Справа № 583/4133/18
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 лютого 2019 року м. Охтирка Сумської області

Охтирський міськрайонний суд Сумської області в складі:

головуючого судді КОВАЛЬОВОЇ О.О.,

за участю секретаря судового засідання АРТЕМЕНКО О.С.,

з участю представника відповідача ОСОБА_1, з фіксацією розгляду справи технічним комплексом «Акорд», розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Охтирка цивільну справу за позовом

ОСОБА_2 (місце проживання: ІНФОРМАЦІЯ_1) до Товариства з обмеженою відповідальністю «Перше травня» (місцезнаходження: вул. Петровського, буд. 27, с.Грунь, Охтирського району, Сумської області)

про розірвання договору оренди землі

встановив:

04 жовтня 2018 року позивачка звернулася до суду з позовом. Вимоги мотивував тим, що 02.09.2010 року вона уклала з відповідачем договір оренди землі. Відповідач, використовуючи земельну ділянку, не виконанує вимоги ст. 24, 25 ЗУ «Про оренду землі», порушує режим природоохоронного використання земель, не надав орендодавцю проект землеустрою, що забезпечує еколого-економічне обґрунтування сівозміни та впорядкування угідь, не дотримується порядку сівозміни на земельній ділянці, яка передана йому в користування, що призводить до зниження якісних характеристик ґрунту і є порушенням умов договору оренди землі. Чергування сільськогосподарських культур і парів відповідачем не здійснюється, земля виснажується і на наступний рік знову використовується для вирощування культур, що призводить до зниження родючості землі. Орендар зобовязаний здійснювати заходи щодо охорони родючості ґрунтів. Протиправна бездіяльність відповідача загрожує збереженню орендованої земельної ділянки. Посилаючись на викладене, позивачка просила суд розірвати договір оренди землі від 02.09.2010 року, укладений між нею та ТОВ «Перше травня», зареєстрований 23.08.2012 року за № 02851.

08.10.2018 по справі відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження.

28.11.2018 закрито підготовче провадження по справі та призначено справу до розгляду по суті.

Позивачка та її педставники, будучи сповіщеними належним чином про час та місце розгляду справи, про причини неявки не повідомили, а тому суд визнав за можливе провести розгляд справи по суті у їх відсутність.

Представник відповідача в судовому засіданні заперечив проти позовних вимог, просив відмовити у їх задоволенні за безпідставністю, подав письмовий відзив на позов /а.с. 18/, який підтримав, вважав, що матеріали позовної заяви не містять жодного доказу щодо порушення умов договору з боку відповідача, позивачка допустила помилкове тлумачення земельного законодавства в частині обґрунтування підстав для розірвання (дострокового припинення) договору оренди землі.

Підстави для припинення договору шляхом його розірвання визначені п. 38 Договору, яким зокрема передбачено, що договір може бути розірваний за взаємною згодою сторін або за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у наслідок невиконання другою стороною обовязків, передбачених договором та внаслідок випадкового знищення, пошкодження орендованої земельної ділянки, яке істотно перешкоджає її використанню, а також з інших підстав, визначених законом.

Доводи позивачки про порушення з боку орендаря норм ст. 25 Закону України «Про оренду землі» та порушення норм ст. 22 Земельного кодексу України щодо організації порядку сівозміни на земельній ділянці, переданій в оренду, що призводить до виснаження землі та зниження родючості грунтів, є припущенням, не обґрунтованим жодним доказом.

З метою виконання заходів по забезпеченню збереження родючості ґрунтів відповідачем повністю дотримується режим сівозмін на полі, на якому знаходиться земельна ділянка позивачки, дотримані вимоги про сівозміни шляхом чергування сільгоспкультур на земельній ділянці позивачки.

Відповідачем проведені заходи по внесенню на вказаному полі добрив та агрохімікатів, що підтверджується відомостями системи обробітку грунту та удобрення в польовій сівозміні.

Посилання позивачки на ту обставину, що відповідно до ч. 4 ст. 22 Земельного кодексу України відповідач повинен був розробити проект землеустрою, що забезпечує еклого-економічне обґрунтування сівозміни та впорядкування угідь щодо вказаної земельної ділянки не може відноситися до вказаної земельної ділянки оскільки, відповідно до п. 18 розділу X Земельного кодексу України в редакції станом на 30.08.2010 (на час укладення Договору), а так само в редакції станом на 23.08.2012 (реєстрація договору) вимоги частини четвертої статті 22 ЗК України поширювалися лише на тих власників та користувачів, які використовують земельні ділянки сільськогосподарського призначення для ведення товарного сільськогосподарського виробництва загальною площею більш як 100 гектарів, тоді як відповідно до правовстановлюючого документу - державного акту на право приватної власності на землю ІV-СМ № 020117 від 15.12.2001 загальна площа належної позивачу земельної ділянки відповідно становить 3,99 га.

Частину 4 ст. 22 ЗК України виключено на підставі Закону України № 191-VIII від 12.02.2015 року. Отже, на даний момент, керуватися нормою закону, яка скасована, - неможливо, а так само не можна обґрунтовувати нею можливість припинення договору оренди, який триває та належним чином виконується орендарем.

«Порядок ведення агрохімічного паспорта поля, земельної ділянки», затверджений Постановою Уряду № 536 від 11.10.2011 року, на який посилається позивач, набув чинності 10.01.2012 року, тобто є нормативним актом, який не діяв на момент укладення договору - 02.09.2010 року, вказане положення не містить обовязку землекористувача замовляти та виготовляти такі агрохімічні паспорти, відповідно до п. 4 Указу Президента України №1118/95 від 02.12.1995 року «Про суцільну агрохімічну паспортизацію земель сільськогосподарського призначення» і така паспортизація має бути проведена обласними державними адміністраціями щодо земель сільськогосподарського призначення, а, отже, не може бути обовязком відповідача по справі.

Позивачкою не надано доказів на підтвердження недотримання орендарем екологічного землеробства, що призвело б до погіршення стану земельної ділянки, доказів на підтвердження погіршення стану родючості земельної ділянки.

Згідно з п. «г» ч. 1 ст. 141 ЗК України, підставою припинення права користування земельною ділянкою є використання земельної ділянки способами, які суперечать екологічним вимогам.

Правом подати відповідь на відзив, сторона позивача не скористалась.

Суд, дослідивши наявні у справі докази, дійшов наступного висновку:

Встановлено, що ОСОБА_2 є власником земельної ділянки площею 3,99 га у межах згідно з планом, розташованої на території Грунської сільської ради Охтирського району, Сумської області для ведення сільськогосподарського товарного виробництва, що підтверджується Державним актом на право власності на земельну ділянку (а.с. 11).

02.09.2010 між ОСОБА_2 та ТОВ «Перше травня» в особі директора ОСОБА_3 укладений договір оренди землі, зареєстрований 23.08.2012 за № 02851, згідно з яким відповідачу передано в оренду земельну ділянку площею 3,99 га, у тому числі рілля 3,3963 га, сіножаті 0,4536 га, 0,1402 пасовища, строком на 10 років, який був зареєстрований у Охтирському районному відділі ДП «Центр Державного земельного кадастру» при Держкомземі України 23.08.2012 за № 02851 (а.с. 12-13).

Відповідно до п. 9 договору оренди землі, орендна плата вноситься орендарем у формі та розмірі 1283,66 грн, що становить 3 % від грошової оцінки, в тому числі грошима та продукцією по її собівартості, але не вище державних закупівельних цін рослинницькою продукцією, яка вирощується орендарем.

06.09.2016 до вказаного договору була укладена додаткова угода в частині збільшення орендної плати до 5% та продовження терміну його дії до 31.12.2025, яка відповідно зареєстрована КП «Реєстраційно-інвентаризаційна служба» В'язівської сільської ради 24.09.2016 номер реєстраційного запису 16568879/а.с. 34-36/.

Відповідно до акту приймання-передачі земельної ділянки позивачка передала ТОВ «Перше правня» земельну ділянку площею 3,99 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва. (а.с.14, 31)

02.09.2010 відповідно до акту визначення меж земельної ділянки в натурі, визначено межі належної позивачці земельної ділянки. (а.с. 32)

Позивачка систематично отримувала особисто та через уповноважену особу за довіреністю /а.с.70/ орендну плату, що підтверджується відомістю на видачу орендної плати за земельний пай (а.с. 64,66,68,72,74), видатковим касовим ордером /а.с.67,69/.

Таким чином, сторонами укладено правочин, за яким позивачка передала у платне користування відповідачеві належну йому на праві приватної власності земельну ділянку на умовах, визначених сторонами у спірному договорі, та на даний час існують взаємні права та обовязки сторін на виконання сторонами умов договору.

Згідно із ст.ст. 526, 530 ЦК України зобовязання повинні виконуватись належним чином у встановлений термін відповідно до умов договору та вимог чинного законодавства.

Відповідно до ст.792 ЦК України, за договором найму (оренди) земельної ділянки наймодавець зобов'язується передати наймачеві земельну ділянку на встановлений договором строк у володіння та користування за плату. Відносини щодо найму (оренди) земельної ділянки регулюються законом.

Правовідносини з оренди земельних ділянок регулює Закон України «Про оренду землі» від 06.10.1998 № 161-XIV.

Згідно зі ст. 1 Закону України «Про оренду землі», оренда землі - це засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для проведення підприємницької та інших видів діяльності.

Відповідно до положень ст. 2 Закону України «Про оренду землі», відносини, пов'язані з орендою землі, регулюються ЗК України, ЦК України, цим Законом, законами України, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до них, а також договором оренди землі.

Згідно зі ст. 13 Закону України «Про оренду землі», договір оренди землі - це договір, за яким орендодавець зобов'язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов'язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства.

Стаття 31 Закону України «Про оренду землі» регламентує загальний порядок розірвання договору оренди землі, зокрема: ч. 3 та ч. 4 статті встановлюють, що договір оренди землі може бути розірваний за згодою сторін. За вимогою однієї із сторін договір оренди може бути достроково розірваний за рішення суду в порядку, встановленому законом. Розірвання договору оренди землі в односторонньому порядку не допускається, якщо інше не передбачено законом або цим договором.

Відповідно до ст. 32 Закону України «Про оренду землі», на вимогу однієї із сторін договір оренди землі може бути достроково розірваний за рішенням суду в разі невиконання сторонами обов'язків, передбачених статтями 24 і 25 цього Закону та умовами договору, в разі випадкового знищення чи пошкодження об'єкта оренди, яке істотно перешкоджає передбаченому договором використанню земельної ділянки, а також на підставах, визначених ЗК України та іншими законами України.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 24 Закону України «Про оренду землі», на який посилається позивачка, як на підставу розірвання договору, орендодавець має право вимагати від орендаря: дотримання екологічної безпеки землекористування та збереження родючості ґрунтів, додержання державних стандартів, норм і правил.

Таке ж правило закріплене і в п. 28 Договору.

Обов'язки орендаря визначені у ст. 25 Закону України «Про оренду землі», до яких належить: приступати до використання земельної ділянки в строки, встановлені договором оренди землі, зареєстрованим в установленому законом порядку; виконувати встановлені щодо об'єкта оренди обмеження (обтяження) в обсязі, передбаченому законом або договором оренди землі; дотримуватися режиму використання земель природно-заповідного та іншого природоохоронного призначення, оздоровчого, реєстраційного та історико-культурного призначення; у п'ятиденний строк після державної реєстрації договору оренди земельної ділянки державної або комунальної власності надати копію договору відповідному органу доходів і зборів.

Відповідно до ст. 37 Закону України «Про охорону земель», власники та землекористувачі, в тому числі орендарі, земельних ділянок зобов'язані здійснювати заходи щодо охорони родючості ґрунтів, передбачені цим Законом та іншими нормативно-правовими актами України.

Відповідно до ст. 27 Закону України «Про оренду землі», орендареві забезпечується захист його права на орендовану земельну ділянку нарівні із захистом права власності на земельну ділянку відповідно до закону.

За змістом ч. 1, ч. 2 ст. 651 ЦК України зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом. Договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом. Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору.

Згідно із п.п. 38, 39 Договору оренди землі, дія договору припиняється шляхом його розірвання: за взаємною згодою сторін; рішенням суду на вимогу однієї із сторін у наслідок невиконання другою стороною обовязків, передбачених договором, та внаслідок випадкового знищення, пошкодження орендованої земельної ділянки, яке істотно перешкоджає її використанню, а також з інших підстав, визначених законом. Розірвання договору оренди землі в односторонньому порядку не допускається.

Згідно зі статтею 141 ЗК України підставою припинення права користування земельною ділянкою є, зокрема, використання земельної ділянки засобами, які суперечать екологічним вимогам.

Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо збереження родючості ґрунтів» від 04 червня 2009 року статтю 22 ЗК України доповнено частиною четвертою з наступним змістом: «Земельні ділянки сільськогосподарського призначення для ведення товарного сільськогосподарського виробництва використовуються відповідно до розроблених та затверджених в установленому порядку проектів землеустрою, що забезпечують еколого - економічне обґрунтування сівозміни та впорядкування угідь і передбачають заходи з охорони земель».

Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо спрощення умов ведення бізнесу (дерегуляція)» від 12 лютого 2015 року №191-VIII частину четверту статті 22 Земельного Кодексу України виключено.

Більш того, відсутність проекту землеустрою не входить до переліку підстав розірвання договору оренди, зазначених у ст. 24, 25 ЗУ «Про оренду землі», отже не може бути підставою для розірвання цього договору.

Згідно з викопіюванням Грунської ОТГ про фактичне розміщення земельної ділянки кадастровий номер: :01:001:1338 підтверджується її розміщення в межах поля № 1 сівозміни 2 площею 120 га.

Згідно з відомостями про фактичне розміщення посівів у полях (а.с. 48-52) відповідачем дотримувалися вимоги про сівозміни шляхом чергування сільгоспкультур на земельній ділянці позивача: у 2010 році- ячмінь/багаторічні трави, 2011 озима пшениця/багаторічні трави, 2012 ПАР (вільний під посів), 2013 озима пшениця, 2014 соняшник, 2015 кукурудза, 2016 ячмінь, 2017 конюшина, 2018 багаторічна трава.

Відповідачем проведені заходи по внесенню на вказаному полі №1 добрив та агрохімікатів, що підтверджується відомостями системи обробітку грунту та удобрення в польовій сівозміні : так за 2010 рік внесено навоз 125 т/га, за 2011 рік аміачна селітра 100 кг/га, 2013 рік внесено аміачну селітру, за 2014 рік нітроамофос NPK (16:16:16), в 2015 році - нітроамофос NPK (15:15:15), та здійснені заходи з рекультивації землі, що відображені у вищевказаних відомостях відповідно до кількості та площі обробітку землі.

Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених ЦПК України.

Встановлені у справі фактичні обставини та надані докази вказують на те, що позивачкою не доведено порушення відповідачем вимог договору оренди, в тому числі, порушення відповідачем порядку сівозмін, про зниження та втрату родючості, погіршення корисних властивостей земельної ділянки, тощо, а тому позовні вимоги задоволенню не підлягають.

Питання про судові витрати підлягає вирішенню відповідно до ст. 141 ЦПК України.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 12, 13, 77-81, 141, 263-265, 268 ЦПК України, суд -

УХВАЛИВ :

В задоволені позову ОСОБА_2 (місце проживання: ІНФОРМАЦІЯ_1) до Товариства з обмеженою відповідальністю «Перше травня» (місцезнаходження: вул. Петровського, буд. 27, с..Грунь, Охтирського району, Сумської області) про розірвання договору оренди землі - відмовити.

Рішення може бути оскаржене безпосередньо до Сумського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом 30 днів з дня проголошення рішення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя Охтирського міськрайонного суду

Сумської області ОСОБА_4

Повний текст рішення виготовлений 07.03.2019 року