Справа № 159/6543/18
Провадження № 2/159/326/19
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 березня 2019 року м. Ковель

Ковельський міськрайсуд Волинської обл.

в складі: головуючого - судді Логвинюк І.М.,

розглянувши порядку спрощеного позовного провадження (письмовго) в м. Ковелі Волинської обл. цивільну справу за позовом приватного акціонерного товариства «Акціонерна страхова компанія» «Омега»» до ОСОБА_1 про стягнення суми страхового відшкодування в порядку регресу,

В С Т А Н О В И В:

Позивач за посередництвом свого представника - 17.12.18 р. звернувся до суду із вказаною вище позовною заявою. Зазначено прохання про стягнення з відповідача суми 55 656 грн як суми відшкодування, сплаченої позивачем. Зазначено, що 13.10.16 р. між сторонами було укладено договір (поліс) обов»язкового страхування цивільно правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АК/4794329 (далі поліс), за яким було застраховано цивільно правову відповідальність за експлуатацію транспортного засобу (далі т/з) марки «РЕНО», д. н. АС 4365 ВІ (далі забезпечений т/з). 23.05.17 р. сталась дорожньо - транспортна пригода (далі ДТП), учасниками якої були: відповідач на забезпеченому т/з з причіпом «УВН 810080», д. н. АС № НОМЕР_1, (далі причіп) та т/з марки «Фольксваген», д. н. АС 0274 ВМ. Покликаючись на абз. 2 п. 36.3 ст. 36 Закону України «Про обов»язкове страхування цивільно правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», зазначає, що за рішенням суду у справі № 159/3349/18 розрахунком суми страхового відшкодування було виплачене страхове відшкодування у сумі 54 951 грн 43 коп., судові витрати в сумі 7 024 грн 80 коп., а всього 55 656 грн 23 коп.. Згідно з постановою Ковельського міськрайсуду Волинської обл. у справі № 159/2028/17 (далі постанова суду) відповідача було визнано винуватим у скоєнні ДТП та вчиненні правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП (скоєння ДТП внаслідок недотримання техстану причіпа, від якого відірвалось колесо). Покликаючись на пп. «г» п. 38.1.1 ст. 38 Закону України «Про обов»язкове страхування цивільно правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», ст. ст. 1 191, 993 ЦК України, ст. 27 Закону України «Про страхування», просить позов задовольнити та стягнути з відповідача на його користь 55 656 грн 23 коп. як суму страхового відшкодування в порядку регресу; судові витрати у справі в сумі 1 762 грн.

За ухвалою судді від 19.12.18 р. вказану вище позовну заяву було залишено без руху.

03.01.19 р. до суду надійшла виправлена позовна заява позивача.

За ухвалою суду від 30.01.19 р. справу було прийнято до провадження у спрощеному позовному провадженні без виклику сторін.

15.02.19 р. до суду надійшов відзив представника відповідача адвоката - на позовну заяву. Останній зазначив, що відповідач позову не визнає. Заперечення проти позовних вимог позивача обгрунтовано тим, що у другій половині дня 22.05.17 р. відповідач на автомобілі марки «Рено Трафік», р. н. АС 4365 ВІ, зачепив причіп «УВН 810080», р. н. АС 3386 ХР, та перевіз його з АТП по вул. Володимирській у м. Ковелі Волинської обл. до місця проживання: ІНФОРМАЦІЯ_1. Наступного дня о 06 год. відповідач, перевіривши та забезпечивши технічно справний стан і комплектність автомобіля марки «Рено Трафік», та причепа, виїхав з м. Ковеля Волинської обл. і прослідував у напрямку с. Щитині Любешівського р - ну Волинської обл.. Відповідач рухався на автомобілі зі швидкістю біля 60 км/год. О 07 год. 50 хв. на 35 км + 100 м а/д М 19 поблизу с. Замшан Ратнівського р - ну Волинської обл., він помітив, що ліве колесо причепа відкріпилось та зіткнулось із зустрічним автомобілем марки «Фольксваген Транспортер», р. н. АС 0274 ВМ, належним СТОВ «Ратнівський аграрій» (далі СТОВ). Після ДТП відповідач прикрутив на місце інше колесо, так як відкріплене пошкодилось, і прослідував до с. Щитиня Любешівського р - ну Волинської обл.. Заїхавши, відповідач відчепив причіп та повернувся у м. Ковель Волинської обл.. Оскільки цивільно правова відповідальність забезпеченого т/з була застрахована позивачем у розглядуваній справі згідно з полісом, то про вказану вище подію відповідач відразу заявив позивачеві у встановленому порядку, про що було подано відповідну заяву. Згідно з постановою суду відповідача було визнано винуватим у вчиненні адмінправопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП щодо тих обставин, що він своїми діями порушив п. 2.3 «б» ПДР України, тобто, не стежив за дорожньою обстановкою та техстаном причіпа. Вказана вище ДТП слугує підставою для виникнення договірного зобов»язання за полісом. Рішенням Ратнівського райсуду Волинської обл. від 18.12.17 р. у справі № 166/868/17, що набрало законної сили 09.01.18 р., із ОСОБА_1 на користь СТОВ «Ратнівський аграрій» було стягнуто матеріальні збитки в сумі 49 852 грн 43 коп. у відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки за фактом вказаної вище ДТП, та 4 280 грн відшкодування за проведення оцінки визначення вартості матеріальних збитків і 819 грн судових витрат. АСК «Омега» при розгляді вказаної справи була залучена як третя особа. Під час розгляду справи в суді СТОВ замовило у ФОП ОСОБА_2 визначення розміру матеріального збитку, завданого власникові т/з. Згідно з висновком експертного автотоварознавчого дослідження № 52 від 10.07.17 р. ФОП ОСОБА_2, матеріальний збиток, завданий СТОВ, склав 49 852 грн 43 коп.. Рішення суду виконано у повному обсязі, підтвердженням чого є оригінали квитанцій, що є у матеріалах справи № 166/868/17 Ратнівського райсуду Волинської обл.. У зв»язку з тим, що відповідальність відповідача була застрахована АСК «Омега», заявою від 20.06.18 р., він звернувся до останньої з проханням компенсувати йому здійснену ним СТОВ виплату матеріальних збитків в сумі 49 852 грн 43 коп. як шкоду, завдану джерелом підвищеної небезпеки за фактом ДТП; 4 280 грн відшкодування за проведення оцінки визначення вартості матеріальних збитків, 819 грн судових витрат. АСК «Омега» добровільно задовольнити таку його заяву відмовилась і здійснила відповідну оплату лише після ухвалення рішення Ратнівським райсудом Волинської обл. від 18.12.17 р. у справі № 166/868/17. Покликаючись на положення ст. 993, ч. 1 ст. 1 197, ст. 27 Закону України «Про страхування», пп. «г» п. 38.1.1 ст. 38 Закону України «Про обов»язкове страхування цивільно правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», зазначає, що позивач вважає, що право регресної вимоги належить йому. Але, покликаючись на п. 38.1.1 ст. 38 Закону України «Про обов»язкове страхування цивільно правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», зазначає, що позивач не надав достатніх та допустимих доказів на підтвердження своїх позовних вимог, зокрема, щодо перебування автомобіля на момент ДТП в технічно несправному стані, покликаючись лише на постанову суду. Покликаючись на судову практику, зазначає, що техстан автомобіля марки «Рено Трафік», р. н. АС 4365 ВН, під керуванням відповідача та причіпа не був предметом дослідження при розгляді справи про адмінправопорушення і з цього питання жодних висновків суд не робив. Покликаючись на п. 31 Правил дорожнього руху України (далі ПДР України), зазначає, що представником позивача не надано жодних доказів на підтвердження наявності невідповідності; не зазначено, у чому вона полягає. Вимоги до техстану та обладнання т/з передбачені цим пунктом ПДР України, про порушення яких у постанові суду не зазначено безпосередньо. Покликаючись на п. 31.4.5 «є» ПДР України, зазначає, що передбачених цим пунктом ПДР України порушень у діях відповідача не встановлено, будь - якими іншими доказами це не доведено. Згідно з поясненнями ОСОБА_1, він як 22, так і 23 травня 2017 р. перед виїздом з м. Ковеля Волинської обл. перевірив та забезпечив технічно справний стан і комплектність автомобіля марки «Рено Трафік», причіпа; без будь - яких несправностей у частині техстану автомобіля та причіпа він проїхав понад 40 км по дорозі. Відповідач не притягався до адмінвідповідальності за експлуатацію т/з з технічними несправностями, з якими, відповідно до встановлених правил, експлуатація його заборонена (ч. 1 ст. 121 КУпАП). Тому вважає, що постанова суду не може бути достатнім доказом невідповідності техстану автомобіля марки «Рено Трафік» та причіпа у зчепленні з автомобілем під керуванням відповідача існуючим вимогам ПДР України, що стало безпосереднім наслідком спричинення збитків потерпілому і наслідком підстав для звернення позивача з розглядуваним позовом. Будь яких інших належних та допустимих доказів на підтвердження своїх тверджень ні позивачем, ні його представником не надано. Зазначає, що ні постанова Ковельського міськрайсуду Волинської обл. від 23.06.17 р., ні матеріали адмінсправи, ні позовна заява не містять даних про те, яку саме невідповідність техстану та обладнання т/з існуючим вимогам ПДР України мав причіп у зчепленні з автомобілем під керуванням відповідача та чи саме вона є наслідком ДТП; докази цього відсутні у матеріалах адмінсправи. Будь яких даних про переобладнання автомобіля чи причіпа з порушенням вимог чинного законодавства, немає. У день ДТП відповідач перед виїздом, перевірився та забезпечивши технічно справний стан і комплектність автомобіля та причіпа, що до місця ДТП подолав понад 40 км без будь - яких технічних несправностей, а о 07 год. 50 хв. на 35 км + 100 м а/д М 19 біля с. Замшан Ратнівського р - ну Волинської обл. помітив, що ліве колесо причіпа відкріпилось та зіткнулось із зустрічним автомобілем, належним СТОВ. Причина, з якої ліве колесо причіпа відірвалось, не встановлено. Огляд причіпа спеціалістами автотехніками чи експертами, не проводився; експертиза техстану причіпа не проводилась. Будь яких інших механічних пошкоджень не зафіксовано. Жодного доказу наявності інших несправностей причіпа у адмінсправі немає. Постанова суду, у якій зазначено, що відповідач не стежив за дорожньою обстановкою та техстаном причіпа, внаслідок чого від нього відірвалось колесо і пошкодило автомобіль потерпілого, не є підтвердженням того, що причіп був у технічно несправному стані. Покликаючись на судову практику, просить у задоволенні позову відмовити.

Копію відзиву на позовну заяву позивач отримав під розпис 19.02.19 р..

За станом на 07.03.19 р. позивач не подав до суду відповіді на відзив.

Суд, дослідивши та оцінивши представлені по справі докази у їх сукупності, прийшов до висновку, що позовні вимоги підставні та підлягають до часткового задоволення.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

За змістом ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути, серед іншого, відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом чи судом у визначених законом випадках.

Судом встановлено наступні факти та відповідні їм правовідносини.

Як слідує з копії постанови судді Ковельського міськрайсуду Волинської обл. від 23.06.17 р. у справі № 159/2028/17 провадження № 3/159/1404/17 про притягнення ОСОБА_3, 24.01.66 р. н., до адмінвідповідальності за ст. 124 КУпАП, що набрала законної сили 04.07.17 р., відповідач у розглядуваній цивільній справі був визнаний винуватим у вчиненні правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП. За постановою суду, було встановлено, що ОСОБА_3 о 07 год. 50 хв. 23.05.17 р. на 35 км + 100 м а/д М - 19, поблизу с. Замшан Ратнівського р - ну Волинської обл., керуючи автомобілем марки «Рено Трафік» з причіпом «УВН 810080», д. р. н. з. АС 3386 ХР, не стежив за дорожньою обстановкою та технічним станом причіпа, внаслідок чого від причіпа відірвалось колесо та зіткнулось з автомобілем марки «Фольксваген», д. р. н. з. АС 0274 ВМ. В результаті ДТП автомобіль марки «Фольксваген», д. р. н. з. АС 0274 ВМ, отримав механічні пошкодження. Таким чином, своїми діями ОСОБА_3 порушив вимоги п. 2.3 (б) ПДР України, тим самим вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ст. 124 КУпАП.

За змістом ч. 6 ст. 82 ЦПК України, постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, що набрала законної сили, є обов»язковою для суду, що розглядає справу про правові наслідки дії чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалено постанову суду, лише в питаннях, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.

Отже, вказаною вище постановою суду у справі про адміністративне правопорушення встановлено порушення ОСОБА_1 вимог п. 2.3 Правил дорожнього руху України, що призвело до відриву колеса буксируваного ним транспортного засобу причіпа, внаслідок чого і сталась ДТП та було спричинено майнову шкоду т/з СтзОВ «Ратнівський аграрій». Отже саме технічний стан т/з ОСОБА_1 не відповідав вимогам Правил дорожнього руху України, що призвело до настання ДТП і наслідки, що спричинені нею, знаходяться у прямому причиновому зв»язку з діянням ОСОБА_1.

Таким чином, суд вважає, що дорожньо - транспортна пригода визначена в установленому законом порядку безпосереднім наслідком невідповідності технічного стану та обладнання транспортного засобу відповідача існуючим вимогам Правил дорожнього руху, і це належно стверджено позивачем наданням копії такої постанови суду.

Цивільно - правова відповідальність відповідача у розглядуваній цивільній справі на момент ДТП була застрахована позивачем, що підтверджується копією полісу № АК/ 4794329 обов'язкового страхування цивільно - правової відповідальності власників наземних транспортних засобів від 13.10.16 р..

Відповідно до копії рішення Ратнівського райсуду Волинської обл. від 24.09.18 р. у справі № 159/3349/18 провадження № 2/166/342/18 за позовом ОСОБА_1 до ПАТ «Акціонерна страхова компанія» Омега»» про стягнення страхового відшкодування майнової шкоди, заподіяної ДТП, в сумі 54 951 грн 43 коп., що набрало законної сили 06.11.18 р., позов було задоволено повністю та стягнуто з ПАТ «Акціонерна страхова компанія» Омега»» на користь ОСОБА_1 54 951 грн 43 коп., судові витрати у справі. За рішенням Ратнівського райсуду Волинської обл. від 18.12.17 р. у справі за позовом СТзОВ «Ратнівський аграрій» до ОСОБА_1 про відшкодування майнової шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки, із ОСОБА_1 було стягнуто на користь СТзОВ «Ратнівський аграрій» 49 852 грн 43 коп. майнової шкоди, 4 820 грн відшкодування за проведення оцінки визначення вартості матеріальних збитків по пошкодженому автомобілю марки «Фольксваген Транспортер», р. н. АС 0274 ВМ, судові витрати. Це судове рішення ОСОБА_1 виконав у повному обсязі, сплативши за квитанціями від 18.12.17 р., 05.03.18 р., 31.01.18 р., 06.04.18 р., 10.05.18 р. загальну сум 54 951 грн 43 коп., і 02.03.18 р., 20.06.18 р. звернувся до ПАТ «Акціонерна страхова компанія» Омега»» із заявами про компенсування здійснених ним виплат на користь СТзОВ «Ратнівський аграрій». Між сторонами склались правовідносини, що врегульовуються положеннями ст. 37 Закону України «Про обов»язкове страхування цивільно правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», ст. 990 ЦК України. Обставин, що передбачені ст. 37 Закону України «Про обов»язкове страхування цивільно правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», що могли б бути підставами для відмови у здійсненні страхового відшкодування, судом встановлено не було.

За змістом ч. 4 ст. 82 ЦПК України, обставини, встановлені рішенням суду у цивільній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Дійсно, відповідно до пп. «г» п. 38.1.1 ст. 38 Закону України «Про обов»язкове страхування цивільно правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», якщо дорожньо - транспортна пригода визначена в установленому порядку безпосереднім наслідком невідповідності технічного стану та обладнання транспортного засобу існуючим вимогам Правил дорожнього руху, то страховик після виплати страхового відшкодування має право подати регресний позов.

Ст. 27 Закону України "Про страхування" та ст. 993 ЦК України передбачено, що до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки.

Та обставина, що ще до набрання законної сили рішенням Ратнівського райсуду Волинської обл. від 24.09.18 р., а саме: 26.10.18 р. позивачем у розглядуваній справі було сплачено ОСОБА_4 54 951 грн 43 коп. страхового відшкодування та 704 грн 80 коп. судових витрат останнього у вищевказаній цивільній справі, стверджується копіями платіжних доручень №№ 2 350 та 2 351, відповідно, від 26.10.18 р..

Таким чином, 26.10.18 р. позивачем було проведено виплату страхового відшкодування ОСОБА_4 за полісом в сумі 54 951 грн 43 коп.. Решта суми це судові витрати у вказаній вище цивільній справі - і не є такими, що підпадають під поняття суми страхового відшкодування.

Отже у судовому засіданні встановлено, що вказана вище ДТП мала місце і ОСОБА_1 у судовому порядку визнаний винуватим у її вчиненні. ДТП визначена в установленому законом порядку безпосереднім наслідком невідповідності технічного стану та обладнання транспортного засобу відповідача існуючим вимогам Правил дорожнього руху. На підставі рішення Ратнівського райсуду Волинської обл. від 18.12.17 р. ОСОБА_1 виплатив СТзОВ «Ратнівський аграрій» в період з 18.12.17 р. по 10.05.18 р. майнову шкоду, завдану ДТП, в сумі 49 852 грн 43 коп., 4 820 грн за проведення оцінки визначення вартості матеріальних збитків, а за рішенням Ратнівського райсуду Волинської обл. від 27.09.18 р. ПАТ «Акціонерна страхова компанія» Омега»» у зв»язку зі сплатою вказаного вище відшкодування ОСОБА_1, виплатило останньому 26.10.18 р. суму страхового відшкодування в розмірі 54 951 грн. 43 коп., що і є фактичними витратами позивача.

Тобто, у позивача з 26.10.18 р. виникло право регресної вимоги до відповідача відповідно до положень пп. «г» п. 38.1.1 ст. 38 Закону України «Про обов»язкове страхування цивільно правової відповідальності власників наземних транспортних засобів».

Доводи представника відповідача адвоката - про відсутність доказів на підтвердження того, що на момент ДТП т/з відповідача - причіп - перебував у технічно несправному стані, на увагу суду не заслуговують.

Тому позов слід задовольнити частково. Судові витрати позивач слід покласти на відповідача у розмірі, пропорційному розмірові задоволених позовних вимог, а саме: в сумі 1 739 грн 09 коп..

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 2, 12, 13, 76, 77, 80 - 82, 89, ч. 1 ст. 141, ст. ст. 209, 223, 263 265, п. 9 ст. 1 розд. ХIII «Прикінцеві положення» ЦПК України, ст. ст. 11, 15, 16, 993 ЦК України, пп. «г» п. 38.1.1 ст. 38 Закону України «Про обов»язкове страхування цивільно правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», ст. 27 Закону України "Про страхування" суд

В И Р І Ш И В:

Позов задовольнити частково.

Стягнути із ОСОБА_1 на користь приватного акціонерного товариства «Акціонерна страхова компанія» «Омега»» 54 951 (п»ятдесят чотири тисячі дев»ятсот п»ятдесят одну) грн 43 коп. суми страхового відшкодування та 1 739 (одну тисячу сімсот тридцять дев"ять) грн 09 коп. судових витрат.

В решті позову відмовити.

Рішення може бути оскаржене шляхом подання апеляційної скарги до Волинського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Повне найменування сторін та інших учасників справи:

Позивач приватне акціонерне товариство «Акціонерна страхова компанія «Омега», юридична адреса: 04053, м. Київ, вул. Обсерваторна, 17 «а», .

Представник позивача ОСОБА_5, паспорт серії НА № 8, м. Ковель Волинської області, вул. С. Бандери, 5.

Відповідач ОСОБА_1, 24.01.66 р. н., прож. за адресою: 45002, м. Ковель Волинської області, вул. Достоєвського, 35.

Представник відповідача - адвокат ОСОБА_6, паспорт серії АС № 585212, адреса: 45008, м. Ковель Волинської області, вул. Незалежності, 94.

Головуючий:ОСОБА_7