Справа № 575/158/19
Провадження № 2/575/71/19
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

04 березня 2019 р. смт. Велика Писарівка

ОСОБА_1 районний суд Сумської області

у складі: головуючого судді Савєльєвої А.І.

за участю секретаря - Доценко Т.Г.,

розглянувши у відкритому підготовчому засіданні в смт.В.Писарівка справу за цивільним позовом ОСОБА_2, представник позивача: ОСОБА_3, до територіальної громади в особі виконавчого комітету Дмитрівської сільської ради Сумської області про визнання права в порядку спадкування за законом,-

в с т а н о в и в :

ОСОБА_2 в особі представника за довіреністю ОСОБА_3 звернулася до суду з позовом до територіальної громади в особі виконавчого комітету Дмитрівської сільської ради Сумської області, про визнання права в порядку спадкування за законом після смерті рідного дядька ОСОБА_4, який помер 03.04.2005 в с.Дмитрівка Великописарівського району Сумської області, на земельну частку (пай) САПТЗТ ім.Шевченка розміром 4,56 умовних кадастрових гектарів відповідно до Сертифікату на право на земельну частку (пай) серії СМ № 0215948 від 27.03.1997, зареєстрованого за № 479, фактично успадкованої померлим як спадкоємцем за заповітом після смерті ОСОБА_5, який помер 06.03.2001. Позивач є спадкоємцем за законом пятої черги вказаного спадкового майна, однак оформити спадкові права на земельну частку в нотаріальному порядку не має можливості, оскільки втрачений правовстановлювальний документ. У зв'язку з викладеним позивач просить позов задовольнити.

Позивач та її представник у підготовче засідання не зявилися, представник позивача надала суду заяви про розгляд справи без їх участі.

У підготовче засідання представник відповідача не з'явився, але надав суду заяву про розгляд справи без його участі, позов визнає, відзиву на позов не подав.

Повно та всебічно дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню.

Статтею 17 Закону України від 23 лютого 2006р. N3477-IV "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" передбачено, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950р.та практику Європейського Суду з прав людини як джерело права.

За ст.6 Європейської конвенції з прав людини визнається право людини на доступ до правосуддя, а за ст.13 - на ефективний спосіб захисту прав, і це означає, що особа має право пред'явити в суді таку вимогу на захист цивільного права, яка відповідає змісту порушеного права та характеру правопорушення.

Відповідно до ч.4 ст.200 ЦПК України ухвалення в підготовчому засіданні судового рішення у разі визнання позову проводиться в порпядку, встановленому статтями 206, 207 цього Кодексу.

Згідно ч.4 ст.206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

Верховний Суд України на засіданні Судової палати у цивільних справах 18 грудня 2013 року розглянув справу № 6-138цс13 і зробив правовий висновок, що відповідно до ч.ч. 4, 5 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України (2004 року) відносини спадкування регулюються нормами ЦК України (2004 року), якщо спадщина відкрилася не раніше 1 січня 2004 року. У разі відкриття спадщини до зазначеної дати (строк на прийняття якої закінчився до 1 січня 2004 року), або якщо вона була прийнята хоча б одним із спадкоємців, то до таких спадкових відносин застосовуються норми ЦК УРСР 1963 року.

Судом встановлено, що 06 березня 2001 року в с.Братениця В.Писарівського району Сумської області помер ОСОБА_5 (а.с.11). Після його смерті відкрилась спадщина, до складу якої входить право на земельну частку (пай) САПТЗТ ім.Шевченка розміром 4,56 умовних кадастрових гектарів відповідно до Сертифікату на право на земельну частку (пай) серії СМ № 0215948 від 27.03.1997, зареєстрованого за № 479 (а.с.14).

Згідно ст.534 ЦК УРСР (1963р.) кожен громадянин може залишити по заповіту все своє майно або його частину (не виключаючи предметів звичайної домашньої обстановки та вжитку) одному або кільком особам, як таким, що входять, так і таким, що не входять до кола спадкоємців за законом, а також державі та окремим державним, кооперативним і суспільним організаціям.

Відповідно до заповіту (а.с.13), посвідченого 26.02.2001 від імені ОСОБА_5, останній все своє майно на випадок смерті заповів на користь ОСОБА_4, заповіт не змінювався та не відмінявся.

Відповідно до ст. 548 ЦК Української РСР (в редакції 1963 року) для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв.

Відповідно до ст. 549 ЦК Української РСР (в редакції 1963 року) визнається, що спадкоємець прийняв спадщину: 1) якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; 2) якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Зазначені в цій статті дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини.

Спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Відповідно до Інформаційної довідки зі Спадкового реєстру (спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину) № 55284823 від 27.02.2019 після смерті ОСОБА_5, який помер 06.03.2001, спадкова справа не заведена, свідоцтва про право на спадщину не видавалися (а.с.42 зворотній бік).

В силу ст.549 ЦК УРСР (1963р.) після смерті ОСОБА_5 шляхом постійного проживання та фактичного вступу в управління та володіння спадковим майном прийняв спадщину ОСОБА_4 (а.с.12), однак юридично свої права не оформив та помер 03.04.2005 в с.Дмитрівка В.Писарівського району Сумської області (а.с.19). Після його смерті відкрилась спадщина, до складу якої входить, крім іншого, право на земельну частку (пай) САПТЗТ ім.Шевченка розміром 4,56 умовних кадастрових гектарів відповідно до Сертифікату на право на земельну частку (пай) серії СМ № 0215948 від 27.03.1997, зареєстрованого за № 479, фактично успадковане ним після смерті ОСОБА_5, який помер 06.03.2001.

Відповідно до ст.1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті.

У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу.

Відповідно до Інформаційної довідки зі Спадкового реєстру № 55284937 від 27.02.2019 заповіт від імені ОСОБА_4 не посвідчувався (а.с.41).

Відповідно до ст.ст. 1258, 1265 ЦК України спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово; кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття; у пяту чергу право на спадкування за законом мають інші родичі спадкодавця до шостого ступеня споріднення.

Позивач ОСОБА_2 є спадкоємцем за законом пятої черги як племінниця померлого ОСОБА_4 по лінії матері, їх родинні стосунки підтверджуються рішенням ОСОБА_1 районного суду Сумської області від 15.08.2018 (а.с.22).

Спадщина після смерті ОСОБА_4, який помер 03.04.2005, прийнята позивачем ОСОБА_2 шляхом подання нотаріусу заяви про прийняття спадщини, що підтверджується відповідною Інформаційною довідкою (а.с. 39,40).

Відповідно до ст.1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обовязки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Право власності спадкоємця на спадкове майно підлягає захисту в судовому порядку шляхом його визнання у разі, якщо таке право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності (ст. 392 ЦК). Відсутність умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину повинна бути підтверджена належними доказами, а саме - відмовою нотаріуса у видачі свідоцтва про право на спадщину, а відсутність вказаного доказу є підставою для відмови у позові.

Відповідно до ОСОБА_6 спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16.05.2013 № 24-753/0/4-13 «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку. Спадкоємець має право прийняти спадщину в порядку, встановленому ст. 1269 ЦК, та набути право на спадщину відповідно до ч. 5 ст. 1268, статей 1296 - 1299 ЦК. Вирішення судом спору щодо визнання права власності в порядку спадкування може відбуватися лише після прийняття спадщини.

З інформації державного нотаріуса ОСОБА_7 (а.с.10) вбачається, що у вчиненні нотаріальної дії, зокрема, видачі свідоцтва про право на спадщину, позивачу відмовлено у звязку з відсутністю необхідних документів (оригіналу правовстановлювального документа), який є втраченим.

Втрата Сертифікату на право на земельну частку (пай) серії СМ № 0215948 від 27.03.1997 на імя ОСОБА_5 підтверджується оголошенням у газеті «Ворскла» № 105 від 21.12.2018 (а.с.24-25).

Рішення повинно відповідати вимогам ст.ст. 213, 215 ЦПК України, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Таким чином, за умови прийняття спадкоємцем за законом позивачем ОСОБА_2 спадщини у встановлений законом строк та порядок після смерті ОСОБА_4, а також неможливості іншим шляхом оформити спадкові права на нерухоме майно, суд дійшов висновку, що право позивача на спадкове майно підлягає захисту у судовому порядку шляхом його визнання.

керуючись ст.392, ст.ст.1218,1258,1265,1269 ЦК України,

ст.ст. 12,13,42,76,258,259,263-265,268,273,354,355 ЦПК України, суд

в и р і ш и в :

Цивільний позов ОСОБА_2 задовольнити.

Визнати за ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, місце проживання: ІНФОРМАЦІЯ_2, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1, право в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_4, який помер 03.04.2005 в с.Дмитрівка В.Писарівського району Сумської області, на земельну частку (пай), яка перебуває у колективній власності САПТЗТ ім.Шевченка, цільове призначення - для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розміром 4,56 умовних кадастрових гектарів, без визначення меж земельної ділянки в натурі, експертною грошовою оцінкою 57 339, 00 грн., на підставі до Сертифікату на право на земельну частку (пай) серії СМ № 0215948, зареєстрованого в Книзі реєстрації сертифікатів за № 479 від 27.03.1997, яке фактично успадковане ОСОБА_4 як спадкоємцем за заповітом після смерті ОСОБА_5, який помер 06.03.2001 в с.Братениця В.Писарівського району Сумської області.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після поверення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до Сумського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не були вручені у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Відповідно до п.п.15.5 п.15 ч.1 Розділу ХІІІ Перехідних Положень ЦПК України (в редакції від 03.10.2017) до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди.

Суддя А.І.Савєльєва