Постанова

Іменем України

02 жовтня 2019 року

м. Київ

справа № 583/4827/18-ц

провадження № 61-12435св19

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду:

головуючого - Синельникова Є. В.,

суддів: Осіяна О. М., Сакари Н. Ю. (суддя-доповідач), Хопти С. Ф., Шиповича В. В.

учасники справи:

позивачі: ОСОБА_1 , ОСОБА_2 . ОСОБА_3 ,

відповідачі: публічне акціонерне товариство «Дельта Банк», державний реєстратор Божок Ольга Миколаївна,

розглянув у порядку спрощеного позовного провадження касаційну скаргу публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» в особі уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» на рішення Охтирського міськрайонного суду Сумської області від 14 березня 2019 року у складі судді Ковальової О. О. та постанову Сумського апеляційного суду від 03 червня 2019 року у складі колегії суддів: Кононенко О. Ю., Криворотенко В. І., Ткачука С. С.

ВСТАНОВИВ:

1. Описова частина

Короткий зміст позовних вимог

У листопаді 2018 року ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 звернулись до суду з позовом до ПАТ «Дельта Банк», державного реєстратора Божок О. М. про визнання дій неправомірними та скасування рішення про реєстрацію прав та їх обтяжень на нерухоме майно.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що їм на праві власності, кожному по 1/3 частині, належать нежитлові будівлі по АДРЕСА_1 , загальною площею 2 187 кв. м.

Наприкінці грудня 2017 року вони отримали від ПАТ «Дельта Банк» вимоги про повернення в повному обсязі заборгованості за кредитним договором від 31 липня 2008 року № 11СМБ/2008-АПЗ на відкриття відновлювальної мультивалютної кредитної лінії у розмірі 880 921 грн 99 коп., а у разі невиконання вказаної вимоги банк розпочне процедуру стягнення на майно, яке передане в іпотеку в забезпечення виконання зобов`язань фізичною особою-підприємцем ОСОБА_2 за вказаним кредитним договором.

Вказували, що вони заперечували наявність кредитної заборгованості перед ПАТ «Дельта Банк», однак, 09 листопада 2018 року їм стало відомо про продаж належного їм майна (нежитлової будівлі) на електронному аукціоні, організатором якого виступило ПАТ «Дельта Банк», і те, що 02 серпня 2018 року державним реєстратором Божок О. М. за ПАТ «Дельта Банк» було зареєстровано право власності на нежитлові будівлі по АДРЕСА_1 , загальною площею 2 187,5 кв. м.

Враховуючи вищевикладене просили суд: визнати неправомірними дії ПАТ «Дельта Банк» щодо подання державному реєстратору Божок О. М . недостовірної інформації та документів для вчинення реєстрації права власності на нежитлові будівлі по АДРЕСА_1 , загальною площею 2 187,5 кв. м; скасувати рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу), індексний номер: 42362713 від 02 серпня 2018 року 16:09:06 державного реєстратора Божок О. М. щодо реєстрації права власності на нежитлові приміщення по АДРЕСА_1 , загальною площею 2 187,5 кв. м.

Короткий зміст судових рішень судів першої та апеляційної інстанцій

Рішенням Охтирського міськрайонного суду Сумської області від 14 березня 2019 року, залишеним без змін постановою Сумського апеляційного суду від 03 червня 2019 року, позов ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 задоволено.

Визнано неправомірними дії ПАТ «Дельта Банк» щодо подання державному реєстратору відділу державної реєстрації речових прав на нерухоме майно управління «Центр з надання адміністративних послуг у м. Суми» Сумської міської ради Божок О . М . недостовірної інформації та документів для вчинення реєстрації права власності на нежитлові будівлі загальною площею 2 187,5 кв. м по АДРЕСА_1 .

Скасовано рішення державного реєстратора відділу державної реєстрації речових прав на нерухоме майно управління «Центр з надання адміністративних послуг у м. Суми» Сумської міської ради Божок О. М . про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриття розділу), індексний номер 42362713 від 02 серпня 2018 року щодо реєстрації права власності на нежитлові будівлі загальною площею 2 187,5 кв. м по АДРЕСА_1 за ПАТ «Дельта Банк».

Вирішено питання щодо судових витрат.

Судові рішення судів попередніх інстанцій мотивовані тим, що ПАТ «Дельта Банк» не мало підстав для подання державному реєстратору інформації та документів для вчинення реєстрації права власності на іпотечне майно, а саме нежитлових будівель по АДРЕСА_1 , загальною площею 2 187,5 кв. м, оскільки факт відсутності заборгованості у ФОП ОСОБА_2 за кредитним договором від 31 липня 2008 року № 11СМБ/2008-АПЗ на відкриття відновлювальної мультивалютної кредитної лінії встановлено судовими рішеннями судів різних юрисдикцій, які набрали законної сили, а тому в силу положень статті 82 ЦПК України ці обставини доказуванню не підлягають.

Враховуючи те, що за відсутності судового рішення, яким встановлено невиконання чи неналежне виконання боржником умов кредитного чи іпотечного договорів, державний реєстратор не мав правових підстав приймати рішення про державну реєстрацію прав на майно за зверненням ПАТ «Дельта Банк», а тому суд першої інстанції, з висновком якого погодився й суд апеляційної інстанції, з метою відновлення порушених прав та охоронюваних законом інтересів позивачів, дійшов висновку про наявність правових підстав для скасування рішення державного реєстратора відділу державної реєстрації речових прав на нерухоме майно управління «Центр надання адміністративних послуг у м. Суми» Сумської міської ради Божок О. М. від 02 серпня 2018 року про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексним номер 42362713.

Короткий зміст вимог касаційної скарги

У касаційній скарзі ПАТ «Дельта Банк» в особі уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «Дельта Банк», посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить скасувати рішення судів першої та апеляційної інстанцій та відмовити у задоволенні позову.

Надходження касаційної скарги до суду касаційної інстанції

У липні 2019 року до Касаційного цивільного суду у складі Верхового Суду надійшла касаційна скарга ПАТ «Дельта Банк» в особі уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «Дельта Банк».

Ухвалою Верховного Суду від 15 липня 2019 року відкрито касаційне провадження в указаній справі та надано строк для подачі відзиву на касаційну скаргу.

Ухвалою колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 16 вересня 2019 року справу призначено до розгляду в складі колегії з п`яти суддів у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи за наявними у ній матеріалами.

Аргументи учасників справи

Доводи особи, яка подала касаційну скаргу

Касаційна скарга мотивована тим, що судові рішення судів першої та апеляційної інстанцій ухвалено з порушенням норм матеріального та процесуального права. Зазначає, що ПАТ «Дельта Банк» звернуто стягнення на предмет іпотеки на підставі іпотечного застереження згідно з пунктами 4.3, 4.4, 4.4.1 іпотечного договору та положень статті 37 Закону України «Про іпотеку». Вказує, що порушення зобов`язань з боку позичальника є очевидним та доведеним, вказані зобов`язання не є припиненими і ані кредитний договір, ані іпотечний договір не є розірваними і є дійними.

Зазначає, що судами не враховано всіх обставин, які встановлено у рішенні Господарського суду Сумської області, яке не вказує на відсутність заборгованості позичальника перед ПАТ «Дельта Банк», а лише вказує на їх недоведеність, через те, що ТОВ «Укрпромбанк» не передало всіх необхідних ПАТ «Дельта Банк» документів.

В свою чергу, державним реєстратором Божок О. М . було проведено державну реєстрацію права власності об'єктів нерухомості згідно з чинним законодавством.

Таким чином, ПАТ «Дельта Банк» правомірно подано достовірні документи та інформацію щодо наявності заборгованості позичальника перед банком для вчинення реєстрації права власності на нежитлові будівлі у порядку звернення стягнення на предмет іпотеки.

Доводи осіб, які подали відзив на касаційну скаргу

У серпні 2019 року ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 подали відзив на касаційну скаргу, вказуючи, що підстав для скасування оскаржуваних судових рішень немає, оскільки доводи касаційної скарги не дають підстав для висновку про те, що судами першої та апеляційної інстанцій допущено неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права, яке призвело до неправильного вирішення справи.

У серпні 2019 року державний реєстратор Божок О. М. подала відзив на касаційну скаргу, вказуючи, що нею було виконано всі вимоги законодавства, належним чином розглянуто подані документи та інформацію, що міститься в них та встановлено відповідність заявлених прав і поданих/отриманих документів вимогам законодавства, а також відсутність суперечностей між заявленими та вже зареєстрованими речовими правами на нерухоме майно та їх обтяженням. Державним реєстратором було встановлено відсутність підстав для відмови та прийнято рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень від 02 серпня 2018 року № 42362713 і внесено відповідний запис до Державного реєстру речових прав.

Просить оскаржувані судові рішення скасувати та відмовити у задоволенні позову.

Фактичні обставини справи, встановлені судами

На підставі договору купівлі-продажу від 06 вересня 2001 року, посвідченого приватним нотаріусом Охтирського міського нотаріального округу Лебєдєвою Л. М. за реєстровим № 5698, ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 на праві приватної власності, кожному в рівних частинах, належить нерухоме майно, що знаходиться по АДРЕСА_1 .

З реєстраційного напису на правовстановлюючому документі вбачається, що право власності позивачів на зазначене нерухоме майно зареєстровано Охтирським міжміським БТІ (записаний в реєстрову книгу № 2н, за реєстровим № 194 стор. 97 від 17 вересня 2001 року).

Згідно з інформаційною довідкою від 07 листопада 2018 року № 144430757 у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно та Реєстрі прав власності на нерухоме майно, Державному реєстрі Іпотек, Єдиному реєстрі заборони відчуження об`єктів нерухомого майна об`єкти нерухомого майна нежитлові будівлі, а саме: будівля прохідної А, овочесховище П, склад М, овочесховище Г, загальною площею 2187,5 кв. м по: АДРЕСА_1 належать на праві приватної власності ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , кожному по 1/3 частині, про що внесено відомості до Єдиного реєстру прав власності на нерухоме майно 25 лютого 2005 року.

31 липня 2008 року між ТОВ «Український промисловий банк» та фізичною особою-підприємцем ОСОБА_2 укладено кредитний договір № 11СМБ/2008-АПЗ на відкриття відновлювальної мультивалютної кредитної лінії, відповідно до якого ТОВ «Укрпромбанк» відкрив ОСОБА_2 відновлювальну відкличну мультивалютну кредитну лінію та в її межах надав йому кредитні кошти в еквіваленті 500 000 грн, строком дії по 30 липня 2018 року включно зі сплатою 11,5% річних.

У цей же день в забезпечення виконання зобов`язання за кредитним договором між ТОВ «Український промисловий банк» та ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 укладено іпотечний договір № 11СМБ/Zквіп-08, предметом якого, згідно з пунктом 1.2, є нерухоме майно комерційного призначення: нежитлові будівлі, що розташовані за адресою: АДРЕСА_1 , до складу якого, згідно з Витягом з Реєстру прав власності на нерухоме майно/номер витягу: 19574598 від 17 липня 2008 року, реєстраційний номер: 10010503, номер запису: 194 в книзі: 2н стор. 97/ входять: будівля прохідної, що за планом земельної ділянки позначено літерою А, овочесховище - під літерою П, склад - літера М, овочесховище - літера Г, загальною площею 2187,5 кв. м. Зазначене нерухоме майно розташоване на земельній ділянці для комерційного використання, площею 1,22 га, що передана іпотекодавцям в оренду на підставі договору оренди землі від 23 лютого 2007 року.

Відповідно до пункту 1.6. іпотечного договору іпотека підлягає державній реєстрації у порядку, встановленому чинним законодавством України.

Розділом 2 іпотечного договору передбачені права та обов`язки іпотекодержателя. Так, у випадку невиконання основного зобов`язання іпотекодержатель має право звернути стягнення на предмет іпотеки. У випадку порушення іпотекодавцями та/або позичальником обов`язків за цим та/або кредитним договором, в тому числі прострочення сплати чергових платежів по поверненню кредитних коштів та/або процентів та/або комісій, штрафів іпотекодержатель має право вимагати дострокового виконання основного зобов`язання, а в разі його невиконання - звернути стягнення на предмет іпотеки в порядку, передбаченому Законом України «Про іпотеку» та цим договором.

Після повного виконання основного зобов`язання іпотекодержатель зобов`язаний у строки та порядку, встановлених чинним законодавством України, забезпечити внесення до Державного реєстру іпотек та Реєстру заборон відчуження нерухомого майна відповідних записів (пункт 2.2.1 договору іпотеки).

У пункті 4 іпотечного договору визначено, що іпотекодержатель набуває права звернути стягнення та реалізувати предмет іпотеки у наступних випадках: якщо у момент настання строку виконання основного зобов`язання за кредитним договором воно не буде виконане належним чином; якщо у разі пошкодження чи втрати прав на предмет іпотеки іпотекодавці не здійснять його заміну у відповідності до пункту 3.1.9 цього договору; порушення іпотекодавцями та/або позичальником обов`язків за цим договором та/або кредитним договором та невиконання вимоги іпотекодержателя про дострокове повне або часткове виконання основного зобов`язання; ліквідації, реорганізації іпотекодавця та/або позичальника або порушення провадження у справі про відновлення платоспроможності іпотекодавця або визнання його банкрутом, смерті та/або визнання безвісно відсутньою в порядку, встановленому чинним законодавством України, іпотекодавців та/або позичальника фізичної особи; якщо інша, ніж іпотекодержатель, особа набула право стягнення на предмет іпотеки.

Пунктом 4.3 іпотечного договору встановлено, що звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється на підставі рішення суду, виконавчого напису нотаріуса або згідно із застереженням про задоволення вимог іпотекодержателя, передбаченим пунктом 4.4 цього договору, який є застереженням про задоволення вимог іпотекодержателя та яке надає йому право звернути стягнення на предмет іпотеки на підставі цього договору, у випадку настання будь-якої з підстав, передбачених п.4.1 цього договору одним з наступних способів: шляхом прийняття іпотекодержателем предмета іпотеки у власність в рахунок виконання основного зобов`язання відповідно статті 37 Закону України «Про іпотеку»; шляхом продажу іпотекодержателем від свого імені предмету іпотеки будь-якій особі на підставі договору купівлі-продажу в порядку, передбаченому статтею 38 Закону України «Про іпотеку», іпотекодержатель зобов`язаний за 30 днів до укладення договору купівлі-продажу письмово повідомити іпотекодавця та всіх осіб, які мають зареєстровані права чи вимоги на предмет іпотеки, про свій намір укласти цей договір.

Відповідно до пункту 6.10 іпотечного договору сторони домовилися, що всі спори, пов`язані з виконанням зобов`язань за цим договором, вирішуються судом у порядку, встановленому чинним законодавством України.

30 червня 2010 року між ТОВ «Український промисловий банк», ПАТ «Дельта Банк» та Національним Банком України був укладений договір про передачу активів та кредитних зобов`язань, за умовами якого ПАТ «Дельта Банк» набув статус нового кредитора за зазначеним вище кредитним договором.

Рішенням Господарського суду Сумської області від 21 лютого 2017 року у справі № 920/1446/15, залишеним без змін постановами Харківського апеляційного господарського суду від 30 травня 2017 року та Вищого господарського суду України від 28 серпня 2017 року, відмовлено у задоволенні позовних вимог ПАТ «Дельта Банк» до ФОП ОСОБА_2 про стягнення заборгованості у розмірі 800 193 грн 39 коп. за кредитним договором на відкриття відновлювальної мультивалютної лінії № 11СМБ/2008-АПЗ від 31 липня 2008 року.

11 грудня 2017 року ПАТ «Дельта Банк» направило на адресу позивачів вимогу про усунення порушення (претензію) щодо погашення в повному обсязі заборгованості за кредитним договором від 31 липня 2008 року № 11СМБ/2008-АПЗ на відкриття відновлювальної мультивалютної кредитної лінії в сумі 880 921 грн 99 коп, у строк протягом 30 календарних днів з моменту направлення цієї претензії. Попереджено, що у разі невиконання даної вимоги банку зі спливом зазначеного строку, банк розпочне стягнення суми заборгованості за кредитним договором, нарахованих відсотків за користування кредитом та штрафних санкцій, нарахованих відповідно до норм чинного законодавства та умов кредитного договору та процедури звернення стягнення на майно, передане в іпотеку Банку в забезпечення виконання зобов`язань ФОП ОСОБА_2 за кредитним договором № 11СМБ/2008-АПЗ від 31 липня 2008 року на відкриття відновлювальної мультивалютної кредитної лінії, в спосіб, обраний на власний розсуд.

17 січня 2018 року позивачами на адресу ПАТ «Дельта Банк» направлено відповідь на вимогу про усунення порушень (претензію), в якій зазначено, що вимоги ПАТ «Дельта Банк» є безпідставними, ними не визнаються, оскільки судовими рішеннями різних інстанцій не встановлено факт наявності заборгованості у ФОП ОСОБА_2 за вказаним кредитним договором.

2. Мотивувальна частина

Позиція Верховного Суду

Згідно із положенням частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Касаційна скарга ПАТ «Дельта Банк» в особі уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «Дельта Банк» підлягає залишенню без задоволення.

Мотиви, з яких виходить Верховний Суд, та застосовані норми права

Згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до вимог частин першої і другої статті 400 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Суд касаційної інстанції перевіряє законність судових рішень лише в межах позовних вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Згідно з частинами першою, другою та п`ятою статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Зазначеним вимогам закону оскаржувані судові рішення відповідають.

Відповідно до статті 3 ЦК України до загальних засад цивільного судочинства відноситься, зокрема, неприпустимість позбавлення права власності, крім випадків, встановлених Конституцією України та законом.

За приписами частини першої статті 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

Згідно зі статтею 33 Закону України «Про іпотеку» у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов'язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов'язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки, якщо інше не передбачено законом.

Відповідно до статті 37 Закону України «Про іпотеку» іпотекодержатель може задовольнити забезпечену іпотекою вимогу шляхом набуття права власності на предмет іпотеки. Правовою підставою для реєстрації права власності іпотекодержателя на нерухоме майно, яке є предметом іпотеки, є договір про задоволення вимог іпотекодержателя або відповідне застереження в іпотечному договорі, яке прирівнюється до такого договору за своїми правовими наслідками та передбачає передачу іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобов`язання.

Договір про задоволення вимог іпотекодержателя чи іпотечний договір, який містить застереження про задоволення вимог іпотекодержателя, є документами, що підтверджують перехід права власності на предмет іпотеки до іпотекодержателя та є підставою для внесення відповідних відомостей до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

Право власності іпотекодержателя на предмет іпотеки виникає з моменту державної реєстрації права власності іпотекодержателя на предмет іпотеки на підставі договору про задоволення вимог іпотекодержателя чи відповідного застереження в іпотечному договорі.

Рішення про реєстрацію права власності іпотекодержателя на нерухоме майно, що є предметом іпотеки, може бути оскаржено іпотекодавцем у суді.

Відповідно до частини четвертої статті 82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Рішеннями Охтирського міськрайонного суду Сумської області від 01 квітня 2014 року у справі № 583/4811/13-ц, та від 17 листопада 2015 року у справі № 583/3002/15-ц, залишеним без змін ухвалами Апеляційного суду Сумської області від 23 липня 2014 року та від 20 січня 2016 року, відмовлено у задоволенні позовних вимог ПАТ «Дельта Банк» в особі уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення тимчасової адміністрації в АТ «Дельта Банк» до ОСОБА_2 , ОСОБА_1 , ОСОБА_3 про звернення стягнення на предмет іпотеки.

Рішенням Господарського суду Сумської області від 21 лютого 2017 року у справі № 920/1446/15, залишеним без змін постановами Харківського апеляційного господарського суду від 30 травня 2017 року та Вищого господарського суду України від 28 серпня 2017 року, відмовлено у задоволенні позовних вимог ПАТ «Дельта Банк» до ФОП ОСОБА_2 про стягнення заборгованості у розмірі 800 193 грн 39 коп. за кредитним договором на відкриття відновлювальної мультивалютної лінії від 31 липня 2008 року № 11СМБ/2008-АПЗ.

З зазначених судових рішень вбачається, що у ПАТ «Дельта Банк» були відстутні підстави для подання державному реєстратору інформації та документів для вчинення реєстрації права власності на іпотечне майно, а саме нежитлових будівель по АДРЕСА_1 , загальною площею 2 187,5 кв. м, оскільки факт відсутності заборгованості у ФОП ОСОБА_2 за кредитним договором від 31 липня 2008 року № 11СМБ/2008-АПЗ на відкриття відновлювальної мультивалютної кредитної лінії встановлено рішеннями судів різних юрисдикцій, які набрали законної сили, а тому в силу положень статті 82 ЦПК України ці обставини доказуванню не підлягають.

Вказані дії банку суперечать положенням статті 33 Закону України «Про іпотеку», оскільки лише у разі невиконання або неналежного виконання основного зобов'язання позичальником банк може задовольнити свої вимоги шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки, проте ПАТ «Дельта Банк» не надало доказів про невиконання або неналежне виконання ФОП ОСОБА_2 своїх зобов'язань за кредитним договором від 31 липня 2008 року № 11СМБ/2008-АПЗ.

Частиною першою статті 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Не можуть бути прийняті доводи касаційної скарги про те, що банком недоведено заборгованості за вказаним кредитним договором лише через те, що ТОВ «Укрпромбанк» не передало усіх необхідних документів, оскільки відповідно до частини шостої статті 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Вирішуючи позовні вимоги до державного реєстратора Божок О. М. суди обґрунтовано виходили з наступного.

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 2 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень (далі - державна реєстрація прав) - офіційне визнання і підтвердження державою фактів набуття, зміни або припинення речових прав на нерухоме майно, обтяжень таких прав шляхом внесення відповідних записів до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

Державній реєстрації прав, зокрема, підлягає право власності (пункт 1 частини першої статті 4 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень»).

Вичерпний перелік повноважень державного реєстратора визначений частиною третьою статті 10 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень».

Статтею 22 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» передбачено, що відповідальність за достовірність даних, що містяться в документах, поданих для державної реєстрації прав, несе заявник, якщо інше не встановлено судом.

При цьому, пунктом 9 частини першої статті 27 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», встановлено, що державна реєстрація права власності та інших речових прав проводиться, у тому числі, на підставі рішення суду, що набрало законної сили, щодо права власності та інших речових прав на нерухоме майно.

Пунктом 1 Порядку державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень передбачено, що цей порядок визначає умови, підстави та процедуру проведення відповідно до Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» державної реєстрації речових прав на нерухоме майно, об`єкти незавершеного будівництва та їх обтяжень (далі - державна реєстрація прав), перелік документів, необхідних для її проведення, права та обов`язки суб`єктів у сфері державної реєстрації прав, а також умови, підстави та процедуру взяття на облік безхазяйного нерухомого майна.

Відповідно до положень пункту 12 Порядку державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень розгляд заяви та документів, поданих для державної реєстрації прав, здійснюється державним реєстратором, який встановлює черговість розгляду заяв, що зареєстровані в базі даних заяв на таке майно, відповідність заявлених прав і поданих документів вимогам законодавства, відсутність суперечностей між заявленими та вже зареєстрованими речовими правами та їх обтяженнями, а також наявність підстав для проведення державної реєстрації прав, зупинення розгляду заяви, зупинення державної реєстрації прав, відмови в державній реєстрації прав.

Під час розгляду заяви та документів, поданих для державної реєстрації прав, державний реєстратор обов`язково використовує відомості з Реєстру прав власності на нерухоме майно, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна та Державного реєстру іпотек, які є архівною складовою частиною Державного реєстру прав, а також відомості з інших інформаційних систем, доступ до яких передбачено законодавством, у тому числі відомості з Державного земельного кадастру та Єдиного реєстру документів.

За змістом статті 26 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» записи до Державного реєстру прав вносяться на підставі прийнятого рішення про державну реєстрацію прав. У разі скасування на підставі рішення суду рішення про державну реєстрацію прав, документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав, скасування записів про проведену державну реєстрацію прав до Державного реєстру прав вноситься запис про скасування державної реєстрації прав.

Згідно з положенням статті 16 ЦК України права і інтереси особи захищаються, зокрема, шляхом відновлення становища, яке існувало до порушення прав та законних інтересів.

Статтею 393 ЦК України передбачено, що правовий акт органу місцевого самоврядування, який не відповідає законові і порушує права власника, за позовом власника майна визнається судом незаконним та скасовується.

Таким чином, встановивши, що державний реєстратор під час вчинення реєстраційних дій, всупереч положенням статті 10 ЗУ «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», пункту 12 Порядку державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, не використав відомості Єдиного державного реєстру судових рішень, що відкриті для загального доступу на офіційному веб-порталі судової влади, щодо наявності в реєстрі електронних копій рішень, які спростовують надану ПАТ «Дельта Банк» інформацію щодо наявної за ФОП ОСОБА_2 заборгованості за кредитним договором, суди попередніх інстанцій дійшли обґрунтованого висновку, що з метою відновлення порушених прав позивачів є підстави для скасування рішення державного реєстратора відділу державної реєстрації речових прав на нерухоме майно управління «Центр надання адміністративних послуг у м. Суми» Сумської міської ради Божок О. М. від 02 серпня 2018 року про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексним номер 42362713.

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення від 10 лютого 2010 року у справі «Серявін та інші проти України» (Seryavin and others v. Ukraine, № 4909/04, § 58).

Отже, вирішуючи спір, суди попередніх інстанцій з дотриманням вимог статей 263-265, 382 ЦПК України повно, всебічно та об`єктивно з`ясували обставини справи, які мають значення для правильного її вирішення, вірно встановили правовідносини, що склалися між сторонами, й обґрунтовано відмовили ПАТ «Дельта Банк» в особі уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «Дельта Банк»у задоволенні позову.

Відповідно до частини першої статті 410 ЦПК України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що рішення ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Враховуючи наведене, колегія суддів вважає за необхідне залишити касаційну скаргу без задоволення, а оскаржуване судове рішення без змін, оскільки доводи касаційної скарги висновків судів попередніх інстанцій не спростовують, на законність та обґрунтованість судового рішення не впливають.

Керуючись статтями 400, 410, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» в особі уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» залишити без задоволення.

Рішення Охтирського міськрайонного суду Сумської області від 14 березня 2019 року та постанову Сумського апеляційного суду від 03 червня 2019 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Головуючий Є. В. Синельников

Судді: О. М. Осіян

Н. Ю. Сакара

С. Ф. Хопта

В. В. Шипович