Ухвала

07 березня 2019 року

м. Київ

справа № 753/15656/17

провадження № 61-2191ск19

Верховний Суд у складі судді Касаційного цивільного суду Усика Г. І. розглянув касаційну скаргу представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 на рішення Дарницького районного суду міста Києва від

05 вересня 2018 року, ухвалене у складі судді Вовк Є. І., та постанову Київського апеляційного суду від 26 грудня 2018 року, ухвалену у складі колегії суддів: Слюсар Т. А., Волошиної В. М., Панченка М. М., у справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини,

ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст заявлених вимог

У серпні 2017 року ОСОБА_3 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини.

Позовні вимоги обгрунтовані тим, що сторони перебували у шлюбі, від якого мають доньку - ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1. Посилаючись на те, що відповідач добровільно матеріальну допомогу на утримання спільної дитини не надає, має неофіційний дохід у сумі 20 000,00 грн, а тому просила стягнути з нього на її користь на утримання неповнолітньої дитини ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, аліменти у твердій грошовій сумі 6 000,00 грн, щомісячно, починаючи з 23 серпня 2017 року і до досягнення дитиною повноліття.

Короткий зміст оскаржуваних судових рішень

Рішенням Дарницького районного суду м. Києва від 05 вересня 2018 року позов ОСОБА_3 задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 аліменти на утримання неповнолітньої дитини ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, у твердій грошовій сумі 2 000,00 грн, щомісячно, починаючи з

06 серпня 2018 року і до досягнення дитиною повноліття.

Допущено негайне виконання рішення суду в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць.

Вирішено питання про розподіл судових витрат.

Постановою Київського апеляційного суду від 26 грудня 2018 року, апеляційну скаргу ОСОБА_3 задоволено частково. Рішення Дарницького районного суду м. Києва від 05 вересня 2018 року в частині дати початку стягнення аліментів змінено з 06 серпня 2018 року на 23 серпня 2017 року. В решті рішення суду першої інстанції залишено без змін.

Короткий зміст вимог та доводів касаційної скарги

У січні 2019 року до Верховного Суду надійшла касаційна скарга представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 на рішення Дарницького районного суду м. Києва від 05 вересня 2018 року, у якій просила в зазначеному рішенні змінити його мотивувальну частину, а саме, виключити текст «(або іншим шляхом розпорядитися подарованою квартирою, продати її, тощо)».

Ухвалою Верховного Суду від 07 лютого 2019 року касаційну скаргу залишено без руху та надано строк для усунення недоліків до 22 лютого 2019 року, але який не може перевищувати десяти днів з дня отримання копії цієї ухвали для уточнення прохальної частини касаційної скарги із зазначенням, які саме судові рішення оскаржуються та що просить ухвалити за результатами розгляду її касаційної скарги.

У лютому 2019 року на виконання вимог указаної ухвали суду, представник ОСОБА_1 - ОСОБА_2 надіслала касаційну скаргу у новій редакції на рішення Дарницького районного суду м. Києва від 05 вересня 2018 року та постанову Київського апеляційного суду від 26 грудня 2018 року, в якій просила змінити мотивувальні частини судових рішень попередніх інстанцій, а саме, виключити з тексту рішення Дарницького районного суду м. Києва від

05 вересня 2018 року формулювання «родина позивача ОСОБА_3 має у власному користуванні дві квартири, з яких проживає (користується) лише у одній, тобто має можливість отримати дохід від додаткової квартири шляхом здавання її в оренду третім особам (або іншим шляхом розпорядитися подарованою квартирою, продати її тощо), при цьому ці умови для отримання такого доходу на користь вказаної доньки (отримані від майна останньої, та які мають бути спрямовані саме на її утримання)», та доповнити текст постанови Київського апеляційного суду від 26 грудня 2018 року обгрунтуванням відсутності права одного з батьків розпоряджатися власністю дитини одноосібно без погодження з іншим, відповідно до норм ЦК України.

Позиція Верховного Суду та нормативно-правове обгрунтування

Вивчивши касаційну скаргу та додані до неї матеріали, Верховний Суд дійшов висновку про відмову у відкритті касаційного провадження, оскільки вона подана на судові рішення у малозначній справі, що не підлягають касаційному оскарженню.

Стаття 129 Конституції України серед основних засад судочинства визначає забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення (пункт 8).

Згідно з пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у малозначних справах, крім випадків, зазначених у цій же нормі ЦПК України.

Відповідно до пункту 2 частини шостої статті 19 ЦПК України для цілей цього Кодексу малозначними справами є справи незначної складності, визнані судом малозначними, крім справ, які підлягають розгляду лише за правилами загального позовного провадження, та справ, ціна позову в яких перевищує п'ятсот розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Згідно зі статтею 274 ЦПК України в порядку спрощеного позовного провадження не можуть бути розглянуті справи у спорах: 1) що виникають з сімейних відносин, крім спорів про стягнення аліментів та поділ майна подружжя; 2) щодо спадкування; 3) щодо приватизації державного житлового фонду; 4) щодо визнання необґрунтованими активів та їх витребування відповідно до глави 12 цього розділу; 5) в яких ціна позову перевищує п'ятсот розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб; 6) інші вимоги, об'єднані з вимогами у спорах, вказаних у пунктах 1-5 цієї частини.

Предметом спору в даній справі є стягнення з відповідача на її користь аліментів на утримання неповнолітньої дитини - ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, у твердій грошовій сумі 2 000,00 грн, щомісячно, починаючи з 06 серпня 2018 року і до досягнення дитиною повноліття.

Відповідно до пункту 3 частини першої статті 176 ЦПК України у позовах про стягнення аліментів ціна позову визначається сукупністю всіх виплат, але не більше ніж за шість місяців.

Отже, ціна позову становить 12 000, 00 грн (2 000,00*6).

Зазначена справа не є справою з ціною позову, яка перевищує п'ятсот розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб та не належить до категорії справ, які підлягають розгляду лише за правилами загального позовного провадження.

Ураховуючи наведене, справа є незначної складності та не належить до виключень із цієї категорії, передбачених пунктом 2 частини шостої статті 19 ЦПК України.

Малозначна справа є такою в силу своїх властивостей, тому незалежно від того визнавав її такою суд першої чи апеляційної інстанції, ураховуючи, що частина шоста статті 19 ЦПК України належить до Загальних положень цього Кодексу, які поширюються й на касаційне провадження, Верховний Суд вважає за можливе визнати цю справу малозначною.

Касаційна скарга та додані до неї матеріали не містять посилання на випадки, передбачені пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України, за наявності яких судове рішення у малозначній справі підлягає касаційному оскарженню.

Під час вирішення питання про відкриття касаційного провадження (зокрема й про відмову у відкритті провадження) у справі не надається правова оцінка законності та обгрунтованості оскаржуваних судових рішень, а виключно встановлюється наявність підстав чи відсутність таких підстав для їх касаційного оскарження відповідно до вимог статей 389, 394 ЦПК України.

Відповідно до вимог пункту 1 частини другої статті 394 ЦПК України суддя-доповідач відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.

Зазначене відповідає Рекомендаціям № R (95) 5 Комітету Міністрів Ради Європи від 07 лютого 1995 року, який рекомендував державам-членам вживати заходи щодо визначення кола питань, які виключаються з права на апеляцію та касацію, щодо попередження будь-яких зловживань системою оскарження. Відповідно до частини «с» статті 7 цієї Рекомендації скарги до суду третьої інстанції мають передусім подаватися відносно тих справ, які заслуговують на третій судовий розгляд, наприклад справ, які розвиватимуть право або сприятимуть однаковому тлумаченню закону. Вони також можуть бути обмежені скаргами у тих справах, де питання права мають значення для широкого загалу. Від особи, яка подає скаргу, слід вимагати обгрунтування причин, з яких її справа сприятиме досягненню таких цілей.

Відповідно до прецедентної практики Європейського суду з прав людини, яка є джерелом права (стаття 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини»), умови прийнятності касаційної скарги, відповідно до норм законодавства, можуть бути суворішими, ніж для звичайної заяви. Зважаючи на особливий статус суду касаційної інстанції, процесуальні процедури у суді касаційної інстанції можуть бути більш формальними, особливо, якщо провадження здійснюється судом після їх розгляду судом першої інстанції, а потім судом апеляційної інстанції (рішення у справах: «Levages Prestations Services v. France» (Леваж Престасьон Сервіс проти Франції) від 23 жовтня 1996 року; «Brualla Gomez de la Torre v. Spain» (Бруалья Ґомес де ла Торре проти Іспанії) від 19 грудня 1997 року).

Висновки за результатами розгляду касаційної скарги

Ураховуючи, що касаційну скаргу подано на судові рішення у малозначній справі, що не підлягають касаційному оскарженню, і судом не встановлено передбачених пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України випадків за наявності яких судові рішення у малозначній справі підлягають касаційному оскарженню, у відкритті касаційного провадження у справі слід відмовити.

Керуючись статтею 129 Конституції України, пунктом 2 частини шостої статті 19, пунктом 2 частини третьої статті 389, пунктом 1 частини другої статті 394 ЦПК України, Верховний Суд

УХВАЛИВ:

У відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 на рішення Дарницького районного суду міста Києва від 05 вересня 2018 року та постанову Київського апеляційного суду від 26 грудня 2018 року у справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини, відмовити.

Копію ухвали та додані до скарги матеріали надіслати особі, яка подавала касаційну скаргу.

Ухвала суду касаційної інстанції оскарженню не підлягає.

Суддя Г. І. Усик