Дата документу 06.03.2019 Справа № 320/5201/18
Запорізький апеляційний суд
Єдиний унікальний №320/5201/18 Головуючий у 1 інстанції Міщенко Т.М.
Провадження № 22-ц/807/1162/19 Суддя-доповідач Воробйова І.А.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 березня 2019 року м. Запоріжжя

Запорізький апеляційний суд у складі:

головуючого Воробйової І.А.

суддів: Бєлки В.Ю.

Онищенка Е.А.

за участю секретаря судового засідання Книш С.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на рішення Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 17 грудня 2018 року у складі судді Міщенко Т.М. по цивільній справі за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_3 про стягнення аліментів на малолітню дитину ,-

В С Т А Н О В И В:

У липні 2018 року ОСОБА_4 звернулась до суд з позовом до ОСОБА_3 про стягнення аліментів на малолітню дитину

В позові зазначала, що вона перебувала у шлюбі з ОСОБА_3 Від шлюбу мають сина ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1. Син проживає разом з нею, відвідує дитячий садочок, індивідуальні заняття зі спортивної гімнастики та вивчення іноземної мови. Батько не приймає участі у вихованні дитини та не надає матеріальної допомоги. Інших дітей він не має, стягнення за виконавчими листами з нього не проводиться..

Просила суд стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання неповнолітньої дитини - сина ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1 у розмірі Ѕ частки з усіх видів його заробітку (доходу), але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку на місяць, починаючи з дня пред'явлення позову до досягнення дитиною повноліття.

В процесі розгляду справи позивач уточнила свої позовні вимоги та просила стягнути з розмірі ј частки з усіх видів його заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку на місяць, починаючи з дня пред'явлення позову до досягнення дитиною повноліття.

Рішенням Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 17 грудня 2018 року позов задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_4 на утримання малолітнього сина - ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1 року народження, в розмірі ј частини його заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, до повноліття сина, починаючи 04 липня 2018 року.

Стягнути з ОСОБА_3 судовий збір в розмірі 704,8 грн на користь держави.

Не погоджуючись із зазначеним рішенням суду першої інстанції, ОСОБА_3 подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на неправильне застосування норм матеріального права, та порушення норм процесуального права, просить рішення суду скасувати та прийняти нову постанову про стягнення з нього на користь ОСОБА_4 аліменти на утримання сина ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1 в розмірі 1/6 частки з усіх видів заробітку (доходу) щомісяця, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

В скарзі зазначав, що суд при визначенні розміру аліментів не врахував його стан здоров'я, що він у зв'язку з захворюванням потребує значних коштів на постійну підтримуючу терапію та періодичне стаціонарне лікування, на його утримання також знаходиться хвора непрацездатна матір ОСОБА_8 1946 року народження, яка хворіє на рак., розмір його заробітної плати становить 5334 грн., що фактично в два рази менше показника середньої заробітної плати в Україні. ,

Заслухавши у засіданні апеляційного суду суддю - доповідача, пояснення учасників апеляційного розгляду, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції та обставини справи в межах доводів апеляційної скарги і вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Відповідно до п.1 ч. 1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

Згідно з ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Задовольняючи позов ОСОБА_4 та стягуючи з відповідача на її користь на утримання неповнолітнього ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1 аліменти в розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, суд першої інстанції керувався вимогами ст.ст. 180, 182, 183 СК України та виходив з обов'язку батька утримувати своїх дітей.

Колегія суддів апеляційного суду з такими висновками погоджується, оскільки вони відповідають встановленим у справі обставинам та ґрунтуються на вимогах чинного законодавства.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789 ХІІ(78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умови життя, необхідних для розвитку дитини.

Відповідно до ст. 141 Сімейного кодексу України мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебувають вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язку щодо дитини.

За змістом ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

За рішенням суду кошти на утримання дитини(аліменти) присуджуються в частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі(ч.3 ст. 181 СК України).

Відповідно до ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення.

За положеннями ст. 183 СК України розмір аліментів визначається у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини.

З огляду на відсутність імперативної заборони розмір аліментів і спосіб стягнення аліментів може бути визначений судом з урахуванням фактичних обставин справи, які встановлені судом та на які посилався позивач. При цьому право застосування норми права належить виключно суду.

Відповідно до свідоцтва про шлюб, виданого Хортицьким відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Запорізького міського управління юстиції 06.06.2014 року, сторони зареєстрували шлюб, актовий запис №205 ( а.с. 4).

ІНФОРМАЦІЯ_1 року народився ОСОБА_5 в свідоцтві про народження якого батьками зазначені ОСОБА_3 та ОСОБА_4 ( а.с. 5).

Пленум Верховного Суду України у п. 17 постанови від 15 травня 2006 року № 3 "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів" роз'яснив, що, вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен враховувати: стан здоров'я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж зазначений у ч. 2 ст. 182 СК України.

Відповідач жодних доказів на доведення обставин, які б вказували на неможливість сплати ним аліментів суду першої інстанції не надав.

Судова колегія вважає, що з урахуванням матеріального стану відповідача судом першої інстанції правомірно визначений розмір аліментів - 1/4 частина зі всіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до досягнення дитиною повноліття.

При цьому колегія суддів зазначає, що відповідно до ст. 7 Закону України " Про державний бюджет на 2018 рік" від 07 грудня 2017 року № 2246-V111 розмір прожиткового мінімуму на одну особу віком до 6 років станом на час ухвалення судового рішення становить 1626 грн.

Наведене свідчить, що суд з'ясував усі обставини справи та надав їм належну правову оцінку, дотримався встановлених ст. 89 ЦПК України правил оцінки доказів, відповідно до яких суд на підставі всебічного, повного й об'єктивного розгляду обставин справи аналізує і оцінює докази як кожен окремо, так і в їх сукупності, у взаємозв'язку, в єдності і протиріччі, і ця оцінка повинна спрямовуватися на встановлення достовірності чи відсутності обставин, які обґрунтовують доводи і заперечення сторін.

Обставини, на які посилається відповідач в апеляційній скарзі, були предметом дослідження суду першої інстанції та додаткового правового аналізу не потребують, оскільки при їх дослідженні та встановленні судом першої інстанції були дотримані норми матеріального та процесуального права, а тому підстав для його скасування колегія суддів не вбачає.

Керуючись ст. ст. 367, 374, 375, 381-384 ЦПК України, апеляційний суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 залишити без задоволення.

Рішення Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 17 грудня 2018 року у цій справі залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, проте може бути оскаржена безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Повний текст судового рішення складено 12 березня 2019 року.

Головуючий

Судді: