Ухвала

4 березня 2019 року

м. Київ

справа № 642/3066/18

провадження № 61-3929 ск 19

Верховний Суд у складі судді Другої судової палати Касаційного цивільного суду СімоненкоВ. М., вирішуючи питання про відкриття касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Ленінського районного суду м. Харкова від 21 листопада 2018 року та постанову Харківського апеляційного суду від 23 січня 2019 року в справі за позовом ОСОБА_2 до Комунального підприємства «Харківські теплові мережі» про зобов'язання забезпечити належну подачу тепла в квартиру, звільнення від сплати комунальних платежів за ненадані послуги з централізованого опалення та стягнення моральної шкоди,

ВСТАНОВИВ :

У червні 2018 року ОСОБА_2 звернувся до суду із зазначеним позовом, посилаючись на те, що комунальні послуги з централізованого опалення належної йому на праві власності квартири надає КП «Харківські теплові мережі», яке і виставляє рахунки за надане тепло. В опалювальні періоди протягом багатьох років температура повітря у квартирі становить + 10 - 15 градусів за Цельсієм. На багаточисельні вимоги про забезпечення належної подачі тепла в квартиру і повного звільнення від сплати не отриманих послуг з подачі тепла у квартиру КП «Харківські теплові мережі» належним чином не реагує, у зв'язку із чим останні десять років комунальні платежі за ненадані послуги з централізованого опалення не проводяться. Під час відвідувань квартири представники КП «ХТМ», колишнього ЖЕУ, райсанепідемстанції, райвиконкому, різних державних інспекцій і проектних організацій багато разів переконувались в тому, що тепло до квартири не доходить, опалювальні батареї і стояки до них майже холодні, а плюсова температура у квартирі підтримується за рахунок електронагрівачів, утеплення вікон та дверей в квартирі. Протягом минулого опалювального періоду (осінь 2017 - весна 2018) в квартирі також фіксувалась температура повітря значно нижча від встановлених законодавством норм. Відсутністю належної подачі тепла на батареї опалення квартири і проявленою бездіяльністю з боку комунальних служб протягом більш ніж десяти опалювальних періодів мешканцям квартири спричиняється велика моральна шкода, оскільки вони постійно знаходяться в холодній не опалювальній квартирі в стресовому стані і вимушені обігріватися з використанням електричних приладів, на ніч одягати на себе по декілька костюмів та ковдр, і вдень і вночі перебувають в квартирі у верхньому одязі. Також тривале знаходження людського організму в постійному холоді негативно впливає на стан здоров'я, може призвести не тільки до простудних захворювань, але і до бронхіту, туберкульозу чи інших тяжких невиліковних хвороб.

Рішенням Ленінського районного суду м. Харкова від 21 листопада 2018 року, залишеним без змін постановою Харківського апеляційного суду від 23 січня 2019 року, у задоволенні позову відмовлено.

Ухвалюючи рішення про відмову в задоволенні позову суд першої інстанції, з висновками якого погодився й суд апеляційної інстанції, виходив з того, що вимоги позивача є необґрунтованими та не доведеними належними та допустимими доказами, а ухвалення судового рішення щодо захисту прав та інтересів особи на майбутнє є неможливим. Крім того, суди зазначили, що питання щодо бездіяльності з боку відповідача неодноразово була предметом розгляду в судах і під час судового розгляду така бездіяльність не була встановлена.

Не погоджуючись із цими судовими рішеннями, ОСОБА_2 подав до Верховного суду касаційну скаргу, в якій просить скасувати рішення Ленінського районного суду м. Харкова від 21 листопада 2018 року та постанову Харківського апеляційного суду від 23 січня 2019 року й ухвалити нове рішення про задоволення позову.

На обґрунтування вимог касаційної скарги заявник посилається на порушення судами норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного встановлення фактичних обставин, які мають значення для вирішення справи.

Верховний Суд, вивчивши подану касаційну скаргу та додані до неї документи, оскаржуване судове рішення, зробив висновок, що у відкритті касаційного провадження необхідно відмовити з таких підстав.

Згідно з пунктом 1 частини другої статті 394 ЦПК України суддя-доповідач відмовляє у відкритті касаційного провадження якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, яке не підлягає касаційному оскарженню.

Відповідно до пункту 2 частини третьої статті 389 ЦПК України не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у малозначних справах, крім випадків, якщо: касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики; особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи; справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу; суд першої інстанції відніс справу до категорії малозначних помилково.

Відповідно до частини шостої статті 19 ЦПК України малозначними справами є: справи незначної складності, визнані судом малозначними, крім справ, які підлягають розгляду лише за правилами загального позовного провадження, та справ, ціна позову в яких перевищує п'ятсот розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Частина перша статті 274 ЦПК України визначає, що у порядку спрощеного позовного провадження розглядаються: малозначні справи і справи, що виникають з трудових відносин, а згідно частини другої цієї статті - може бути розглянута будь-яка інша справа, віднесена до юрисдикції суду, за винятком справ, зазначених у частині четвертій цієї статті.

Системний аналіз частини шостої статті 19, статті 274 ЦПК України дає підстави для висновку, що малозначними у цивільному процесі є, зокрема, справи незначної складності, визнані судом малозначними (за виключенням справ, які мають розглядатися тільки за правилами загального позовного провадження).

При вирішенні питання про розгляд справи в порядку спрощеного або загального позовного провадження суд враховує критерії, визначені в частині третій статті 274 ЦПК України, а саме: ціну позову; значення справи для сторін; обраний позивачем спосіб захисту; категорію та складність справи; обсяг та характер доказів у справі, в тому числі чи потрібно у справі призначити експертизу, викликати свідків тощо; кількість сторін та інших учасників справи; чи становить розгляд справи значний суспільний інтерес; думку сторін щодо необхідності розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження.

За встановленими судами обставинами справи та визначеними правовідносинами, які випливають з виконання умов кредитного договору, правове регулювання та застосування норм матеріального права не представляє складності.

Суди ухвалювали рішення відповідно до усталеної судової практики, а доводи касаційної скарги зводяться до переоцінки наявних у справі доказів, що не входить до компетенції суду касаційної інстанції (частина перша статті 400 ЦПК України). Таким чином, за встановленими фактичними обставинами, справи та правовідносинами; правовим регулювання спору, справа не представляє значної складності, не належить до виключень із категорії, передбачених пунктом 2 частини шостої статті 19 ЦПК України.

За таких обставин справа як така, що не представляє значної складності, є малозначною.

Крім того, відповідно до частини першої статі 411 ЦПК України судові рішення підлягають обов'язковому скасуванню з направленням справи на новий розгляд, якщо: справу розглянуто і вирішено неповноважним складом суду; в ухваленні судового рішення брав участь суддя, якому було заявлено відвід, і судом касаційної інстанції визнано підстави про відвід обґрунтованими; судове рішення не підписано будь-яким із суддів або підписано не тими суддями, що зазначені в судовому рішенні; судове рішення ухвалено суддями, які не входили до складу колегії, що розглянула справу; справу розглянуто за відсутності будь-кого з учасників справи, належним чином не повідомлених про дату, час і місце судового засідання, якщо такий учасник справи обґрунтовує свою касаційну скаргу такою підставою; судове рішення ухвалено судом з порушенням правил інстанційної або територіальної юрисдикції; суд розглянув в порядку спрощеного позовного провадження справу, яка підлягала розгляду за правилами загального позовного провадження;

У цій справі обставин, передбачених частиною четвертою статті 274, пунктом 2 частини третьої статті 389 та частиною першою статі 411 ЦПК України, за наявності яких судові рішення в малозначних справах підлягають касаційному оскарженню або обставин, за яких судове рішення підлягає обов'язковому скасуванню не встановлено.

З огляду на викладене та відповідно до пункту 2 частини третьої статті 389, пункту 1 частини другої статті 394 ЦПК України у відкритті касаційного провадження в даній справі слід відмовити.

Керуючись пунктом 2 частини третьої статті 389, пунктом 1 частини другої статті 394 ЦПК України, Верховний Суд у складі судді Другої судової палати Касаційного цивільного суду,

УХВАЛИВ :

У відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Ленінського районного суду м. Харкова від 21 листопада 2018 року та постанову Харківського апеляційного суду від 23 січня 2019 року відмовити.

Копію ухвали та додані до скарги матеріали направити особі, яка подала касаційну скаргу.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя В. М. Сімоненко