судового засідання: Кутузова А.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Херсоні в порядку спрощеного позовного провадження апеляційні скарги ОСОБА_2 та ОСОБА_3 на рішення Іванівського районного суду Херсонської області від 31 жовтня 2018 року, ухвалене під головуванням судді Крисанової В.І., у цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про відшкодування збитків,

В С Т А Н О В И В:

У квітні 2018 року ОСОБА_2 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_3 про відшкодування збитків.

Обґрунтовуючи позовні вимоги, позивач зазначила, що їй на праві власності належить земельна ділянка площею 9,73га, яка розташована на території Трохимівської сільської ради Іванівського району Херсонської області.

Товарне сільськогосподарське виробництво на ділянці позивач здійснює за участі онука ОСОБА_4, який весною 2014 року посіяв на ділянці яровий ячмінь та домовився із відповідачем ОСОБА_3, який має на праві власності зернозбиральні комбайни, про збір врожаю ячменю з ділянки.

Рясні дощі, які тривали з кінця червня по середину липня 2014 року, призвели до затягування збору врожаю та заростання ділянки бур'янами, неможливості косіння ячменю на свал через велику кількість зеленого підгону. Оскільки належний відповідачу комбайн мав малу потужність, її онук ОСОБА_4 уклав угоду про збирання ячменю протягом серпня-вересня 2014 року з ОСОБА_5

Незважаючи на нову домовленість щодо збору врожаю з іншою особою, в середині серпня 2014 року позивач довідалася, що ОСОБА_3 самовільно зібрав з належної їй земельної ділянки врожай ячменю, який дорівнював трьом вантажним автомобілям, що становить близько 12 тон, а виручені від продажу ячменю кошти не сплатив.

ОСОБА_2 просила стягнути з відповідача в рахунок відшкодування завданої шкоди у вигляді упущеної вигоди за самовільне збирання врожаю ярового ячменю 76510,32коп. Розмір шкоди позивач обраховувала, виходячи із середньої врожайності ячменю 25,9 центнерів з 1 гектару, за ціною 1693,9грн. за тону, що становить 42687,46грн., з відрахуванням із цієї суми 4286,60грн. (оплата послуг зернозбирального комбайну), а всього 38400,40грн., що на час збору врожаю дорівнює 2904,72 долари США, які позивач просить прийняти як розмір упущеної вигоди, пославшись на те, що зернотрейдерні компанії в Україні мають практику розрахунку за придбане зерно у доларах США. Також позивач просила стягнути на її користь витрати, пов'язані зі сплатою судового збору у розмірі 766грн. та оплатою правової допомоги в сумі 9000,00грн.; поновити строк позовної давності звернення до суду.

Рішенням Іванівського районного суду Херсонської області від 31 жовтня 2018 року позов ОСОБА_2 задоволений частково.

Ухвалено стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 збитки у вигляді упущеної вигоди у розмірі 2540,85коп.; витрати на професійну правничу допомогу пропорційно сумі задоволених позовних вимог у розмірі 298,80грн. та судові витрати, пов'язані з оплатою судового збору у розмірі 25,43грн.

В іншій частині позовних вимог відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 просить рішення суду змінити, задовольнивши позовні вимоги у повному обсязі, пославшись на невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи.

Позивач зазначила, що суд неправильно обрахував розмір заподіяної їй шкоди, оскільки безпідставно прийняв до уваги покази свідків ОСОБА_6 та ОСОБА_7 про збір урожаю у розмірі 1,5т, та не врахував, що свідки є найманими працівниками у відповідача, а тому, на думку апелянта, їх свідчення є упередженими та направленими на істотне заниження кількості зібраного врожаю. При цьому суд не прийняв до уваги офіційні статистичні дані щодо середньої урожайності ярового ячменю з 1 га в Іванівському районі Херсонської області за 2014 рік.

ОСОБА_3 в апеляційній скарзі, пославшись на неправильне застосування судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить рішення суду скасувати та прийняти нове рішення про відмову у задоволенні позовних вимог.

Відповідач вказав, що не проводив самовільного збору врожаю з земельної ділянки належної позивачці, а отже не має нести цивільної-матеріальної відповідальності. Він діяв на виконання домовленості із онуком ОСОБА_2, який не попереджав його про відмову від послуг щодо збору врожаю. Власник урожай вчасно не зібрала, ділянка перебувала у бур'яні, ячмінь на час збору осипався, а тому за досягнутою домовленістю ним у серпні 2014 року зібрано врожай, а виручені кошти стали платою за надані послуг по збиранню зерна та очищення ділянки від бур'янів. При ухваленні рішення суд не вирішив питання про поновлення строку позовної давності звернення до суду, що, на думку відповідача, є підставою для відмови у позові.

Сторони не скористалися правом на подачу відзивів на апеляційні скарги.

Заслухавши доповідача, представників сторін - адвокатів Тишковського С.А. та Салівонського О.М., перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційних скарг, колегія суддів вважає, що апеляційні скарги слід залишити без задоволення з наступних підстав.

Судом встановлено та вбачається з матеріалів справи, що ОСОБА_2 на праві власність належить земельна ділянка площею 9,73 га, розташована на території Трохимівської сільської ради Іванівського району Херсонської області, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що підтверджується державним актом на право приватної власності на землю серії 111-ХС №038083 від 14 листопада 2000року (а. с. 8).

Встановлено та не заперечується сторонами, що на початку липня 2014 року між онуком позивачки - ОСОБА_4 та ОСОБА_3 була досягнута попередня домовленість щодо збирання відповідачем врожаю ячменю з належної ОСОБА_2 ділянки. Проте, остаточний договір не був укладений, а 25 липня 2014 року позивач уклала письмовий договір про надання послуг з збирання врожаю з ОСОБА_5 (а.с.20). ОСОБА_2 або її онук не повідомляли відповідача про укладення договору зі збирання зернових з третьою особою.

В середині серпня 2014 року позивач довідалася про збір відповідачем з належної їй земельної ділянки врожаю ячменю. За фактом крадіжки урожаю 08 січня 2015 року було порушено кримінальне провадження, яке постановою слідчого СВ Іванівського ВП Каховського ВП ГУНП в Херсонській області від 14 лютого 2018 року закрито за відсутності складу кримінального правопорушення, передбаченого ст.185 ч.1 КК України (а.с.11-12).

Задовольняючи позовні вимоги частково, суд першої інстанції обґрунтовано виходив із того, що відповідач протиправно, без попередження позивача про початок робіт, за відсутності обліку зібраного врожаю та проведених витрат, зібрав належний ОСОБА_2 ячмінь, чим заподіяв збитки у вигляді упущеної вигоди.

Під час розгляду справи в суді апеляційної інстанції представник відповідача - адвокат Салівонський О.М. пояснив, що ОСОБА_3 дійсно, без попередження позивача, здійснив збір зернових, оскільки не зміг у телефонному режимі зв'язатися із онуком ОСОБА_2 У відповідача відсутні документи щодо розміру зібраного з земельної ділянки позивачки та реалізованого ним ячменю (технічний запис судового засідання від 06 лютого 2019р.).

Згідно з частиною другою статті 152 ЗК України власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його права на землю, навіть якщо такі порушення не пов'язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків.

Відповідно до статті 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування.

Збитками є: втрати, яких особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода) (частина друга статті 22 ЦК України).

Пред'явлення вимоги про відшкодування неодержаних доходів (упущеної вигоди) покладає на позивача обов'язок довести, що ці доходи (вигода) не є абстрактними, а дійсно було б ним отримані в разі, якщо б відповідач не здійснював протиправних дій.

Обґрунтовуючи розмір заподіяних збитків, позивач послалася на довідки головного управління статистики у Херсонській області від 05 березня 2018 року №01-20/21/22, згідно яких середня урожайність ярового ячменю з 1 га по Іванівському району Херсонської області за 2014 рік склала 25,9 центнерів, а середня ціна реалізації 1 тони дорівнювала 1693,9грн. (а.с.15,16).

Визначаючи до стягнення розмір заподіяних збитків, суд правомірно прийняв до уваги покази свідків ОСОБА_7 та ОСОБА_6 щодо збору урожаю у кількості 1,5т ярового ячменю низької якості. Ці покази позивачем не спростовано.

Крім того встановлено і про це зазначено у позовній заяві, що жнива своєчасно не розпочалися, земельна ділянка була засмічена бур'янами та великою кількістю зеленого підгону ячменю, що призвело до укладення договору про надання послуг з збирання урожаю з ОСОБА_5, який мав більш потужний комбайн.

Згідно довідки Управління економічного, агропромислового розвитку та інфраструктури Іванівської райдержадміністрації Херсонської області від 12 лютого 2019р. №04-11/73, збір урожаю 2014 року ярового ячменю по району проходив з 25 червня по 23 липня 2014р.

За наведених обставин, не можна визнати доведеним позивачем належними та допустимими доказами розмір заявлених до стягнення збитків у сумі 76510,32грн., виходячи із порівняння з середньою урожайністю ячменю, який своєчасно зібраний у визначений для жнив строк.

При цьому, у зв'язку із недоведеністю та з урахуванням положень ст.192 ЦК України, також є неприйнятними посилання позивача про необхідність обрахування розміру упущеної вигоди, виходячи із грошового еквіваленту до доларів США, які б ОСОБА_2 отримала у 2014р., реалізувавши зерно.

Для стягнення збитків у вигляді упущеної вигоди на підставі ст.22, 1166 ЦК необхідно встановити протиправність поведінки відповідача, наявність збитків та їх розмір, причинний зв'язок між протиправною поведінкою відповідача та заподіяними збитками, а також його вину. Лише одночасна наявність всіх названих елементів дає підстави для стягнення збитків.

Заперечуючи проти наявності деліктної відповідальності, ОСОБА_3 зазначає про наявність між ним та онуком позивачки ОСОБА_4 договірних правовідносин щодо збирання урожаю. Проте, аргументи відповідача є недоведеними перед судом, а встановлені у справі фактичні обставини підтверджують лише попередню домовленість про можливе надання послуг у майбутньому, а не укладення договору між власником земельної ділянки та відповідачем, із погодженням усіх істотних умов, у тому числі початок виконання робіт, строки її проведення, оплата тощо.

Доводи апелянта про те, що суд не вирішив питання про поновлення ОСОБА_2 строку позовної давності звернення до суду, що є підставою для відмови у позові, позбавленні правового обґрунтування з огляду на положення частини п'ятої ст.267 ЦК України, відповідно до якої якщо суд визнає поважними причини пропущення позовної давності, порушене право підлягає захисту.

За правилами статті 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін, якщо визнає, що рішення ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Ураховуючи викладене, перевіривши доводи скарг ОСОБА_2 та ОСОБА_3, колегія суддів дійшла висновку про залишення апеляційних скарг без задоволення, а рішення Іванівського районного суду Херсонської області від 31 жовтня 2018 року без змін.

Керуючись ст. ст. 367, 374, 375, 382 ЦПК України, суд

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційні скарги ОСОБА_2 та ОСОБА_3 залишити без задоволення.

Рішення Іванівського районного суду Херсонської області від 31 жовтня 2018року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення до Верховного Суду, шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Повний текст постанови складений 05 березня 2019 року.

Головуючий: В.О. Бездрабко

Судді: І.В. Вейтас

Л.А. Приходько