ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/44/19 Справа № 200/6778/17 Суддя у 1-й інстанції - Єлісєєва Т.Ю. Суддя у 2-й інстанції - Єлізаренко І. А.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 жовтня 2019 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Дніпровського апеляційного суду у складі:

головуючого судді Єлізаренко І.А.

суддів Красвітної Т.П., Свистунової О.В.

за участю секретаря Черкас Є.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Комунального підприємства "Дніпроводоканал" Дніпровської міської ради на рішення Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 20 березня 2018 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Комунального підприємства "Дніпроводоканал" Дніпровської міської ради, ОСОБА_2 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої внаслідок ДТП,-

В С Т А Н О В И Л А :

У квітні 2017 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до КП "Дніпроводоканал" Дніпровської міської ради, ОСОБА_2 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої внаслідок ДТП.

В обґрунтування позовних вимог ОСОБА_1 посилалася на те, що 21 вересня 2016 року ОСОБА_2 , керуючи службовим автомобілем «КАМАЗ», державний номерний знак НОМЕР_1 , який належить на праві власності КП «Дніпроводоканал» ДМР, під час руху по пр.Дмитра Яворницького біля буд.№100 в м. Дніпрі, здійснив зіткнення з належним йому припаркованим автомобілем «FORD Focus», державний номерний знак НОМЕР_2 , після чого місце ДТП залишив та поліцію не повідомив. Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди було спричинено матеріальний збиток та механічні пошкодження належному йому транспортному засобу «FORD Focus», державний номерний знак державний номерний знак НОМЕР_2 . По даному факту Амур-Нижньодніпровським районним судом м. Дніпропетровська було розглянуто справу про адміністративне правопорушення щодо притягнення ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності, передбаченої ст. 122-4, ст.124 КУпАП України, внаслідок чого 14 грудня 2016 року було винесено постанову, в якій суд дійшов висновку про наявність ознак вини ОСОБА_2 , у вказаній дорожньо-транспортній пригоді. Він поніс матеріальні збитки на ремонт автомобіля на загальну суму 16 430 грн., також йому спричинено моральну шкоду, яку він оцінює в 10 000 грн. На підставі викладеного, позивач просив суд стягнути з КП "Дніпроводоканал" Дніпровської міської ради на його користь у рахунок відшкодування матеріальної шкоди 16 430 грн. та у рахунок відшкодування моральної шкоди в розмірі 10 000 грн., а також витрати на правову допомогу в розмірі 4 000 грн. та судовий збір у розмірі 1280 грн.

Рішенням Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 20 березня 2018 року було частково задоволено позовні вимоги ОСОБА_1 Стягнуто з КП "Дніпроводоканал" Дніпровської міської ради на користь ОСОБА_1 матеріальну шкоду в розмірі 16 430 грн., моральну шкоду в розмірі 2 000 грн. та судовий збір в розмірі 1 280 грн., всього 19 710 грн. В задоволенні іншої частини позовних вимог відмовлено.

В апеляційній скарзі КП "Дніпроводоканал" Дніпровської міської ради просить рішення суду від 20 березня 2018 року скасувати та ухвалити нове рішення, про відмову у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 в повному обсязі, посилаючись на неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи, неправильне застосування судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права.

У відзиві на апеляційну скаргу ОСОБА_1 просить рішення суду від 20 березня 2018 року залишити без змін, апеляційну скаргу залишити без задоволення, посилаючись на безпідставність її доводів.

Перевіривши матеріали справи, законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та заявлених позовних вимог, колегія суддів вважає за необхідне апеляційну скаргу задовольнити частково з наступних підстав.

Відповідно до ст.ст.12, 81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Згідно ч.1 ст. 367 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

З постанови Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 14 грудня 2016 року вбачається, що 21 вересня 2016 року близько 15 год. 51 хв. по пр.Д.Яворницького в м. Дніпрі, біля буд.№100 водій ОСОБА_2 , керуючи службовим автомобілем «КАМАЗ», державний номерний знак НОМЕР_1 , був причетний до дорожньо-транспортної пригоди, але місце пригоди залишив та поліцію не повідомив. У судовому засіданні ОСОБА_2 свою провину у скоєному визнав. ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 122-4, ст. 124 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу (а.с.5).

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_2 здійснив зіткнення з припаркованим автомобілем «FORD Focus», державний номерний знак НОМЕР_2 , який належить на праві власності позивачу ОСОБА_1 (а.с.73).

На підтвердження матеріальних збитків, завданих в результаті ДТП, позивач ОСОБА_1 надав суду Акт № ОУ-0000088 здачі-прийняття робіт від 28 грудня 2016 року на суму 14 250 грн. та товарним чеком №17 від 25 жовтня 2016 року на суму 2 180 грн., з яких вбачаються фактичні витрати на відновлювальний ремонт автомобіля «FORD Focus», державний номерний знак НОМЕР_2 у розмірі склали 16 430,00 грн. (а.с.9, 15).

Задовольняючи частково позовні вимоги ОСОБА_1 та стягнувши з КП "Дніпроводоканал" Дніпровської міської ради на користь ОСОБА_1 в рахунок спричиненої матеріальної шкоди - 16 430 грн., моральну шкоду в розмірі 2 000 грн. та судовий збір в розмірі 1 280 грн., суд першої інстанції посилався на їх доведеність, однак, повністю погодитися з такими висновками суду в частині розміру спричиненої матеріальної шкоди у сумі 16 430 грн. неможливо, оскільки суд дійшов них через неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, що відповідно до ст.376 ЦПК України є підставамою для зміни рішення суду.

Відповідно до ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Згідно ст. 1187 ЦК України джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, відповідає за завдану шкоду, якщо вона не доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 1188 ЦК України, шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою.

З постанови Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 14 грудня 2016 року вбачається, 21 вересня 2016 року близько 15 год. 51 хв. по пр.Д.Яворницького в м. Дніпрі, біля буд.№100 водій ОСОБА_2 , керуючи службовим автомобілем «КАМАЗ», державний номерний знак НОМЕР_1 був причетний до дорожньо-транспортної пригоди, але місце пригоди залишив та поліцію не повідомив. У судовому засіданні ОСОБА_2 свою провину у скоєному визнав. ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 122-4, ст. 124 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу (а.с.5).

Відповідно до п. 6 ст. 82 ЦПК України вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.

Таким чином, встановлено, водій ОСОБА_2 , який будучи працівником КП "Дніпроводоканал" Дніпровської міської ради, керуючи службовим автомобілем «КАМАЗ», державний номерний знак НОМЕР_1 , що належить КП "Дніпроводоканал" Дніпровської міської ради, здійснив зіткнення з припаркованим автомобілем «FORD Focus», державний номерний знак НОМЕР_2 (а.с.120).

Автомобілем «FORD Focus», державний номерний знак НОМЕР_2 належить на праві власності позивачу ОСОБА_1 (а.с.73).

Із страхового полісу №АІ/8924754, строк дії якого - з 21 січня 2016 року по 20 січня 2017 року, вбачається, що автомобіль «КАМАЗ», державний номерний знак НОМЕР_1 застрахований у ПрАТ "Страхова компанія "Арсенал страхування" зі страховим лімітом відповідальності за шкоду завдану майну 50 000 грн. (а.с.121).

Позивач ОСОБА_1 після ДТП звернувся до ПрАТ "Страхова компанія "Арсенал страхування" з вимогою виплатити йому страхове відшкодування та страхова компанія своїм листом відмовила ОСОБА_1 у здійсненні страхового відшкодування (а.с.112, 113, 140).

На підтвердження матеріальних збитків, завданих в результаті ДТП, позивач надав Акт № ОУ-0000088 здачі-прийняття робіт від 28 грудня 2016 року на суму 14 250 грн. та товарним чеком №17 від 25 жовтня 2016 року на суму 2 180 грн., з яких вбачаються фактичні витрати на відновлювальний ремонт автомобіля «FORD Focus», державний номерний знак НОМЕР_2 у розмірі склали 16 430 грн. (а.с.9, 15).

Звернувшись до суду із вказаними позовними вимогами, позивач ОСОБА_1 просив суд стягнути з КП "Дніпроводоканал" Дніпровської міської ради матеріальну шкоду в розмірі 16 430 грн., у зв`язку з пошкодженням належного їй автомобіля, моральну шкоду в розмірі 10 000 грн. та судовий збір в розмірі 1 280 грн. та витрати на правову допомогу в розмірі 4 000 грн. (а.с.3, 4).

В судовому засіданні в апеляційному суді на розгляд ставилося питання про призначення у справі судової автотоварознавчої експертизи для встановлення дійсного розміру шкоди, спричиненої в результаті ДТП позивачу, як власнику пошкодженого автомобіля.

Позивач ОСОБА_1 заявив клопотання про призначення у даній справі судової автотоварознавчої експертизи (а.с.104-106).

Ухвалою Дніпровського апеляційного суду від 26 лютого 2019 року було призначено у даній справі судову автотоварознавчу експертизу, на вирішення якої поставлені наступні питання: 1.Яка ринкова вартість автомобілю «FORD Focus», державний номерний знак НОМЕР_2 на момент проведення експертного дослідження, що відповідає комплектації автомобіля станом до ДТП на 21 вересня 2016 року? 2. Яка вартість відновлюваного ремонту автомобіля «FORD Focus», 2007 року випуску, державний номерний знак НОМЕР_2 , після ДТП, яка сталася 21 вересня 2016 року? Проведення судової автотоварознавчої експертизи доручено Дніпропетровському науково-дослідному інституту судових експертиз, що знаходиться по вул. Січеславська Набережна, 17 к. 361 м. Дніпро (а.с.148-150).

Відповідно до висновку №1152-19 судової автотоварознавчої експертизи від 05 червня 2019 року у цивільній справі №200/6778/17 вартість відновлювального ремонту автомобіля «FORD Focus», державний номерний знак НОМЕР_2 , пошкодженого в ДТП, яка сталася 21 вересня 2016 року, належного ОСОБА_1 становить 15 869 грн. 64 коп. (а.с160-169).

Таким чином, ОСОБА_1 , як власнику автомобіля «FORD Focus», державний номерний знак НОМЕР_2 , пошкодженого в ДТП, яка сталася 21 вересня 2016 року, завдано матеріальну шкоду в розмірі 15 869 грн. 64 коп., а тому розмір матеріальної шкоди, завданої ОСОБА_1 пошкодженням автомобіля «FORD Focus», державний номерний знак НОМЕР_2 в результаті ДТП, яка сталася 21 вересня 2016 року та який підлягає стягненню з КП "Дніпроводоканал" Дніпровської міської ради слід змінити, зменшивши розмір спричиненої матеріальної шкоди з 16 430 грн. до 15 869 грн. 64 коп.

Згідно зі ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав.

З роз`яснень, викладених у п.п. 3, 9 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» (із відповідними змінами), убачається, що під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає в межах заявлених вимог залежно від характеру та обсягу заподіяних позивачеві моральних і фізичних страждань, з урахуванням у кожному конкретному випадку ступеня вини відповідача та інших обставин. Зокрема, враховуються характер і тривалість страждань, стан здоров`я потерпілого, тяжкість завданої травми, наслідки тілесних ушкоджень, істотність вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках. При цьому, суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості.

Так, з матеріалів справи вбачається, що заподіювачем моральної шкоди, яка полягає в тому, що позивач зазнав душевних страждань у зв`язку із пошкодженням належного йому автомобіля, є ОСОБА_2 , який на момент ДТП, будучи працівником КП "Дніпроводоканал" Дніпровської міської ради, керував службовим автомобілем «КАМАЗ», державний номерний знак НОМЕР_1 , належним на праві власності КП "Дніпроводоканал" Дніпровської міської ради, та якого визнано винним у скоєнні ДТП.

Таким чином, враховуючи принцип розумності та справедливості, обставини справи, розмір спричиненої матеріальної шкоди, суд дійшов обґрунтованого висновку про часткове задоволення позовних вимог про відшкодування позивачу моральної шкоди у розмірі 2000 грн.

Стосовно вимог позивача в частині стягнення витрат на правову допомогу, слід зазначити наступне.

Положеннями ч.1 ст. 133 ЦПК України передбачено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Відповідно до ст.137 ЦПК України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.

Витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Таким чином, якщо стороною буде документально доведено, що нею понесено витрати на правову допомогу, а саме: надано договір на правову допомогу, акт приймання-передачі наданих послуг, платіжні документи про оплату таких послуг, розрахунок таких витрат, то у суду відсутні підстави для відмови у стягненні таких витрат стороні, на користь якої ухвалено судове рішення.

Доказів на підтвердження витрат на правову допомогу позивачем не надано, а тому суд першої інстанції правильно відмовив у задоволенні вимог позивача у цій частині.

За таких обставин, враховуючи вищевикладене апеляційну скаргу КП "Дніпроводоканал" Дніпровської міської ради слід задовольнити частково, рішення суду змінити в частині стягнення з КП "Дніпроводоканал" Дніпровської міської ради на користь ОСОБА_1 в рахунок спричиненої матеріальної шкоди, зменшивши розмір матеріальної шкоди з 16 430 грн. до 15 869 грн. 64 коп.

З матеріалів справи вбачається на проведення судової автотоварознавчої експертизи на рахунок експертної установи позивачем було сплачено 4 521 грн. 60 коп., а тому вказана сума, відповідно до ст. 141 ЦПК України, підлягає стягненню з відповідача на користь позивача (а.с.195).

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 367, 374, 376, 381, 382, 384 ЦПК України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційну скаргу Комунального підприємства "Дніпроводоканал" Дніпровської міської ради - задовольнити частково.

Рішення Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 20 березня 2018 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Комунального підприємства "Дніпроводоканал" Дніпровської міської ради, ОСОБА_2 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої внаслідок ДТП- змінити в частині стягнення з Комунального підприємства "Дніпроводоканал" Дніпровської міської ради на користь ОСОБА_1 матеріальної шкоди, зменшивши розмір матеріальної шкоди з 16 430 грн. до 15 869 грн. 64 коп.

В іншій частині рішення суду залишити без змін.

Стягнути із Комунального підприємства "Дніпроводоканал" Дніпровської міської ради на користь ОСОБА_1 витрати на проведення судової автотоварознавчої експертизи у розмірі 4 521 грн. 60 коп.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя

Судді