КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 березня 2019 року місто Київ.

Справа 370/2869/16-ц

Апеляційне провадження № 22-ц/824/4418/2019

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого Желепи О.В.,

суддів Іванченка М.М., Рубан С.М.,

секретар судового засідання Задерей І.В.

розглянув у порядку письмового провадження цивільну справу за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія» Європейська агенція з повернення боргів» на заочне рішення Переяслав-Хмельницького міськрайонного суду Київської області від 17 грудня 2018 року (ухвалене в складі судді Керекеза Я.І.., інформація щодо складання повного тексту судового рішення відсутня)

в справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія» Європейська агенція з повернення боргів» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,-

ВСТАНОВИВ:

Представник позивача звернувся до суду з позовом та просив стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість за кредитним договором № 010/0997/82/0029833 від 03.03.2011 в розмірі 25367 грн. 81 коп. , та за кредитним договором № 014/0997/82/0334541 від 27.12.2013 в розмірі 56597 грн. 84 коп., яка складається з: суми заборгованості за основною сумою боргу - 23227 грн. 84 коп., сумизаборгованості за відсотками - 9608 грн. 81 коп., суиа заборгованості за пенею - 23761 грн. 19 коп. Крім того, просивстягнути з відповідача судові витрати по справі.

Посилався на те, що між ПАТ «Райффазен Банк Аваль» та відповідачем були укладені кредитні договори № 010/0997/82/0029833 від 03.03.2011 та № 014/0997/82/0334541 від 27.12.2013. Між АТ «Райффазен Банк Аваль», який є правонаступником прав та обов'язків ПАТ «Райффазен Банк Аваль», та ПАТ «Комерційний ІндустріальнийБанк», був укладений договір відступлення права вимоги, відповідно до якого до останнього перейшло право вимоги за вищезазначеними кредитними договорами. 25.04.2017 між АТ «Комерційний Індустріальний Банк» та позивачем було укладено договір відступлення права вимоги № 20170425, відповідно до якого ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» набуло права грошової вимоги до відповідача за даними кредитними договорами.

Відповідно до кредитних договорів відповідач зобов'язувалася виконати зобов'язання в повному обсязі у строки та на умовах, передбачених кредитними договорами. Проте відповідачем умови кредитного договору не виконувалися в повному обсязі, внаслідок чого утворилася вищезазначена заборгованість.

Рішенням Переяслав-Хмельницького міськрайонного суду Київської області від 17 грудня 2018 року в задоволені позову Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія» Європейська агенція з повернення боргів» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором відмовлено.

Не погодившись з таким рішенням суду представник ТОВ «Фінансова компанія» Європейська агенція з повернення боргів» 29 січня 2019 року подав апеляційну скаргу, в якій просив скасувати його, та ухвалити нове яким позовні вимоги задовольнити у повному обсязі. Витрати по сплати судового збору за подання позовної заяви та апеляційної скарги стягнути з відповідача.

В апеляційній скарзі зазначали, що прямим доказом отримання відповідачем кредитних коштів є той факт, що згідно Розрахунків заборгованості і по кредитному договору №010/0997/82/0029833 від 03 березня 2011 року, і по кредитному договору № 014/0997/82/0334541 від 27 грудня 2013 року ОСОБА_1 здійснювала неодноразові платежі для погашення кредитних заборгованостей.

ОСОБА_1 не отримувала готівкових коштів по кредитним договорам № 010/0997/82/0029833 від 03 березня 2011 року та № 014/0997/82/0334541 від 27 грудня 2013 року, оскільки кредитні кошти були перераховані на Карткові рахунки ОСОБА_1.

Таким чином, надані ТОВ «ФК «ЄАПБ» докази як додатки до позовної заяви є належними, допустимими та достатніми для доведення факту отримання Відповідачем кредитних коштів у безготівковій формі по кредитним договорам № 010/0997/82/0029833 від 03 березня 2011 року та № 014/0997/82/0334541 від 27 грудня 2013 року.

Документація по вищевказаних кредитних договорах була передана ТОВ «ФК «ЄАПБ» в електронному вигляді із обмеженими правами редагування документу.

Позивач не має права здійснювати у будь-який спосіб дії щодо редагування (окрім зміни підписанта) або переформатування детального розрахунку заборгованості за кредитними договорами, оскільки його формуванням займався попередній кредитор - ПАТ «КІБ».

Також посилається на те, що за весь період перебування права вимоги за позивачем за вказаними кредитними договорами ТОВ «ФК «ЄАПБ» не здійснював жодних додаткових нарахувань і не застосовував жодних штрафних санкцій до боржника. Розрахунок заборгованості по кредитному договору № 010/0997/82/0029833 від 03 березня 2011 року (викладений на 2 аркушах) та Розрахунок заборгованості по кредитному договору № 014/0997/82/0334541 той від 27 грудня 2013 (викладений на 2 аркушах), не суперечать положенням ст. 9 ЗаконуУкраїни «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні», містить: суму заборгованості по кредиту, по сплаті процентів, комісійної винагороди, пені, а також загальний розмір заборгованості із зазначенням: суми чергового платежу, дати та суми фактичного погашення суми кредиту та відсотків, днів прострочення, суми простроченого кредиту та відсотків.

Суд першої інстанції відмовляючи в задоволенні позовних вимог, зазначив, що є незрозумілим, чому сума заборгованості за основною сумою боргу за кредитним договором № 010/0997/82/0029833 від 03 березня 2011 року є більшою від встановленого кредитного ліміту.

З таким висновком суду першої інстанції Позивач категорично не погоджується, оскільки він зроблений судом без належного з'ясування дійсних обставин справи, з огляду на таке.

Згідно п. 1.3. кредитного договору № 010/0997/82/0029833 від 03 березня 2011 року розмір ліміту кредитування 12000,00 грн. (дванадцять тисяч гривень 0 копійок).

Згідно п. 1.4. кредитного договору № 010/0997/82/0029833 від 03 березня 2011 року строк дії ліміту кредитування з дня набуття чинності Договору страхування по 02 березня 2013 р. включно (може змінюватися в порядку, передбаченому цим Договором.

Згідно п. 1.4. кредитного договору № 010/0997/82/0029833 від 03 березня 2011 року тривалість дії ліміту кредитування 24 місяці.

Згідно п. 2.5. кредитного договору № 010/0997/82/0029833 від 03 березня 2011 року розмір ліміту кредитування за цим Договором встановлюється у розмірі відповідно до п 1.3. цього Договору та може змінюватися в порядку, передбаченому цим Договором.

Згідно п. 2.6. кредитного договору № 010/0997/82/0029833 від 03 березня 2011 року строк дії ліміту кредитування встановлюється відповідно до п.1.4. цього Договору.

Згідно п. 2.6. кредитного договору № 010/0997/82/0029833 від 03 березня 2011 року кредитор має право подовжити строк дії ліміту кредитування, встановленого в п. 1.4. цього Договору на строк, зазначений в п. 1.6. Договору, за умови, що на останній робочий день строку дії ліміту кредитування буде дотримуватись кожна з наступних умов: Кредитор не отримав листа позичальника про відмову від подовження строку дії ліміту кредитування; відсутні факти невиконання неналежного виконання Позичальником своїх зобов'язань за цим Договором; відсутні умови, передбачені розділом 7 цього Договору.

Поряд з цим, 06 березня 2013 року між АТ «РайффайзенБанк Аваль» та ОСОБА_1 було укладено додаткову угоду до кредитного договору № 010/0997/82/0029833 від 03 березня 2011 року (додаткова угода до кредитного договору додавалася до позовної заяви).

Згідно п. 1.1. додаткової угоди до кредитного договору № 010/0997/82/0029833 від 03 березня 2011 року Розмір Поточного ліміту Кредиту на дату початку кредитування складає 16200,00 гривень, в подальшому встановлюється та визначається відповідно до статті 10 Договору.

Відповідно до п. 10.1. статті 10 додаткової угоди до кредитного договору № 010/0997/82/0029833 від 03 березня 2011 року Максимальний розмір Кредиту за Договором складає 200000 (двісті тисяч) гривень (далі - Максимальний ліміт).

Таким чином, умовами кредитного договору №010/0997/82/0029833 від 03 березня 2011 року передбачено подовження строку дії та зміна ліміту кредитування, який має Максимальний розмір 200000 (двісті тисяч) гривень, що ніяким чином не перевищує суми позовних вимог Позивача в частині стягнення заборгованості за основною сумою боргу в розмірі 25367,81 грн.

Також, суд першої інстанції відмовляючи в задоволенні позовних вимог, зазначив, що із розрахунку за кредитним договором № 014/0997/82/0334541 від 27 грудня 2013 року вбачається, що була нарахована пеня, розмір якої є значно завищеним у порівнянні із сумою кредиту.

З таким висновком суду першої інстанції Позивач також категорично не погоджується, оскільки відповідно до п. 10.3. кредитного договору № 014/0997/82/0334541 від 27 грудня 2013 року за прострочення виконання будь - яких грошових зобов'язань за Договором Кредитор має право вимагати, а Позичальник зобов'язаний на вимогу Кредитора сплатити останньому пеню в розмірі 1 % від суми простроченого платежу за кожний календарний день прострочення.

Звертають увагу на те, що кредитний договір № 010/0997/82/0029833 від 03 березня 2011 року та кредитний договір № 014/0997/82/0334541 від 27 грудня 2013 року, укладений між АТ «Райффайзен Банк Аваль» та Відповідачем, Договір факторингу № 114/33 від 25 квітня 2017 року, укладений між АТ «Райффайзен Банк Аваль» та АТ «КІБ», а також Договір факторингу № 20170425 від 25 квітня 2017 року укладений між АТ «КІБ» та ТОВ «ФК «ЄАПБ» у встановленому порядку недійсними не визнані, тобто, в силу ст. 204 ЦК України діє презумпція правомірності правочину. Відтак і Розрахунок заборгованості по кредитному договору № 010/0997/82/0029833 від 03 березня 2011 року та по кредитному договору № 014/0997/82/0334541 від 27 грудня 2013 року вважаються чинними.

Ухвалою від 06 лютого 2019 року Київським апеляційним судом відкрито апеляційне провадження в даній справі та надано учасникам справи 5-ти денний строк з моменту отримання ухвали для подачі відзиву на апеляційну скаргу.

Відповідач апеляційну скаргу не отримала, на адресу суду від неї повернувся не вручений конверт.

Відзиву на апеляційну скаргу до апеляційного суду, станом на 05 березня 2019 року не направила.

Відповідно до ч. 1 ст.369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Згідно із ч. 13 ст. 7 ЦПК України, розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Враховуючи вищевказані норми, колегія суддів ухвалила розглядадти справи в порядку письмового провадження.

Розглянувши справу в межах доводів апеляційної скарги, перевіривши законність та обґрунтованість рішення, апеляційний суд приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що із розрахунку заборгованості, наданого позивачем, не вбачається за можливе перевірити правильність нарахувань відповідних сум. Ніяких роз'яснень та доказів щодо принципу складення даного розрахунку справа не містить. Незрозуміло, чому сума заборгованості за основною сумою боргу за кредитним договором № 010/0997/82/0029833 від 03.03.2011 є більшою від встановленого кредитного ліміту. Крім того, із розрахунку за кредитним договором № 014/0997/82/0334541 від 27.12.2013 вбачається, що була нарахована пеня, розмір якої є значно завищеним у порівнянні із сумою кредиту. Розрахунок за цим договором не містить даних про вид договору, реквізитів розрахункових рахунків чи виду та номеру платіжної картки, на якому (якій) виникла заборгованість. Виписок із особових рахунків відповідача про рух коштів на них суду не надано, як не надано доказів отримання відповідачем кредитних коштів, в тому числі і у зазначений в заяві позичальника спосіб.

Колегія суддів з таким висновком погодитись не може, так як суд не повно встановив обставини справи, які мали значення для її вирішення, внаслідок чого дійшов до помилкового висновку про недоведеність позову.

Частиною 3 ст. 203 ЦК України передбачено, що волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі.

У ст. 627 ЦК України закріплено принцип свободи договору, у відповідності до якого сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Згідно ч. 1 ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Згідно ст. 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Згідно ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

З матеріалів справи вбачається, та встановлено судом, що ПАТ «Райффазен Банк Аваль» та відповідачем були укладені кредитні договори № 010/0997/82/0029833 від 03.03.2011 та № 014/0997/82/0334541 від 27.12.2013. Між АТ «Райффазен Банк Аваль», який є правонаступником прав та обов'язків ПАТ «Райффазен Банк Аваль», та ПАТ «Комерційний Індустріальний Банк», був укладений договір відступлення права вимоги, відповідно до якого до останнього перейшло право вимоги за вищезазначеними кредитними договорами. 25.04.2017 між АТ «Комерційний Індустріальний Банк» та позивачем було укладено договір відступлення права вимоги № 20170425, відповідно до якого ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» набуло права грошової вимоги до відповідача за даними кредитними договорами.

Відповідно до кредитних договорів відповідач зобов'язувалася виконати зобов'язання в повному обсязі у строки та на умовах, передбачених кредитними договорами. Проте відповідачем умови кредитного договору не виконувалися в повному обсязі, внаслідок чого утворилася заборгованість, розмір якої вказаний в позовній заяві.

Вказані обставини підтверджуються наступними доказами: анкетою-заявоюОСОБА_1 для отримання готівкового кредиту (а.с.18); копією кредитного договору № 010/0997/82/0029833 від 03.03.2011 (а.с.6-8); додатковою угодою до кредитного Договору № 010/0997/82/0029833 від 03.03.2011 (а.с. 12-15); розрахунком заборгованості за кредитним договором № 010/0997/82/0029833 від 03.03.2011; копією кредитного договору № 014/0997/82/0334541 від 27.12.2013 (а.с.25-28); розрахунком заборгованості за кредитним договором № 014/0997/82/0334541 від 27.12.2013, відповідно до якого сума кредиту становить 27519 грн. 05 коп., розмір заборгованості за кредитом - 56597 грн. 84 коп. ( сума заборгованості за основною сумою боргу - 23227 грн. 84 коп., сума заборгованості за відсотками - 9608 грн. 81 коп., сума заборгованості за пенею - 23761 грн. 19 коп.) (а.с.37); Правилами ведення поточних карткових рахунків фізичних осіб та користування платіжними картками АТ «Райффазен Банк Аваль» (а.с.9-11, 16-17); копією договору відступлення права вимоги № 20170425 від 25.04.2017 та витягомз реєстру боржників, як додаток до договору) (а.с.38-40); повідомленням про відступлення права вимоги та повідомленням-вимогою про сплату заборгованості за кредитними договорами(а.с.21-22, 35-36).

Згідно п. 1.3. кредитного договору № 010/0997/82/0029833 від 03 березня 2011 року розмір ліміту кредитування 12000,00 грн. (дванадцять тисяч гривень 0 копійок).

Згідно п. 1.4. кредитного договору № 010/0997/82/0029833 від 03 березня 2011 року строк дії ліміту кредитування з дня набуття чинності Договору страхування по 02 березня 2013 р. включно (може змінюватися в порядку, передбаченому цим Договором.

Згідно п. 1.4. кредитного договору № 010/0997/82/0029833 від 03 березня 2011 року тривалість дії ліміту кредитування 24 місяці.

Згідно п. 2.5. кредитного договору № 010/0997/82/0029833 від 03 березня 2011 року розмір ліміту кредитування за цим Договором встановлюється у розмірі відповідно до п 1.3. цього Договору та може змінюватися в порядку, передбаченому цим Договором.

Згідно п. 2.6. кредитного договору № 010/0997/82/0029833 від 03 березня 2011 року строк дії ліміту кредитування встановлюється відповідно до п.1.4. цього Договору.

Згідно п. 2.6. кредитного договору № 010/0997/82/0029833 від 03 березня 2011 року кредитор має право подовжити строк дії ліміту кредитування, встановленого в п. 1.4. цього Договору на строк, зазначений в п. 1.6. Договору, за умови, що на останній робочий день строку дії ліміту кредитування буде дотримуватись кожна з наступних умов: Кредитор не отримав листа позичальника про відмову від подовження строку дії ліміту кредитування; відсутні факти невиконання неналежного виконання Позичальником своїх зобов'язань за цим Договором; відсутні умови, передбачені розділом 7 цього Договору.

Поряд з цим, 06 березня 2013 року між АТ «Райффайзен Банк Аваль» та ОСОБА_1 було укладено додаткову угоду до кредитного договору № 010/0997/82/0029833 від 03 березня 2011 року (додаткова угода до кредитного договору додавалася до позовної заяви).

Згідно п. 1.1. додаткової угоди до кредитного договору № 010/0997/82/0029833 від 03 березня 2011 року Розмір Поточного ліміту Кредиту на дату початку кредитування складає 16200,00 гривень, в подальшому встановлюється та визначається відповідно до статті 10 Договору.

Відповідно до п. 10.1. статті 10 додаткової угоди до кредитного договору № 010/0997/82/0029833 від 03 березня 2011 року Максимальний розмір Кредиту за Договором складає 200000 (двісті тисяч) гривень (далі - Максимальний ліміт).

Таким чином, умовами кредитного договору №010/0997/82/0029833 від 03 березня 2011 року передбачено подовження строку дії та зміна ліміту кредитування, який має Максимальний розмір 200000 (двісті тисяч) гривень, що ніяким чином не перевищує суми позовних вимог Позивача в частині стягнення заборгованості за основною сумою боргу в розмірі 25367,81 грн.

Відповідно до п. 10.3. кредитного договору № 014/0997/82/0334541 від 27 грудня 2013 року за прострочення виконання будь - яких грошових зобов'язань за Договором Кредитор має право вимагати, а Позичальник зобов'язаний на вимогу Кредитора сплатити останньому пеню в розмірі 1 % від суми простроченого платежу за кожний календарний день прострочення.

Відповідач в районному суді жодним чином не заперечувала факт отримання нею в борг коштів та факт укладення договорів. При цьому відповідач, відповідно до зворотного повідомлення була обізнана про те, що позивач висуває до неї вимоги іще з вересня 2018 року, проте до 17 грудня 2018 року будь-яких заперечень щодо вимог банку до суду не направила. Факт отримання відповідачем позовної заяви підтверджується зворотним поштовим повідомленням та випискою з офіційного сайту "Укрпошти", зробленою апеляційним судом за штрих кодом на зворотному повідомленні на а.с.55.

Згідно ч. 4 ст. 203 ЦК України правочин має вчинятися у формі, встановленій законом.

Статтею 204 ЦК України визначено, що правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.

Частиною 1 статті 207 ЦК України, редакція якої діяла на момент укладення договору, передбачено, що правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв'язку.

Згідно ч. 2 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

Відповідно до частини першої статті 634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

Подавши заяву від 16.02.2011 року та відповідно від 25.12.2013 року (а.с. 18, 32)відповідач підтвердила, що ознайомлена з умовами та правилами надання банківських послуг, тарифами банку, і що разом із заявамице свідчить про укладення неюдоговорів про надання банківських послуг, та підписала умови кредитування 27.12.2013 року(а.с.31).

Вказані дії не суперечать положенням вищезазначених норм матеріального права, суду не надано доказів, що відповідач не був ознайомлений з умовами та правилами надання банківських послуг та з тарифами, що надані суду першої інстанції , а відтак висновок суду першої інстанції про недоведеність укладення між сторонами кредитного договору не ґрунтується на нормах матеріального права та наявних в матеріалах справи доказах.

Відповідно до наданого позивачем розрахунку заборгованостівбачається, що відповідач належним чином не виконував взяті на себе зобов'язання, у зв'язку із чим виникла заборгованість.

Відповідно до розрахунку заборгованості, зробленого позивачем, заборгованість відповідача станом на 26.04.2017 року становить суму - 25367грн 81 коп. за кредитним договором № 010/0997/82/0029833 від 03.03.2011року (а.с. 23-24).

Згідно розрахунку заборгованості, зробленого позивачем, заборгованість відповідача за кредитним договором № 014/0997/82/0334541 від 27.12.2013 (а.с. 37) станом на 26.04.2017 року становить 56597 грн. 84 коп., а саме: сума заборгованості за основною сумою боргу - 23227 грн. 84 коп., сума заборгованості за відсотками - 9608 грн. 81 коп., сума заборгованості за пенею - 23761 грн. 19 коп. При цьому розмір пені не перевищує розміру заборгованості за тілом кредиту та відсотками.

Відповідач на спростування вказаного розрахунку доводів не навів та доказів до районного суду та апеляційного суду не подавав, а тому апеляційний суд приходить до висновку, що вимоги позивача є доведеними, та такими , що підлягають задоволенню в сумі, яка нарахована позивачем.

Посилання суду в рішенні на неможливість перевірити розрахунок за відсутності роз'яснень та доказів щодо принципу складення розрахунку не ґрунтуються на законі, оскільки відповідач не заперечував в суді проти такого розрахунку, а суд, відхиляючи наданий позивачем розрахунок, не встановив та не вказав, в чому саме такий розрахунок, не відповідає умовам договору.

Враховуючи викладене, та керуючись ст. 376 ЦПК України, колегія суддів приходить до висновку, що рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню, як таке, що ухвалене з порушенням норм матеріального та процесуального права, за не повного встановлення обставин справи, які мають значення для її вирішення, не відповідності висновків суду дійсним обставинам справи.

Апеляційний суд вважає за необхідне, скасувавши рішення, - ухвалити нове рішення про задоволення позовних вимог, стягнення з відповідача заборгованості в розмірі, вказаному в розрахунку.

Також, відповідно до положень ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь ТОВ «Фінансова компанія» Європейська агенція з повернення боргів» підлягає стягненню судовий збір в сумі 4 405 грн. (з яких 1762 грн. судовий збір сплачений при подачі позову та 2643 грн. судовий збір сплачений до апеляційного суду).

В зв'язку з тим, що ціна позову в даній справі не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, справа згідно п. 1 ч. 6 ст. 19 ЦПК України є малозначною і в силу вимог п. 2 ч. 3 ст. 389 ЦПК України ухвалене по ній апеляційним судом судове рішення не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п.п. а) г) п. 2 ч. 3 ст. 389 ЦПК України.

Керуючись ст. ст 367, 374, 376, 381-384, 389 ЦПК України, суд,

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія» Європейська агенція з повернення боргів» - задовольнити.

Заочне рішення Переяслав-Хмельницького міськрайонного суду Київської області від 17 грудня 2018 року скасувати та ухвалити нове.

Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія» Європейська агенція з повернення боргів» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором - задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_1 (місце проживання: АДРЕСА_1; ідентифікаційний номер НОМЕР_1) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія» Європейська агенція з повернення боргів» (юридична адреса: 01032, м.Київ, вул.Симона Петлюри, буд.30; фактична адреса: 07400, Київська область, м.Бровари, вул.Лісова, буд.2, поверх 4; )заборгованість в розмірі 81965 (вісімдесят одна тисяча дев`ятсот шістдесят п`ять грн.) 65 коп., а саме: за кредитним договором №010/0997/82/0029833 від 03.03.2011 в розмірі 25367 (двадцять п`ять тисяч триста шістдесят сім грн.) 81 коп. - заборгованості за основною сумою боргу; заборгованість за кредитним договором № 014/0997/82/0334541 від 27.12.2013 в розмірі 56597 (п`ятдесят шість тисяч п`ятсот дев`яносто сім грн.)84 коп., а саме: за основною сумою боргу - 23227 грн. 84 коп., сума заборгованості за відсотками - 9608 грн. 81 коп., сума заборгованості за пенею - 23761 грн. 19 коп.

Стягнути зОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія» Європейська агенція з повернення боргів» судовий збір в сумі 4 405 грн. , з яких 1762 грн. судовий збір сплачений при подачі позову та 2643 грн. судовий збір сплачений до апеляційного суду.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та оскарженню в касаційному порядку не підлягає, крім випадків, встановлених п. 2 ч. 3 ст. 389 ЦПК України.

Постанова складена 05 березня 2019 року.

Головуючий Желепа О.В.

Судді Рубан С.М.

ІванченкоМ.М.