ЧЕРНІГІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

іменем України

26 лютого 2019 року м. Чернігів

Унікальний номер справи № 750/5412/17

Головуючий у першій інстанції - Логвіна Т. В.

Апеляційне провадження № 22-ц/4823/265/19

Чернігівський апеляційний суд у складі:

головуючого - судді Вінгаль В.М.,

суддів: Висоцької Н.В., Кузюри Л.В.,

за участю секретарів судового засідання: Бивалькевич Т.В., Шапко В.М.,

позивачі: ОСОБА_2, ОСОБА_3,

відповідач: ОСОБА_4,

треті особи: виконавчий комітет Чернігівської міської ради, комунальне підприємство "Деснянське" Чернігівської міської ради,

особа, яка подала апеляційну скаргу: ОСОБА_4,

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_4 на заочне рішення Деснянського районного суду м. Чернігова від 14 вересня 2017 року у справі за позовом ОСОБА_2, ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про визнання особи такою, що втратила право на користування житловим приміщенням,

треті особи - виконавчий комітет Чернігівської міської ради, комунальне підприємство "Деснянське" Чернігівської міської ради,

прізвище судді: Логвіна Т.В.; місце ухвалення рішення: м.Чернігів,

УСТАНОВИВ:

У червні 2017 року ОСОБА_2, ОСОБА_3 звернулися до суду з даним позовом, в якому просили визнати ОСОБА_4 таким, що втратив право користування квартирою АДРЕСА_1

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що на підставі рішення Деснянського районного суду м. Чернігова від 21 червня 2006 року у справі № 2-о-135/2006 відповідача було призначено опікуном ОСОБА_5 Рішенням Деснянського районного суду м. Чернігова від 16 квітня 2007 року у справі № 2-1595/07 КП ЖКГ Деснянського району м. Чернігова було зобов'язано зареєструвати місце проживання відповідача у квартирі АДРЕСА_1 у якості опікуна. ІНФОРМАЦІЯ_3 року ОСОБА_5 померла. З дати смерті ОСОБА_5 відповідач проживає за іншою адресою, лише періодично з'являючись за місцем проживання позивачів, не веде разом з останніми спільного господарства, не має з позивачами спільного бюджету, не будучи членом сім'ї позивачів. Проте, за вказаних обставин відповідач не бажає добровільно внести зміни до відповідних реєстраційних відомостей та самостійно виключити себе із числа осіб, зареєстрованих за місцезнаходженням використовуваної позивачами для власного проживання квартири. Так само відповідач чинить перешкоди визнанню ОСОБА_2 за вже висловленою згодою ОСОБА_3 наймачем квартири АДРЕСА_1 у порядку частини 1 статті 106 ЖК УРСР, у зв'язку з чим вимушені звернутись до суду з даним позовом.

Заочним рішенням Деснянського районного суду м. Чернігова від 14 вересня 2017 року позов задоволено. Визнано ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1 таким, що втратив право користування квартирою АДРЕСА_1 Стягнуто з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3 у відшкодування судових витрат 483 грн. 20 грн. Стягнуто з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_2 у відшкодування судових витрат 483 грн. 20 грн.

В апеляційній скарзі ОСОБА_4 просить скасувати заочне рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позовних вимог відмовити повністю, посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, невідповідність висновків суду обставинам справи.

За доводами апеляційної скарги, районний суд грубо порушив приписи процесуального законодавства щодо належного повідомлення сторони про час та місце розгляду цивільної справи. При цьому, позивачі не мали права звертатися до суду з даним позовом, оскільки жодних прав їх порушено не було, так як вони є квартиронаймачами та не були членами сім'ї померлої ОСОБА_5 Відповідач не був відсутній у спірній квартирі більше ніж 6 місяців, у якій знаходяться його побутові речі, посуд, одяг і продукти харчування, тобто його позбавили права на жило, яке належало його сім'ї та фактично отримувалося і на нього.

У відзиві на апеляційну скаргу представник ОСОБА_2, ОСОБА_3 - адвокат Шевченко О.А. просив апеляційну скаргу ОСОБА_4 залишити без задоволення, а заочне рішення Деснянського районного суду м. Чернігова від 14 вересня 2017 року - без змін.

Заслухавши голову судового засідання, пояснення учасників справи, дослідивши матеріали справи, перевіривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Згідно із ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Зазначеним вимогам заочне рішення суду першої інстанції не відповідає.

Задовольняючи позов ОСОБА_2, ОСОБА_3, суд першої інстанції, керуючись ст.98 ЖК УРСР, ст.ст.396,391 ЦК України, пунктами 4.3, 5.4 Правил опіки та піклування, затверджених наказом Державного комітету України у справах сім'ї та молоді, Міністерства освіти України, Міністерства охорони здоров'я України, Міністерства праці та соціальної політики України від 26 травня 1999 року № 34/166/131/88, виходив з того, що починаючи з 21 грудня 2016 року ОСОБА_4 не є опікуном жодної з осіб, які проживають у квартирі АДРЕСА_1, а тому є таким, що втратив право користування вищевказаною квартирою.

З таким висновком суду першої інстанції не погоджується апеляційний суд враховуючи наступне.

У справі встановлено, що відповідно до рішення виконавчого комітету Чернігівської міської ради, сім'ї у складі ОСОБА_7 (наймач), ОСОБА_5, ОСОБА_4, ОСОБА_8 та ОСОБА_9 було видано ордер на жиле приміщення на право зайняття квартири АДРЕСА_1

Протягом 1980-х років ОСОБА_4 та ОСОБА_8 було припинено проживання за вказаною адресою з подальшою зміною адреси реєстрації місця проживання.

22 серпня 1992 року ОСОБА_9 було укладено шлюб з ОСОБА_2., від цього шлюбу мають сина - ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2.

ОСОБА_2 набула право користування квартирою АДРЕСА_1 як член сім'ї наймача 05 вересня 1992 року, ОСОБА_3 на аналогічних підставах - 04 квітня 1993 року.

ІНФОРМАЦІЯ_4 року помер ОСОБА_9,

ІНФОРМАЦІЯ_5 року помер ОСОБА_7

Рішення Деснянського районного суду м. Чернігова від 21 червня 2006 року у справі № 2-о-135/2006, відповідача було призначено опікуном ОСОБА_5

Рішенням Деснянського районного суду м. Чернігова від 16 квітня 2007 року у справі № 2-1595/07, КП ЖКГ Деснянського району м. Чернігова було зобов'язано зареєструвати місце проживання відповідача у квартирі АДРЕСА_1 у якості опікуна.

ІНФОРМАЦІЯ_3 року ОСОБА_5 померла.

Повага до права людини на житло закріплена у ст.8 Європейської Конвенції з прав людини і основоположних свобод. У разі порушення цих прав передбачено право на судовий захист. Ніхто не може примусово бути позбавлений житла, безпідставно виселений із нього або визнаний таким, що втратив право користування жилим приміщенням.

Питання визнання особи такою, що втратила право на користування жилим приміщення в будинках державного та громадського житлового фонду врегульовано статтями 71, 72 ЖК УРСР.

Відповідно до ст. 71, 72 ЖК УРСР, наймач жилого приміщення та члени його родини можуть бути визнані в судовому порядку такими, що втратили право користування жилим приміщенням в разі їхньої відсутності на спірній житловій площі більше шести місяців без поважних причин.

У справах про визнання наймача або члена його сім'ї такими, що втратили право користування жилим приміщенням, відповідно до приписів ст. 71 ЖК УРСР, необхідно з'ясовувати причини відсутності особи понад встановлені законом строки та у разі їх поважності, суд вправі продовжити пропущений строк.

Статтею 13 ЦПК України передбачено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Між тим, звертаючись до суду з даним позовом ОСОБА_2, ОСОБА_3, посилаючись на ст.ст.64,98 ЖК УРСР, ст.ст.391,396 ЦК України, п.4.3 Правил опіки та піклування, просили задовольнити позов та визнати ОСОБА_4 таким, що втратив право користування квартирою АДРЕСА_1 з підстав припинення опіки.

В позові відсутні посилання на ст.ст. 71,72 ЖК України та такі обставини не були предметом розгляду суду першої інстанції, а тому відсутні правові підстави для визнання ОСОБА_4 таким, що втратив право користування квартирою АДРЕСА_1

За вказаних обставин, заочне рішення Деснянського районного суду м. Чернігова від 14 вересня 2017 року підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про відмову у задоволенні позову ОСОБА_2, ОСОБА_3

Відповідно до ч.13 ст.141 ЦПК України, якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

У зв'язку із задоволенням апеляційної скарги із ОСОБА_2, ОСОБА_3 на користь ОСОБА_4 підлягає стягненню по 480 грн. з кожного у відшкодування судового збору за апеляційний розгляд справи.

Керуючись ст.ст. 367, 374, 382, 383, 384, 389-391 ЦПК України,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_4 задовольнити.

Заочне рішення Деснянського районного суду м. Чернігова від 14 вересня 2017 року скасувати.

У задоволенні позову ОСОБА_2, ОСОБА_3 відмовити.

Стягнути з ОСОБА_2 (АДРЕСА_1; РНОКПП НОМЕР_1), ОСОБА_3 (АДРЕСА_1; РНОКПП НОМЕР_2) на користь ОСОБА_4 (АДРЕСА_1; РНОКПП НОМЕР_3) по 480 (чотириста вісімдесят) грн. з кожного у відшкодування судового збору за апеляційний розгляд справи.

Постанова суду набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів, який обчислюється з дня складення повного судового рішення, шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Голова судового засідання

Судді