У Х В А Л А

06 березня 2019 року

м. Київ

справа № 205/6709/15-ц

провадження № 61-4134 ск 19

Верховний Суд у складі судді Касаційного цивільного суду Сімоненко В. М. розглянув касаційну скаргу Публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк» на постанову Дніпропетровського апеляційного суду від 23 січня 2019 року в справі за позовом Публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк» (далі - ПАТ «УкрСиббанк») до ОСОБА_1 та ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

ВСТАНОВИВ :

У вересні 2015 року ПАТ "УкрСиббанк" звернулось з позовом до ОСОБА_1 та ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 19 лютого 2008 року між АКІБ «УкрСиббанк», правонаступником якого є ПАТ «УкрСиббанк» та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір № 0, згідно з умовами якого банк надав відповідачу кредит у розмірі 30 000 доларів США, зі сплатою 11,9 % річних на строк до 19 лютого 2029 року.

В забезпечення виконання зобов'язань 19 лютого 2008 року між банком та ОСОБА_2 було укладено договір поруки, відповідно до умов якого поручитель взяв на добровільних засадах зобов'язання відповідати перед банком у разі порушення умов договору позичальником.

В свою чергу відповідач порушивши умови укладеного договору в частині своєчасного погашення платежів передбачених умовами цього договору, не виконав зобов'язання за договором, у зв'язку з чим станом на 26 серпня 2015 року виникла заборгованість на загальну суму 14 530,76 дол США та 17 077,28 грн, з яких: 12 895,48 дол США - заборгованість за кредитом; 1 635,28 дол США - заборгованість по відсотках; 8 914,75 грн - пеня за несвоєчасне погашення заборгованості за кредитом за період з 27 грудня 2014 року по 26 серпня 2015 року; 8 162,53 грн. - пеня за несвоєчасне погашення заборгованість за процентами за період з 26 січня 2015 року по 26 серпня 2015 року. на підставі наведеного, ПАТ «УкрСиббанк» просило стягнути солідарно з відповідачів заборгованість за кредитним договором у розмірі 14 530,76 дол США та 17 077,28 грн.

Заочним рішенням Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 19 жовтня 2015 року позов ПАТ «УкрСиббанк» задоволено.

Стягнуто солідарно з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на користь ПАТ «УкрСиббанк» заборгованість за кредитним договором № 0 від 19 лютого 2008 року, станом на 26 серпня 2015 року в розмірі 14 530,76 доларів США та 17 077,28 грн, з яких: 12 895,48 дол США - заборгованість за кредитом; 1 635,28 дол США - заборгованість по відсотках; 8 914,75 грн - пеня за несвоєчасне погашення заборгованості за кредитом за період з 27 грудня 2014 року по 26 серпня 2015 року; 8 162,53 грн - пеня за несвоєчасне погашення заборгованість за процентами за період з 26 січня 2015 року по 26 серпня 2015 року.

Стягнуто в рівних частках з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на користь ПАТ «УкрСиббанк» судові витрати у розмірі 3 654,00 грн.

Задовольняючи позовні вимоги банку до ОСОБА_2, суд першої інстанції виходив з того, що позивач свої обов'язки за кредитним договором виконав повністю, а відповідачі свої договірні зобов'язання з повернення кредиту належним чином не виконують, внаслідок чого утворилась заборгованість, яка підлягає стягненню з ОСОБА_1 та ОСОБА_2, як з поручителя на користь банку.

Постановою Дніпропетровського апеляційного суду від 23 січня 2018 року апеляційну скаргу ОСОБА_2 задоволено. Заочне рішення Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 19 жовтня 2015 року скасовано в частині солідарного стягнення заборгованості за кредитним договором та судового збору з ОСОБА_2

В задоволенні позову ПАТ "УкрСиббанк" до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором відмовлено.

Скасовуючи рішення суду першої інстанції в частині солідарного стягнення заборгованості за кредитним договором та судового збору з ОСОБА_2 та відмовляючи у цій частині у задоволенні позовних вимог банку суд апеляційної інстанції виходив з того, що додатковою угодою № 3 від 17 жовтня 2014 року до договору про надання споживчого кредиту № 0 від 19 лютого 2008 року, яка укладена без згоди та участі поручителя, встановлено збільшений розмір процентної ставки, тобто змінено зобов'язання, забезпечене порукою, що призвело до збільшення обсягу відповідальності поручителя, та що останній не давав згоди на таку зміну забезпеченого порукою зобов'язання та дійшов висновку про наявність правових підстав для визнання поруки припиненою.

22 лютого 2019 року ПАТ "УкрСиббанк" звернулось до Верховного Суду із касаційною скаргою на постанову Дніпропетровського апеляційного суду від 23 січня 2018 року, в якій просило скасувати це судове рішення та залишити в силі рішення суду першої інстанції.

Верховний Суд, вивчивши подану касаційну скаргу та додані до неї документи, оскаржуване судове рішення, зробив висновок, що у відкритті касаційного провадження необхідно відмовити з таких підстав.

Касаційна скарга мотивована тим, що суд апеляційної інстанції в порушенням норм матеріального та процесуального права не з'ясував належним чином фактичні обставини справи щодо умов кредитного договору, додаткової угоди та договору поруки, не дослідив та не надав оцінки зібраним у справі доказам, що призвело до неправильного вирішення справи дійшовши передчасного висновку про зміну основного зобов'язання без згоди поручителя та збільшення процентної ставки по кредиту у зв'язку із застосуванням подвійної процентної ставки на всю суму кредиту, пов'язаним з припиненням іпотечного забезпечення за додатковою угодою.

Згідно з пунктом 1 частини другої статті 394 ЦПК України суддя-доповідач відмовляє у відкритті касаційного провадження якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, яке не підлягає касаційному оскарженню.

Відповідно до пункту 2 частини третьої статті 389 ЦПК України не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у малозначних справах, крім випадків, якщо: касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики; особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи; справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу; суд першої інстанції відніс справу до категорії малозначних помилково.

Відповідно до частини шостої статті 19 ЦПК України малозначними справами є: справи незначної складності, визнані судом малозначними, крім справ, які підлягають розгляду лише за правилами загального позовного провадження, та справ, ціна позову в яких перевищує п'ятсот розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Частина перша статті 274 ЦПК України визначає, що у порядку спрощеного позовного провадження розглядаються: малозначні справи і справи, що виникають з трудових відносин, а згідно частини другої цієї статті - може бути розглянута будь-яка інша справа, віднесена до юрисдикції суду, за винятком справ, зазначених у частині четвертій цієї статті.

Системний аналіз частини шостої статті 19, статті 274 ЦПК України дає підстави для висновку, що малозначними у цивільному процесі є, зокрема, справи незначної складності, визнані судом малозначними (за виключенням справ, які мають розглядатися тільки за правилами загального позовного провадження).

При вирішенні питання про розгляд справи в порядку спрощеного або загального позовного провадження суд враховує критерії, визначені в частині третій статті 274 ЦПК України, а саме: ціну позову; значення справи для сторін; обраний позивачем спосіб захисту; категорію та складність справи; обсяг та характер доказів у справі, в тому числі чи потрібно у справі призначити експертизу, викликати свідків тощо; кількість сторін та інших учасників справи; чи становить розгляд справи значний суспільний інтерес; думку сторін щодо необхідності розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження.

За встановленими судами обставинами справи та визначеними правовідносинами, які випливають з договору споживчого кредиту та договору поруки, правове регулювання та застосування норм матеріального права не представляє складності.

Суди ухвалювали рішення відповідно до усталеної судової практики, а доводи касаційної скарги зводяться до переоцінки наявних у справі доказів, що не входить до компетенції суду касаційної інстанції (частина перша статті 400 ЦПК України). Таким чином, за встановленими фактичними обставинами справи та правовідносинами; правовим регулювання спору, справа не представляє значної складності, не належить до виключень із категорії, передбачених пунктом 2 частини шостої статті 19 ЦПК України.

За таких обставин справа як така, що не представляє значної складності, є малозначною.

Крім того, відповідно до частини першої статі 411 ЦПК України судові рішення підлягають обов'язковому скасуванню з направленням справи на новий розгляд, якщо: справу розглянуто і вирішено неповноважним складом суду; в ухваленні судового рішення брав участь суддя, якому було заявлено відвід, і судом касаційної інстанції визнано підстави про відвід обґрунтованими; судове рішення не підписано будь-яким із суддів або підписано не тими суддями, що зазначені в судовому рішенні; судове рішення ухвалено суддями, які не входили до складу колегії, що розглянула справу; справу розглянуто за відсутності будь-кого з учасників справи, належним чином не повідомлених про дату, час і місце судового засідання, якщо такий учасник справи обґрунтовує свою касаційну скаргу такою підставою; судове рішення ухвалено судом з порушенням правил інстанційної або територіальної юрисдикції; суд розглянув в порядку спрощеного позовного провадження справу, яка підлягала розгляду за правилами загального позовного провадження.

У цій справі обставин, передбачених частиною четвертою статті 274, пунктом 2 частини третьої статті 389 та частиною першою статі 411 ЦПК України, за наявності яких судові рішення в малозначних справах підлягають касаційному оскарженню або обставин, за яких судове рішення підлягає обов'язковому скасуванню не встановлено.

З огляду на викладене та відповідно до пункту 2 частини третьої статті 389, пункту 1 частини другої статті 394 ЦПК України у відкритті касаційного провадження в даній справі слід відмовити.

Керуючись пунктом 2 частини третьої статті 389, пунктом 1 частини другої статті 394 ЦПК України, Верховний Суд у складі судді Другої судової палати Касаційного цивільного суду,

УХВАЛИВ :

У відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою Публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк» на постанову Дніпропетровського апеляційного суду від 23 січня 2019 року відмовити.

Копію ухвали та додані до скарги матеріали направити особі, яка подала касаційну скаргу.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя В. М. Сімоненко