ДЗЕРЖИНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД МІСТА ОСОБА_1
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 761/8113/16-ц
Провадження № 2-зз/210/2/19
У Х В А Л А

іменем України

"04" березня 2019 р. м. Кривий Ріг

Дзержинський районний суд м. Кривого рогу Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді Ступак С.В.,

за участі:

секретаря судового засідання Драгунової Я.М.,

представника відповідача ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті ОСОБА_1 заяву ОСОБА_3 акціонерного товариство «Перший український міжнародний банк» про скасування заходів забезпечення позову,-

ВСТАНОВИВ:

До Шевченківського районного суду міста Києва, у березні 2016 року звернувся ОСОБА_4 з позовом до приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу ОСОБА_5, ОСОБА_3 акціонерного товариства «Перший український ОСОБА_6», ОСОБА_7, третя особа ОСОБА_8 про визнання договору купівлі-продажу № 372/61 від 19.02.2016 року укладеним між ОСОБА_3 акціонерним товариством «Перший Український ОСОБА_6» до ОСОБА_7, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу ОСОБА_5, реєстраційний номер: 212, недійсним.

Ухвалою Шевченківського районного суду м. Києва від 20 липня 2016 року вказану вище цивільну справу було направлено до Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу в порядку підсудності.

31 січня 2017 року на адресу суду надійшла вище вказана цивільна справа та Ухвалою Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області справу було призначено до розгляду.

11 січня 2019 року представник відповідача ОСОБА_3 акціонерного товариство «Перший український міжнародний банк» за довіреністю ОСОБА_2 звернувся до суду із заявою про скасування заходів забезпечення позову в якій просить ухвалу Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області у цивільній справі № 761/8113/16-ц про забезпечення позову скасувати, посилаючись на те, що зазначена справа була порушена більше двох з половиною років тому, на вимогу Позивача, Шевченківський районний суд м. Києва було розглянуто заяву про забезпечення позову шляхом накладення арешту на прибудовану будівлю (новозбудовану) під літерою А-2, прибудовану до 3-х поверхової нежитлової будівлі, розташованої за адресою: Дніпропетровська область, місто Кривий Ріг, проспект Металургів, 36/4, однак ухвалою суду від 12 липня 2016 року у задоволенні заяви було відмовлено. Після передачі справи до Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області, Позивачем було повторно подано заяву про забезпечення позову та 21 липня 2016 року вказану заяву було судом задоволено і накладено арешт на прибудовану будівлю (новозбудовану) під літерою А-2, прибудовану до 3-х поверхової нежитлової будівлі, розташованої за адресою: Дніпропетровська область, місто Кривий Ріг, проспект Металургів, 36/4.

В судовому засіданні представник відповідача ОСОБА_3 акціонерного товариство «Перший український міжнародний банк» - ОСОБА_2 заяву підтримав та посилаючись на обставини які викладені у заяві про скасування заходів забезпечення позову, просив її задовольнити.

Суд, заслухавши думку учасників справи, вивчивши заяву представника відповідача ОСОБА_3 акціонерного товариство «Перший український міжнародний банк» за довіреністю ОСОБА_2 про скасування заходів забезпечення позову по цивільній справі № 761/8113/16-ц за ОСОБА_4 до приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу ОСОБА_5, ОСОБА_3 акціонерного товариства «Перший український міжнародний банк», ОСОБА_9, третя особа ОСОБА_8 про визнання договору купівлі-продажу недійсним, дослідивши та проаналізувавши матеріали справи і давши їм належну оцінку, приходить до висновку, що заява про скасування заходів забезпечення позову задоволенню не підлягає з наступних підстав:

Відповідно до ч. 1 ст. 149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову.

Відповідно до ч. 2 ст. 149 ЦПК України забезпечення позову допускається як до пред'явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Відповідно до ч. 3 ст. 150 ЦПК України заходи забезпечення позову, крім арешту морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги, мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Відповідно до п.п. 4,5,6 Постанови № 9 Пленуму Верховного Суду України від 22.12.2006 р. «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» - розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з'ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам. При встановленні зазначеної відповідності слід враховувати, що вжиті заходи - не повинні перешкоджати господарській діяльності юридичної особи або фізичної особи, яка здійснює таку діяльність і зареєстрована відповідно до закону як підприємець. Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги - інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв'язку із застосуванням відповідних заходів.

Особам, які беруть участь у справі - має бути гарантована реальна можливість захистити свої права при вирішенні заяви про забезпечення позову, оскільки існує ризик спричинення їм збитків у разі, якщо сам позов або пов'язані з матеріально-правовими обмеженнями заходи з його забезпечення виявляться необґрунтованими.

Приписами статті 158 ЦПК України передбачено - суд може скасувати заходи забезпечення позову з власної ініціативи або за вмотивованим клопотанням учасника справи. Клопотання про скасування заходів забезпечення позову розглядається в судовому засіданні не пізніше пяти днів з дня надходження його до суду. За результатами розгляду клопотання про скасування заходів забезпечення позову, вжитих судом, постановляється ухвала. Ухвала суду про скасування заходів забезпечення позову, вжитих судом, або про відмову в скасуванні забезпечення позову може бути оскаржена. Відмова у скасуванні забезпечення позову не перешкоджає повторному зверненню з таким самим клопотанням при появі нових обставин, що обґрунтовують необхідність скасування забезпечення позову.

Конвенція про захист прав людини і основоположних свобод та Протоколи до неї є частиною національного законодавства України, відповідно до статті 9 Конституції України, як чинний міжнародний договір, згода на обовязковість якого надана Верховною Радою України. Ратифікація Конвенції відбулася на підставі Закону України № 475/97-ВР від 17.07.1997 р.; Конвенція набула чинності для України 11.09.1997 р.

При здійсненні судочинства суди застосовують Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року № ETS N 005 (далі - Конвенція) та практику Європейського суду з прав людини як джерело права (ст. 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини").

У відповідності до приписів ст. 6 Конвенції кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов'язків цивільного характеру.

Відповідно до ст. 13 Конвенції кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

Принцип рівності сторін один із складників ширшої концепції справедливого судового розгляду передбачає, що кожна сторона повинна мати розумну можливість представляти свою сторону в умовах, які не ставлять її в суттєво менш сприятливе становище в порівнянні з опонентом (див. рішення ЄСПЛ, серед інших рішень та mutatis mutandis, "Кресс проти Франції" (Kress v. France), [GC], № 39594/98, п. 72, ECHR 2001-VI; "Ф.С.Б. проти Італії" (F.C.B. v. Italy) від 28 серпня 1991 року, Серія A № 208-B, п. 33; "Т. проти Італії" (Т. v. Italy) від 12 жовтня 1992 року, Серія A № 245-C, п. 26; та "ОСОБА_2 проти Австрії" (Kaya v. Austria), № 54698/00, п. 28, від 8 червня 2006 року).

Так, принцип верховенства права вимагає дотримання вимог «якості» закону, яким передбачається втручання у права особи основоположні свободи. Так, у рішенні від 10 грудня 2009 року у справі «Михайлюк та Петров проти України» (Mikhaylyuk and Petrov v. Ukraine, заява № 11932/02) зазначено: Суд нагадує, що вираз «згідно із законом» насамперед вимагає, щоб оскаржуване втручання мало певну підставу в національному законодавстві; він також стосується якості відповідного законодавства і вимагає, щоб воно було доступне відповідній особі, яка, крім того, повинна передбачати його наслідки для себе, а також це законодавство повинно відповідати принципу верховенства права (див., серед багатьох інших, рішення у справі «Полторацький проти України» (Poltoratskiy v. Ukraine) від 29 квітня 2003 року, заява № 38812/97, п. 155).

При цьому Європейський суд з прав людини у рішенні від 29 червня 2006 року у справі "Пантелеєнко проти України" зазначив, що засіб юридичного захисту має бути ефективним, як на практиці, так і за законом.

У рішенні від 31 липня 2003 року у справі "Дорани проти Ірландії" - Європейський суд з прав людини зазначив, що поняття "ефективний засіб" передбачає запобігання порушенню або припиненню порушення, а так само встановлення механізму відновлення, поновлення порушеного права. При чому, як наголошується у рішенні Європейського суду з прав людини у справі ефективний засіб - це запобігання тому, щоб відбулося виконання заходів, які суперечать Конвенції, або настала подія, наслідки якої будуть незворотними.

При вирішенні справи "ОСОБА_2 та інші проти Хорватії" (рішення від 17 липня 2008 року) - Європейський Суд з прав людини вказав, що для Конвенції було б неприйнятно, якби стаття 13 декларувала право на ефективний засіб захисту, але без його практичного застосування. Таким чином, обов'язковим є практичне застосування ефективного механізму захисту. Протилежний підхід суперечитиме принципу верховенства права.

У законності концентровано виражена властивість права щодо протистояння сваволі в процесі впорядкування суспільних відносин. У правовій державі законність (правозаконність) є гарантією правомірності застосованого примусу (заходу). Це явище у повному обсязі може існувати тільки за демократичних правових режимів, які здатні забезпечити прийняті закони, адекватні сутності права.

При розгляді заяви про забезпечення позову, суд враховує практику Європейського суду з прав людини. Так, згідно п. 43 Рішення по справі "Шмалько проти України" право на суд одним з аспектів якого є право на доступ, тобто право подати позов з приводу цивільно-правових питань до суду. Однак це право було б ілюзорним, якби правова система держави допускала, щоб остаточне судове рішення, яке має обов'язкову силу, не виконувалося на шкоду одній зі сторін.

При цьому, Європейський суд з прав людини у рішенні від 29 червня 2006 року у справі «Пантелеєнко проти України» зазначив, що засіб юридичного захисту має бути ефективним, як на практиці, так і за законом.

Крім того, відповідно до Правового висновку ВСУ, викладеного в постанові № 6-605 цс16 від 25.05.2016 року, винесеної за результатами перегляду рішення Апеляційного суду м. Києва та ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, забезпечення позову по суті - це обмеження суб'єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов'язаних з ним інших осіб в інтересах забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволених вимог позивача (заявника).

Метою забезпечення позову, згідно з вказаною постановою, є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій з боку відповідача з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення.

З огляду на матеріали позову та заяви про забезпечення позову ОСОБА_4, суд дійшов висновку, що між сторонами дійсно виник спір щодо визнання договору купівлі-продажу № 372/61 від 19.02.2016 року, укладеним між ОСОБА_3 акціонерним товариством «Перший Український міжнародний банк» та ОСОБА_7, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу ОСОБА_5, реєстрований номер: 212, недійсним. Відповідно до п. 1.1 предметом вказаного договору є прибудовану будівлю (новозбудовану) під літерою А-2, прибудовану до 3-х поверхової нежитлової будівлі, розташованої за адресою: Дніпропетровська область, місто Кривий Ріг, проспект Металургів, 36/4. (а.с.20)

В заяві про забезпечення позову, позивачем було обґрунтовано доведено суду факт утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову, а також часткову відповідність виду забезпечення позову, який просив застосувати позивач, враховуючи реальну можливість відповідачка у будь-який момент позбутися спірного нерухомого майна у будь-який спосіб (продаж, міна, дарування тощо), що значно ускладнить виконання можливого рішення суду про задоволення позову, у звязку з чим, заява позивача про забезпечення позову була задоволена з підстав описаних вище, а саме, з урахуванням позовних вимог щодо визнання вказаної договору недійсним.

З урахуванням викладеного, оспорюваною ухвалою суду про задоволення заяви про забезпечення позову - судом було досягнуто мети забезпечення позову, згідно з вищевказаною вказаною постановою ВСУ, і судом були вжиті необхідні заходи щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій з боку відповідачки з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення.

Таким чином, в оспорюваній ухвалі, суд захистив не порушене право позивача, а саме його матеріально-правовий інтерес від можливих недобросовісних дій з боку відповідачки до вирішення справи по суті, а тому твердження відповідачки у його клопотанні про скасування заходів забезпечення позову є безпідставними і необґрунтованими з підстав описаних вище, беручи до уваги, що законність і обґрунтованість позовних вимог ОСОБА_4 з приводу договору купівлі-продажу № 372/61 від 19.02.2016 року недійсним - є предметом доказування у даному цивільному позові, який по суті ще не розглядався і сторони (представники) не надавали жодних пояснень судові з приводу спору, думка яких не була заслухана судом з цього приводу, а принцип рівності сторін у процесі у розумінні «справедливого балансу» між сторонами вимагає, щоб кожній стороні надавалася розумна можливість представити справу в таких умовах, які не ставлять цю сторону у суттєво невигідне становище відносно до другої сторони, про що було вказано у рішенні ЄСПЛ у справах «Dombo Beheer B.V. v. the Netherlands» від 27 жовтня 1993 р., п. 33, та «Ankerl v. Switzerland» від 23 жовтня 1996 р., п. 38), а принцип змагальності процесу означає, що кожній стороні повинна бути надана можливість ознайомитися з усіма доказами та зауваженнями, наданими іншою стороною, і відповісти на них (Рішення ЄСПЛ у справі «Ruiz-Mateos проти Іспанії», п. 63).

На підставі викладеного вище, суд вважає клопотання представника відповідача ОСОБА_3 акціонерного товариство «Перший український міжнародний банк» за довіреністю ОСОБА_2 про скасування заходів забезпечення позову безпідставною, необґрунтованою, і в задоволенні якої слід відмовити повністю.

Керуючись ст. ст. 149-159, 260, 353, 354 ЦПК України, Постановою Пленуму Верховного суду України № 9 від 22.12.2006 р. «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», ЄКПЛ, рішеннями ЄСПЛ, суд

УХВАЛИВ:

В задоволенні заяви від 11.01.2019 року представника відповідача ОСОБА_3 акціонерного товариство «Перший український міжнародний банк» за довіреністю ОСОБА_2 про скасування заходів забезпечення позову по цивільній справі № 761/8113/16 відмовити.

Апеляційну скаргу на ухвали суду може бути подано протягом пятнадцяти днів, з дня її проголошення.

Суддя: С. В. Ступак