Постанова

Іменем України

27 лютого 2019 року

м. Київ

справа № 357/5654/17-ц

провадження № 61-46св17

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду:

головуючого - Висоцької В. С.,

суддів: Лесько А. О., Мартєва С. Ю., Сімоненко В. М., Штелик С. П. (суддя-доповідач)

розглянув в порядку спрощеного позовного провадження касаційну скаргу публічного акціонерного товариства комерційного банку «Приватбанк» на рішення Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 14 вересня 2017 року у складі судді Дмитренко А. М. та ухвалу апеляційного суду Київської області від 22 листопада 2017 року у складі суддів: Приходька К. П., Голуб С. А., Сліпченка О. І.,

учасники справи:

позивач - публічне акціонерне товариство комерційний банк «Приватбанк»,

відповідач - ОСОБА_1,

ІСТОРІЯ СПРАВИ

Короткий зміст позовних вимог

У травні 2017 року публічне акціонерне товариство комерційний банк «Приватбанк» (далі - ПАТ КБ «Приватбанк») звернулося до суду із позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Позовні вимоги обґрунтовано тим, що 18 квітня 2011 року між банком та відповідачем укладено кредитний договір № б/н, відповідно до якого позичальнику надано кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку у розмірі 4 500 грн зі сплатою 36 % річних. Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з Умовами та правилами надання банківських послуг, Правилами користування платіжною карткою та тарифами банку складає між ним та банком договір.

Внаслідок порушення позичальником строку та порядку погашення кредиту станом на 28 лютого 2017 року утворилася заборгованість у розмірі 16 732 грн 15 коп., із яких: тіло кредиту - 3 897 грн 99 коп., проценти - 11 561 грн 20 коп., штраф (фіксована частина) - 500 грн, штраф (процентна складова) - 772 грн 96 коп., яку банк просив стягнути із боржника.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Рішенням Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 14 вересня 2017 року у задоволенні позову відмовлено.

Рішення суду мотивовано тим, що відповідач просив застосувати при вирішенні спору строки позовної давності. Відповідно до пунктів 2.1.1.2.11 розділу ІІ Умов та правил надання банківських послуг строк дії картки вказано на лицевій стороні картки (місяць і рік) і вона дійсна до останнього календарного дня вказаного місяця. Строк погашення процентів за кредитом визначено щомісячними платежами, а строк погашення кредиту в повному обсязі визначено останнім днем місяця, вказаного на картці. У копії заяви від 18 квітня 2011 року, яка є невід'ємною частиною кредитного договору, строк дії картки не визначений. Судом неодноразово витребовувалися з банку докази щодо отримання відповідачем платіжної картки та щодо перевипуску платіжної картки, виписка по рахунку позичальника, копії ухвал суду позивачем отримано, але зазначених доказів надано не було. А тому суд виходить з того, що строк дії картки становить 12 місяців, як і строк дії договору відповідно до Умов та правил надання банківських послуг. Оскільки інших доказів суду не надано, то враховуючи той факт, що анкета-заява підписана відповідачем 18квітня 2011 року, то строк дії картки має становити до 31 травня 2012 року. З розрахунку заборгованості позичальника вбачається, що останні операції з використанням платіжної картки ним проведені 22 травня 2012 року, тобто, після 25 червня 2012 року для кредитора починається перебіг строку позовної давності. Позивач звернувся до суду з позовом 26квітня 2017 року, тобто, з пропуском строку позовної давності. Згідно розрахунку заборгованості, 12 червня 2014 року відображено грошові кошти в колонці «сума погашення за кредитом» 10 грн 22 коп. Але будь-яких банківських документів, які б свідчили про те, що це сума коштів, внесена позичальником на погашення кредиту, суду не надано, не розшифровано, що це за кошти, оскільки внести готівкою таку суму коштів для поповнення рахунку неможливо.

Короткий зміст рішення суду апеляційної інстанції

Ухвалою апеляційного суду Київської області від 22 листопада 2017 року рішення суду першої інстанції залишено без змін.

Ухвала апеляційного суду мотивована тим, що суд першої інстанції неодноразово витребовував з банку докази щодо отримання відповідачем платіжної картки та щодо перевипуску платіжної картки, виписку з рахунку позичальника, копії ухвал суду позивачем отримано, але зазначених доказів надано не було, у зв'язку з чим дійшов висновку про те, що строк дії картки становить 12 місяців. Оскільки інших доказів суду не надано, то враховуючи той факт, що анкета-заява підписана відповідачем 18 квітня 2011 року, строк дії картки має становити до 31 травня 2012 року.

Доводи особи, яка подала касаційну скаргу

У касаційній скарзі, поданій у грудні 2017 рокуПАТ КБ «Приватбанк» просить скасувати рішення суду першої інстанції, ухвалу апеляційного суду та передати справу на новий розгляд до суду першої інстанції, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права.

Касаційна скарга обґрунтована тим, що, вирішуючи питання про застосування позовної давності, суди не визначилися з початком її перебігу. Суди керувалися припущенням про строк дії картки, зазначаючи кінцевим строком кредитування 31 травня 2012 року. Разом з тим, ОСОБА_1 видано кредитну картку «Універсальна» НОМЕР_1 зі строком дії до 02/15. Крім того, судами не враховано договірне списання коштів у рахунок погашення кредитної заборгованості.

Згідно частини третьої статті 3 ЦПК України провадження у цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Згідно статті 388 ЦПК України судом касаційної інстанції у цивільних справах є Верховний Суд.

Відповідно до частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до статті 400 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими. Суд касаційної інстанції перевіряє законність судових рішень лише в межах позовних вимог, заявлених у суді першої інстанції. Суд не обмежений доводами та вимогами касаційної скарги, якщо під час розгляду справи буде виявлено порушення норм процесуального права, які є обов'язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

За частиною першою статті 402 ЦПК України у суді касаційної інстанції скарга розглядається за правилами розгляду справи судом першої інстанції в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи з урахуванням статті 400 цього Кодексу.

ПОЗИЦІЯ ВЕРХОВНОГО СУДУ

Оцінка аргументів учасників справи і висновків судів першої й апеляційної інстанцій

Касаційна скарга підлягає залишенню без задоволення.

Згідно зі статтею 1054 ЦК Україниза кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові в розмірах та на умовах, установлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Суди установили, що 18 квітня 2011 року між банком та відповідачем укладено кредитний договір № б/н, відповідно до якого позичальнику надано кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку у розмірі 4 500 грн зі сплатою 36 % річних.

ОСОБА_1 звернувся до суду першої інстанції із заявою про застосування наслідків спливу строку позовної давності до вимог банку (а. с. 46).

Відповідно до статті 256 ЦК Українипозовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Загальна позовна давність установлюється тривалістю у три роки (стаття 257 ЦК України).

Статтею 258 ЦК Українипередбачена спеціальна позовна давність для окремих видів вимог.

Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові (частина четверта статті 267 ЦК України).

Відповідно до статті 253 ЦК України перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов'язано його початок.

За загальним правилом перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається з дня коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (частина перша статті 261 ЦК України).

Початок перебігу позовної давності співпадає з моментом виникнення у зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд.

Згідно з правовим висновком, викладеним у постанові Верховного Суду України від 19 березня 2014 року у справі № 6-14цс14 картка діє в межах визначеного нею строку. За таким договором, що визначає щомісячні платежі та кінцевий строк повного погашення кредиту, перебіг позовної давності (статті 257 ЦК України) щодо місячних платежів починається після несплати чергового платежу, а щодо повернення кредиту в повному обсязі - зі спливом останнього дня місяця дії картки (стаття 261 ЦК України), а не закінченням строку дії договору.

Відповідно до пункту 2.1.1.2.11 розділу ІІ Умов та правил надання банківських послуг строк дії картки вказано на лицевій стороні картки (місяць і рік) і вона дійсна до останнього календарного дня вказаного місяця. Строк погашення процентів за кредитом визначено щомісячними платежами, а строк погашення кредиту в повному обсязі визначено останнім днем місяця, вказаного на картці.

Судом неодноразово витребовувалися з банку докази щодо отримання відповідачем платіжної картки та щодо перевипуску платіжної картки, виписка з рахунку позичальника, копії ухвал суду позивачем отримано, але зазначених доказів до ухвалення рішення суду першої інстанції надано не було.

У разі неподання учасником справи з неповажних причин або без повідомлення причин доказів, витребуваних судом, суд залежно від того, яка особа ухиляється від їх подання, а також яке значення мають ці докази, може визнати обставину, для з'ясування якої витребовувався доказ, або відмовити у його визнанні, або може здійснити розгляд справи за наявними в ній доказами, або, у разі неподання таких доказів позивачем, - також залишити позовну заяву без розгляду (частина десята статті 84 ЦПК України).

З урахуванням викладеного, суди обґрунтовано послалися на пункт 1.1.7.12 Умов і правил надання банківських послуг, згідно якого договір діє протягом 12 місяців з моменту підписання, та визначили початковий момент перебігу строку позовної давності за вимогами банку про стягнення заборгованості за спливом 12 місяців з моменту підписання договору.

Довідка, яка містила інформацію щодо строку виданої відповідачу картки, надійшла до суду 15 вересня 2017 року - наступного дня після ухвалення судом першої інстанції рішення у справі.

Докази, не подані у встановлений законом або судом строк, до розгляду судом не приймаються, крім випадку, коли особа, яка їх подає, обґрунтувала неможливість їх подання у вказаний строк з причин, що не залежали від неї (частина 8 статті 83 ЦПК України).

Неможливість подання доказів до суду першої інстанції з поважних причин позивач не обґрунтував, у зв'язку з чим посилання у касаційній скарзі на те, що, вирішуючи питання про застосування позовної давності, суди не визначилися з початком її перебігу, керувалися припущенням про строк дії картки, зазначаючи кінцевим строком кредитування 31 травня 2012 року, є безпідставними.

Необґрунтованими є також доводи касаційної скарги про переривання позовної давності платежами позичальника на погашення боргу, оскільки належними та достатніми доказами (квитанції, касові ордери, інші документи) обставини внесення особисто ОСОБА_1 (уповноваженим представником) коштів на оплату зобов'язань за кредитом, щодо дати вчинення цих дій, частини боргу, яка визнається боржником вчиненням платежів за кредитом, не підтверджуються.

Таким чином, доводи касаційної скарги є необґрунтованими та не впливають на правильність вирішення справи судами.

Висновки за результатами розгляду касаційної скарги

Відповідно до статті 410 ЦПК України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що рішення ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права. Не може бути скасоване правильне по суті і законне рішення з одних лише формальних міркувань.

Доводи касаційної скарги спростовуються матеріалами справи та встановленими судами обставинами, оскаржувані судові рішення ухвалені з додержанням норм процесуального права та залишаються без змін на підставі статті 410 ЦПК України.

Керуючись статтями 410, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду,

П О С Т А Н О В И В:

Касаційну скаргу публічного акціонерного товариства комерційного банку «Приватбанк» залишити без задоволення.

Рішення Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 14 вересня 2017 року та ухвалу апеляційного суду Київської області від 22 листопада 2017 року залишити без змін.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуючий В. С. Висоцька

Судді: А. О. Лесько

С.Ю. Мартєв

В. М. Сімоненко

С. П. Штелик