УХВАЛА

11 жовтня 2019 року

м. Київ

справа №755/2890/19

провадження № 61-16341ск19

Верховний Суд у складі судді Касаційного цивільного суду Калараша А. А, розглянувши касаційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Дніпровського районного суду м. Києва від 25 квітня 2019 року та на постанову Київського апеляційного суду від 21 червня 2019 року в цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Відкритого акціонерного товариства «Проектно-технологічний інститут «Укроргводбуд», третя особа: ОСОБА_2 , про поновлення на роботі, стягнення сум, визнання наказів недійсними та відшкодування шкоди,

ВСТАНОВИВ :

Ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва від 25 квітня 2019 року, залишеною без змін постановою Київського апеляційного суду від 21 червня 2019 року, заяву ОСОБА_1 повернуто заявнику.

15 серпня 2019 року засобами поштового зв`язку ОСОБА_1 подано до Верховного Суду касаційну скаргу на ухвалу Дніпровського районного суду м. Києва від 25 квітня 2019 року та на постанову Київського апеляційного суду від 21 червня 2019 року, в якій останній просить суд скасувати оскаржувані судові рішення та ухвалити нове, яким направити справу для продовження розгляду заяви за нововиявленими обставинами.

Ухвалою Верховного Суду від 13 вересня 2019 року касаційну скаргу залишено без руху з наданням строку для усунення недоліків, а саме: для надання касаційної скарги з зазначенням того, в чому саме полягає порушення норм процесуального права судами попередніх інстанцій під час ухвалення оскаржених судових рішень.

У жовтні 2019 року Верховним Судом на виконання вимог ухвали 13 вересня 2019 року отримано заяву ОСОБА_1 , в обґрунтування якої скаржник вказує на порушення, яких допустився суд першої інстанції, ухваливши рішення від 07 травня 2003 року, яким розглянув позовні вимоги ОСОБА_1 по суті.

Верховний Суд акцентує увагу ОСОБА_1 на тому, що касаційну скаргу останнім було подано на ухвалу Дніпровського районного суду м. Києва від 25 квітня 2019 року, якою заяву про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами повернуто заявнику, та на постанову Київського апеляційного суду від 21 червня 2019 року, якою ухвалу суду першої інстанції залишено без змін.

Відповідно до статті 258 ЦПК України процедурні питання, пов`язані з рухом справи в суді першої інстанції, клопотання та заяви осіб, які беруть участь у справі, питання про відкладення розгляду справи, оголошення перерви, зупинення або закриття провадження у справі, залишення заяви без розгляду, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом, вирішуються судом шляхом постановлення ухвал.

Оскаржуваною ухвалою вирішено процедурне поняття щодо повернення заяви ОСОБА_1 в зв`язку з неусуненням недоліків поданої заяви. Постановою суду апеляційної інстанції дане судове рішення переглядалося на предмет наявності порушення судом першої інстанції норм процесуального права під час вирішення питання про повернення заяви ОСОБА_1 .

Відповідно до статті 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Верховний Суд зобов`язаний цивільним процесуальним законодавством переглядати ухвалу суду першої інстанції в межах касаційної скарги. З огляду на такі повноваження скаржнику відповідно до статті 392 ЦПК України необхідно вказати, в чому саме на його погляд полягає порушення судами попередніх інстанцій норм процесуального права під час постановлення оскаржуваної ухвали.

Оскаржуючи в касаційному порядку ухвалу суду першої інстанції та постанову суду апеляційної інстанції, в касаційній скарзі та заяві про усунення недоліків ОСОБА_1 , всупереч вимогам статті 392 ЦПК України вказує на незаконність рішення суду першої інстанції. Верховний Суд в ухвалі від 13 вересня 2019 року вказував скаржнику на те, що для усунення недоліків касаційної скарги необхідно вказати, чому він не погоджується з оскаржуваними ухвалою та постановою судів попередніх інстанцій, на які власне подав касаційну скаргу.

Посилання скаржника стосуються іншого процесуального документу у справі - рішення суду першої інстанції, яке не є предметом оскарження на час звернення ОСОБА_1 з даною касаційною скаргою.

Таким чином, недоліки касаційної скарги станом на 10 жовтня 2019 року ОСОБА_1 не були усунуті.

За правилами статей 185, 393 ЦПК України якщо скаржник не усунув недоліки касаційної скарги у строк, встановлений судом, така касаційна скарга вважається неподаною та повертається скаржнику.

Оскільки станом на 10 жовтня 2019 року недоліки касаційної скарги не були усунуті, то касаційна скарга не може бути прийнята судом до розгляду та підлягає поверненню заявнику.

Суд роз`яснює, що скаржник не позбавлений права повторно звернутися до суду з касаційною скаргою у разі виконання всіх вимог, встановлених статтею 392 ЦПК України.

Керуючись статтями 185, 392, 393 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ :

Касаційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Дніпровського районного суду м. Києва від 25 квітня 2019 року та на постанову Київського апеляційного суду від 21 червня 2019 року повернути скаржнику.

Копію ухвали та додані до скарги матеріали надіслати особі, яка подавала касаційну скаргу.

Ухвала є остаточною та оскарженню не підлягає.

Суддя А. А. Калараш