Троїцький районний суд Луганської області
Справа № 433/664/19
Провадження №2/433/528/19
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09.10.2019 року

Троїцький районний суд Луганської області у складі:

головуючого судді Суського О.І.,

за участю секретаря судового засідання Яковлєвої В.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в смт. Троїцьке цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Троїцької селищної ради Троїцького району Луганської області про визнання права власності, -

ВСТАНОВИВ:

До суду з відповідним позовом звернулась позивач, яка в обґрунтування вимог зазначила, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер її батько ОСОБА_2 . Після його смерті залишилося нерозподіленим спадкове майно земельна частка (пай) у землях колишнього КСП «Воєводське», село Воєводське Троїцького району Луганської області, право власності посвідчене сертифікатом на земельну частку (пай) серії НОМЕР_1 . Заповіту складено не було. Вона, як спадкоємець першої черги за законом, прийняла спадщину. Рішенням Троїцького районного суду Луганської області від 12.12.2008 за нею визнано право власності на виділені з земельного паю земельну ділянку площею 1,1127 га, на земельну ділянку площею 5,7218 га, загальна площа 6,8345 га, розташовані на території Воєводської сільської ради Троїцького району Луганської області, що раніше належали ОСОБА_2 Оригінал сертифікату на земельний пай було вилучено у 2002 році при виготовленні державних актів на право власності на земельні ділянки. В зв`язку з відсутністю оригіналу правовстановлюючого документу сертифікату на право на земельну частку (пай), вона не може оформити спадщину в нотаріальному порядку. На підставі викладеного, просить визнати за нею право власності на вказане спадкове майно.

В судове засідання позивач не з`явилась, суду надала заяву про розгляд справи без її участі. На задоволенні позовних вимог наполягає.

Відповідач Троїцька селищна рада Троїцького району Луганської області, в судове засідання свого представника не направили, надали на позовну заяву, в якому просять розглянути справу у відсутність представника та не заперечують проти задоволення позовних вимог.

Виходячи з вищевикладеного, а також положень ч.3 ст.211 Цивільного процесуального кодексу України (далі ЦПК України), суд вважає, що судовий розгляд справи можливий за відсутності осіб, які беруть участь у справі.

У зв`язку з неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть учать у справі, у відповідності до вимог ст. 247 ЦПК України фіксування судового засідання технічними засобами не здійснюється.

Суд, дослідивши надані письмові докази в їх сукупності, приходить до наступного.

Судом було встановлено, що факт смерті ОСОБА_2 підтверджується копією свідоцтва про смерть серії НОМЕР_2 , актовий запис №11 від 25.10.2007 року (а.с. 4).

Факт родинних відносин між позивачем та її померлим батьком ОСОБА_2 підтверджується копією свідоцтва про народження серії НОМЕР_3 від 06.04.1969 (а.с. 13).

Згідно копії свідоцтва про укладення шлюбу серії НОМЕР_4 від 25.06.1994, позивач уклала шлюб з ОСОБА_3 , про що свідчить зміна її прізвища (а.с. 14).

Після смерті ОСОБА_2 залишилося нерозподіленим спадкове майно земельна частка (пай) у землях колишнього КСП «Воєводське», село Воєводське Троїцького району Луганської області, право власності посвідчене сертифікатом на земельну частку (пай) серії НОМЕР_1 (а.с. 5).

Рішенням Троїцького районного суду Луганської області від 12.12.2008 за позивачем визнано право власності на виділені з земельного паю земельну ділянку площею 1,1127 га, на земельну ділянку площею 5,7218 га, загальна площа 6,8345 га, розташовані на території Воєводської сільської ради Троїцького району Луганської області, що раніше належали ОСОБА_2 (а.с. 6). На підставі даного рішення суду ОСОБА_1 видані державні акти серії ЛГ № 114948 (а.с. 7) та серії ЛГ № 114949 (а.с. 8).

Позивач зазначає, що оригінал сертифікату на земельний пай було вилучено у 2002 році при виготовленні державних актів на право власності на земельні ділянки. В зв`язку з відсутністю оригіналу правовстановлюючого документу сертифікату на право на земельну частку (пай), вона не може оформити спадщину в нотаріальному порядку.

Відповідно до п.1 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» «Спадкові відносини регулюються Цивільним кодексом України, Законами України від 02 вересня 1993 року № 3425-XII «Про нотаріат», від 23 червня 2005 року № 2709-IV «Про міжнародне приватне право», іншими законами, а також прийнятими відповідно до них підзаконними нормативно-правовими актами.

Відносини спадкування регулюються правилами Цивільного кодексу України, якщо спадщина відкрилася не раніше 01 січня 2004 року.

Згідно ч. 1 ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Статтею 1218 ЦК України встановлено, що до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Відповідно до ст.1220 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою.

Згідно ст. 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті, а у разі відсутності заповіту спадкоємці за законом.

Відповідно до ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народженні після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

Згідно ч. 1 ст. 78 Земельного Кодексу України право власності на землю це право володіти, користуватися і розпоряджатися земельними ділянками.

Згідно ч. 1 п. «г» ст. 81 Земельного Кодексу України громадяни України набувають права власності на земельні ділянки на підставі прийняття спадщини.

Згідно ст. 131 Земельного кодексу України громадяни та юридичні особи України, а також територіальні громади та держава мають право набувати у власність земельні ділянки на підставі міни, ренти, дарування, успадкування та інших цивільно-правових угод.

Відповідно до статті 1 Першого Протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04.11.1950, яку ратифіковано Україною 17.07.1997, кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

Таким чином, в зв`язку з тим, що оформити свої спадкові права у нотаріальному порядку позивач не має можливості, її права підлягають судовому захисту.

Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що заявлені позовні вимоги є законними та обґрунтованими та підлягають задоволенню.

На підставі п.1 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 року «Про судову практику у справах про спадкування», ст.ст.1217, 1218, 1220, 1223, 1261 ЦК України, ст.ст. 78, 81, 131 ЗК України, керуючись ст.ст. 10, 12, 76-81, 259, 263-265, 273 ЦПК України, -

ВИРІШИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_5 ) до Троїцької селищної ради Троїцького району Луганської області (вул. Центральна, б. 69, смт. Троїцьке Троїцького району Луганської області, ) про визнання права власності задовольнити у повному обсязі.

Визнати за ОСОБА_1 в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_2 право власності на:

-земельну частку (пай) у землях колишнього КСП «Воєводське», село Воєводське Троїцького району Луганської області, що раніше, на підставі сертифікату на право на земельну частку (пай) серії НОМЕР_6 0028107, належала ОСОБА_2 .

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення із урахуванням п.п 15.5 п. 15 Перехідних положень ЦПК України.

Суддя О.І. Суський

09.10.19