ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 жовтня 2019 року

м.Суми

Справа №591/5318/19

Номер провадження 22-ц/816/4759/19

Сумський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - Кононенко О. Ю. (суддя-доповідач),

суддів - Криворотенка В. І. , Орлов І. В.

з участю секретаря судового засідання -Чуприни В.І.,

учасники справи:

заявник - головний державний виконавець відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Сумській області Ричкаль Сергій Павлович,

заінтересовані особи: ОСОБА_1 , ОСОБА_2 ,

розглянув у відкритому судовому засіданні в приміщенні Сумського апеляційного суду у порядку спрощеного позовного провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1

на ухвалу Зарічного районного суду м. Суми від 28 серпня 2019 року в складі судді Шелєхової Г.В., постановлену у м. Суми,

в с т а н о в и в:

28 серпня 2019 року головний державний виконавець відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Сумській області Ричкаль С.П. звернувся до суду з поданням, у якому просив тимчасово обмежити у праві виїзду за кордон без вилучення паспорта громадянина України для виїзду за кордон боржника ОСОБА_1 до виконання зобов`язань, покладених на нього рішенням суду, на виконання якого Конотопським міськрайонним судом Сумської області 11 липня 2018 року видано виконавчий лист №577/4354/18 про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 грошових коштів в сумі 658226,79 грн.

Свої вимоги мотивував тим, що на виконанні у відділі ДВС перебуває виконавче провадження з примусового виконання виконавчого листа про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 грошових коштів в сумі 658226,79 грн, за яким 20 липня 2018 року було відкрито виконавче провадження. Боржник обізнаний про обов`язок сплатити заборгованість. В ході перевірки майнового стану боржника було виявлено майно, належне йому на праві власності, зокрема, автомобіль, на який був накладений арешт та переданий на відповідальне зберігання боржнику. Однак, ОСОБА_1 вказаний автомобіль, всупереч вимогам державного виконавця, було перегнано на територію іншої бази та вхід до неї зачинено на ключ. Такими діями боржник засвідчив про свідоме ухилення від виконання рішення суду, що і стало підставою звернення до суду з поданням.

Ухвалою Зарічного районного суду м. Суми від 28 серпня 2019 року подання задоволено та тимчасово обмежено громадянина України ОСОБА_1 у праві виїзду за межі України до виконання ним своїх зобов`язань по сплаті заборгованості за виконавчим листом, виданим 11 липня 2018 року Конотопським міськрайонним суду Сумської області № 577/4354/18 про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 грошових коштів у сумі 658226,79 грн, направлено копію ухвали Адміністрації Державної прикордонної служби України.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 , посилаючись на неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить ухвалу суду скасувати та ухвалити нове судове рішення про відмову у задоволенні подання державного виконавця.

Апеляційна скарга мотивована тим, що суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про його свідоме ухилення від виконання рішення суду, оскільки відділом ДВС на початку червня 2019 року не виносилась постанова про передачу майна на зберігання іншому зберігачу, а в листі було лише повідомлено про необхідність підготовки майна (автомобіля) до передачі ДП СФ «СЕТАМ» у період з 03 по 07 червня 2019 року, однак конкретна дата узгоджена з ним не була. Вказує, що 29.07.2019 року за адресою: АДРЕСА_1 з`явилися невстановлені особи, які представились державними виконавцями з м. Суми, яким він пояснив, що виконавчі дії здійснюються Конотопським відділом ДВС, а на прохання надати постанову про передачу майна, не отримав жодних документів. Зазначає, що лише 05 серпня та 12 серпня 2019 року відповідно отримав копії постанов про передачу матеріалів виконавчого провадження до примусового відділу ДВС та про передачу майна іншому зберігачу.

У відзиві на апеляційну скаргу відділ ДВС зазначає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, оскільки судом постановлене законне та обґрунтоване судове рішення, тому підстав для його скасування немає.

Відповідно до ч. 1 ст. 368 ЦПК України, справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими главою I розділу V ЦПК України.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення представника відділу ДВС Ричкаля С.П., який заперечував проти доводів апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів апеляційного суду вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню.

Відповідно до ч. 1 ст. 375 ЦПК України, апеляційний суд залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом першої інстанції, постановою державного виконавця Конотопського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Сумській області від 20 липня 2018 року відкрито виконавче провадження з виконання виконавчого листа № 2/577/79/18 від 16 липня 2018 року про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 грошових коштів в сумі 658226,79 грн, а також постановою від 20 липня 2018 року накладено арешт на все майно боржника (крім майна, яке не підлягає державній реєстрації) (а.с. 12, 14).

Вказані постанови направлено до відома та для виконання на адресу боржника.

Відповідно до письмових пояснень ОСОБА_1 від 14.08.2018 року, викладених у листі на ім`я начальника Конотопського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Сумській області, боржник обізнаний про наявність вказаного виконавчого провадження та про необхідність сплати борг ОСОБА_2 . Також, боржником повідомлено про належність йому на праві власності автомобіля «Chevrolet Niva», будівель та споруд бази за адресою: АДРЕСА_1 (а.с. 22).

Постановою державного виконавця Конотопського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Сумській області від 03 травня 2019 року у присутності ОСОБА_1 здійснено опис та накладено арешт на автомобіль «Chevrolet Niva», передано його на відповідальне зберігання боржнику для подальшої передачі представнику ДП «СЕТАМ», при цьому, останньому роз`яснено, що у разі порушення заборони державного виконавця розпоряджатися або користуватися арештованим майном - застосовується передбачена законом відповідальність, про що складено розписку, яку підписано боржником (а.с. 28-29).

Листом від 20 травня 2019 року боржника ОСОБА_1 повідомлено про необхідність у період з 03 по 07 червня 2019 року підготувати вказане майно (автомобіль) до передачі до ДП СФ «СЕТАМ», шляхом забезпечення доступу до нього з наданням ключів та технічної документації (а.с. 30).

19 та 25 липня 2019 року відповідно матеріали виконавчого провадження, зокрема, з виконання виконавчого листа № 2/577/79/18 від 16 липня 2018 року за постановами посадових осіб відділу ДВС були передані та прийняті відділом примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Сумській області (а.с. 31, 32).

Постановами державного виконавця відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Сумській області від 26 липня 2019 року було оголошено в розшук належний боржнику автомобіль «Chevrolet Niva» та передано його на зберігання іншому зберігачу - директору ДП СФ «СЕТАМ» (а.с. 51, 52).

29 липня 2019 року державним виконавцем відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Сумській області у присутності двох понятих було складено акт, яким встановлено, що за адресою: АДРЕСА_1 , знаходився на території бази автомобіль «Chevrolet Niva», але боржником ОСОБА_1 було перегнано його на територію іншої бази та вхід до неї зачинено на ключ (а.с. 53).

Отже, на момент звернення державного виконавця до суду з поданням (28 серпня 2019 року), з часу відкриття виконавчого провадження (20 липня 2018 року), рішення суду про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 грошових коштів в сумі 658226,79грн боржником в добровільному порядку не виконане.

Підставами звернення державного виконався відділу ДВС про тимчасове обмеження боржника ОСОБА_1 у праві виїзду за кордон без вилучення паспорта громадянина України для виїзду за кордон є свідоме ухилення останнього від виконання рішення суду, що виражається в перешкоджанні у вчиненні виконавчих дій стосовно арештованого майна (автомобіля).

Згідно з п. 19 ч. 3 ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право у разі ухилення боржника від виконання зобов`язань, покладених на нього рішенням, звертатися до суду за встановленням тимчасового обмеження у праві виїзду боржника - фізичної особи чи керівника боржника - юридичної особи за межі України до виконання зобов`язань за рішенням або погашення заборгованості за рішеннями про стягнення періодичних платежів.

Відповідно до ч. ч. 1, 3 ст. 441 ЦПК України тимчасове обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України може бути застосоване судом як захід забезпечення виконання судового рішення або рішення інших органів (посадових осіб), що підлягає примусовому виконанню в порядку, встановленому законом.

Суд може постановити ухвалу про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України фізичної особи, яка є боржником за невиконаним нею судовим рішенням або рішенням інших органів (посадових осіб), якщо така особа ухиляється від виконання зобов`язань, покладених на неї відповідним рішенням, на строк до виконання зобов`язань за рішенням, що виконується у виконавчому провадженні.

Відповідно до статті 33 Конституції України кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, гарантується свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишити територію України, за винятком обмежень, які встановлюються законом.

Згідно зі статтею 2 Протоколу № 4 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція), який гарантує деякі права і свободи, не передбачені в Конвенції та у Першому протоколі до неї, кожен є вільним залишати будь-яку країну, включно зі своєю власною. На здійснення цих прав не може бути встановлено жодних обмежень, крім тих, що передбачені законом і є необхідними в демократичному суспільстві в інтересах національної чи громадської безпеки, для підтримання публічного порядку, запобігання злочину, для захисту здоров`я чи моралі або з метою захисту прав і свобод інших осіб.

Також статтею 12 Міжнародного пакту про громадянські та політичні права передбачено, що кожна людина має право покидати будь-яку країну, включаючи свою власну. Згадані права не можуть бути об`єктом жодних обмежень, крім тих, які передбачено законом, які є необхідними для охорони державної безпеки, громадського порядку, здоров`я чи моральності населення або прав і свобод інших і є сумісними з іншими правами, визначеними в цьому пакті.

У законодавстві України зазначені правовідносини регулюються статтею 313 ЦК України, відповідно до якої фізична особа має право на свободу пересування. Фізична особа, яка досягла шістнадцяти років, має право на вільний самостійний виїзд за межі України. Фізична особа може бути обмежена у здійсненні права на пересування лише у випадках, встановлених законом.

Порядок здійснення права громадян України на виїзд з України і в`їзд в Україну, порядок оформлення документів для зарубіжних поїздок, випадки тимчасового обмеження права громадян на виїзд з України, порядок вирішення спорів у цій сфері регулюються Законом України «Про порядок виїзду з України і в`їзду в Україну громадян України».

Положеннями статті 6 Закону України «Про порядок виїзду з України і в`їзду в Україну громадян України» встановлено, що право громадянина України на виїзд з України може бути тимчасово обмежено у випадках, коли, зокрема, він ухиляється від виконання зобов`язань, покладених на нього судовим рішенням або рішенням інших органів (посадових осіб), що підлягає примусовому виконанню в порядку, встановленому законом, - до виконання зобов`язань або сплати заборгованості зі сплати аліментів (пункт 5 частини першої цієї статті).

Аналіз наведених норм права дає підстави стверджувати, що обов`язковою підставою для задоволення судом подання державного виконавця про тимчасове обмеження боржника у праві виїзду за межі України є ухилення боржника від виконання зобов`язань, покладених на нього судовим рішенням, в інтересах національної чи громадської безпеки, з метою захисту прав і свобод інших осіб.

При цьому, з погляду значення словосполучення «ухилення від виконання зобов`язань, покладених судовим рішенням, рішенням іншого органу (посадової особи)», вжите у п. 5 ч. 1 ст. 6 Закону України «Про порядок виїзду з України і в`їзду в Україну громадян України» та у п. 19 ч. 3 ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження», означає з об`єктивної сторони такі діяння (дії чи бездіяльність) особи боржника, які полягають у навмисному чи іншому свідомому невиконанні нею зазначених обов`язків. У зв`язку з цим і здійснюється примусове виконання. Це також є підставою для звернення з поданням до суду щодо вирішення питання про застосування до такої особи тимчасового обмеження у праві виїзду за межі України.

Законом передбачено юридичні санкції у вигляді тимчасового обмеження у праві виїзду не за наявність факту невиконання зобов`язань, а за ухилення від їх виконання.

Враховуючи вищевикладені норми матеріального права та встановленні обставини справи і той факт, що розмір боргової суми, що підлягає стягненню за судовим рішенням, становить 658226,79 грн, колегія суддів приходить до висновку, що з моменту обізнаності про відкриття виконавчого провадження до моменту звернення державного виконавця відділу ДВС до суду з поданням про тимчасове обмеження боржника у праві виїзду за межі України боржником ОСОБА_1 не здійснено заходів щодо добровільного погашення заборгованості, а також вжиття дій щодо виконання обов`язків, покладених на нього ч. 5 ст. 19 Закону України «Про виконавче провадження», що свідчить про ухилення останнього від виконання зобов`язань, покладених на нього рішенням суду.

За таких обставин, колегія суддів апеляційного суду вважає, що суд першої інстанції всебічно і повно з`ясував обставини, що мають значення для справи, які не спростовуються доводами апеляційної скарги, а тому не дають підстав для висновку про порушення судом норм матеріального чи процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи і як наслідок - скасування ухвали.

Та обставина, що постановою Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 21 серпня 2019 року скасовано постанову апеляційного суду Сумської області від 03 липня 2018 року про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 грошових коштів в сумі 658226 грн 79 коп, справу направлено на новий розгляд до суду апеляційної інстанції, у зв`язку з чим постановою державного виконавця ВПВР УДВС ГТУЮ у Сумській області Ричкалем С.П. від 30 вересня 2019 року виконавче провадження з виконання вказаного судового рішення закінчено, не впливає на правильність ухвали, оскільки на дату її постановлення виконавче провадження № 56809259 з примусового виконання виконавчого листа № 577/4354/18 від 11 липня 2018 року про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 грошових коштів в сумі 658226,79 грн перебувало на виконанні у державній виконавчій службі і тимчасове обмеження ОСОБА_1 у праві виїзду за межі України було обгрунтовано застосоване судом як захід примусового виконання судового рішення.

Відповідно до п. 4 розділу XIII Інструкції з організації примусового виконання рішень тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України особи знімається у разі винесення виконавцем постанови про закінчення виконавчого провадження на підставі пунктів 1-3, 5-7, 9-12, 14, 15 частини першої статті 39 Закону України «Про виконавче провадження».

За повідомленням ВПВР УДВС ГТУЮ у Сумській області постанова про закінчення виконавчого провадження № 56809259 від 30 вересня 2019 року, в якій зазначено про зняття тимчасового обмеження у праві виїзду за межі України ОСОБА_1 , накладеного згідно з ухвалою Зарічного районного суду м. Суми від 28 серпня 2019 року по справі № 591/5318/19, направлена на адресу Адміністрації Державної прикордонної служби України (вул. Володимирівська, 26, м. Київ).

Отже ухвала Зарічного районного суду м. Суми від 28 серпня 2019 року, якою тимчасово обмежено у праві виїзду за межі України ОСОБА_1 , не підлягає виконанню.

Керуючись ст. ст. 367, 368, 369, 374, 375, 381- 384, 389, 390 ЦПК України, апеляційний суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Ухвалу Зарічного районного суду м. Суми від 28 серпня 2019 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і на неї може бути подана касаційна скарга протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення безпосередньо до Верховного Суду.

Судді: О.Ю. Кононенко

В.І. Криворотенко

І.В. Орлов