ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 березня 2019 року

м.Суми

Справа №573/454/17

Номер провадження 22-ц/816/431/19

Сумський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - Ткачук С. С. (суддя-доповідач),

суддів - Левченко Т. А. , Хвостик С. Г.

за участю секретаря судового засідання - Назарової О.М.,

сторони справи:

позивач - ОСОБА_1,

відповідачі: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Щелков Денис Михайлович, Товариство з обмеженою відповідальністю «Факторингова компанія «Вектор плюс»,

розглянув у відкритому судовому засіданні у порядку спрощеного позовного провадження апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Факторингова компанія «Вектор плюс» на рішення Білопільського районного суду Сумської області від 25 липня 2017 року в складі судді Терещенко О.І., ухваленого у м. Білопілля,

в с т а н о в и в:

Звернувшись до суду із позовом, в якому після уточнення, ОСОБА_1 просила: 1) скасувати рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень індексний №№31090243, 31091054, 31091871 від 25 серпня 2016 року, прийняті приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Щелковим Д.М.; 2) скасувати державну реєстрацію прав на нерухоме майно, а саме реєстрацію права власності Товариства з обмеженою відповідальністю «Факторингова компанія «Вектор плюс» (далі -ТОВ «Факторингова компанія «Вектор плюс») на житловий будинок АДРЕСА_1, номер запису НОМЕР_5, на земельну ділянку площею 0,0742 га, кадастровий номер НОМЕР_1, номер запису НОМЕР_4, на земельну ділянку площею 0,1756 га, кадастровий номер НОМЕР_2, номер запису 16071529.

Свої вимоги мотивує тим, що 14 вересня 2007 року між нею та Акціонерним комерційним банком «ТАС-Комерцбанк» (далі - АКБ «ТАС-Комерцбанк»), правонаступником якого є Публічне акціонерне товариство «Сведбанк» (далі - ПАТ «Сведбанк») укладено кредитний договір, за умовами якого вона отримала кредит у розмірі 30 тис. доларів США зі сплатою 12,5% річних на строк до 13 квітня 2016 року. З метою забезпечення виконання зобов'язань за цим договором 14 вересня 2007 року між нею та банком укладено договір іпотеки, предметом якого є житловий будинок і земельні ділянки загальною площею 0,2498 га, розташовані за адресою: АДРЕСА_1. Рішенням Білопільського районного суду Сумської області від 25 травня 2010 року, залишеним в цій частині без змін ухвалою Апеляційного суду Сумської області від 16 листопада 2010 року, звернено стягнення на предмет іпотеки - зазначений житловий будинок шляхом його продажу на прилюдних торгах. 28 листопада 2012 року між ПАТ «Сведбанк» і ТОВ «ФК «Вектор плюс» укладено договори, на підставі яких до ТОВ «ФК «Вектор плюс» перейшло право вимоги за цими кредитним та іпотечним договорами. Оскільки житловий будинок не вдалося реалізувати на прилюдних торгах, ТОВ «ФК «Вектор плюс» оформило у приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Щелкова Д.М право власності на все передане в іпотеку майно. Вважає, що такі дії приватного нотаріуса не відповідають вимогам законів України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті» та «Про іпотеку».

Рішенням Білопільського районного суду Сумської області від 25 липня 2017 року позовні вимоги ОСОБА_1 задоволено частково.

Скасовано рішення приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Щелкова Д.М. про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер 31090243 від 25 серпня 2016 року щодо реєстрації права власності ТОВ «Факторингова компанія «Вектор плюс» на домоволодіння, яке розташоване за адресою: АДРЕСА_1.

Скасовано рішення приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Щелкова Д.М. про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер 31091054 від 25 серпня 2016 року щодо реєстрації права власності ТОВ «Факторингова компанія «Вектор плюс» на земельну ділянку площею 0,0742 га, кадастровий номер НОМЕР_1, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1.

Скасовано рішення приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Щелкова Д.М. про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер 31091871 від 25 серпня 2016 року щодо реєстрації права власності ТОВ «Факторингова компанія «Вектор плюс» на земельну ділянку площею 0,1756 га, кадастровий номер НОМЕР_2, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1.

Відмовлено у задоволенні позову ОСОБА_1 про скасування державної реєстрації права власності ТОВ «Факторингова компанія «Вектор плюс» на житловий будинок АДРЕСА_1 від 25 серпня 2016 року, номер запису про право власності НОМЕР_5, про скасування державної реєстрації права власності ТОВ «Факторингова компанія «Вектор плюс» на земельну ділянку площею 0,0742 га, кадастровий номер НОМЕР_1, номер запису про право власності НОМЕР_4 про скасування державної реєстрації права власності ТОВ «Факторингова компанія «Вектор плюс» на земельну ділянку площею 0,1756 га, кадастровий номер НОМЕР_3, номер запису про право власності 16071529.

Стягнуто з приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Щелкова Д.М., ТОВ «Факторингова компанія «Вектор плюс» по 1090 грн судових витрат на користь ОСОБА_1

Не погоджуючись із вказаним рішенням в частині задоволення вимог позову, ТОВ «Факторингова компанія «Вектор плюс» подало апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом норм процесуального та матеріального права, просить скасувати оскаржуване рішення та постановити ухвалу про закриття провадження у справі.

Доводи апеляційної скарги мотивує тим, що суд першої інстанції не звернув увагу, що письмова вимога про усунення порушень у разі порушення основного зобов'язання та/або умов договору, надсилалась позивачу, а як вбачається зі ст. 35 Закону України «Про іпотеку», обов'язком іпотекодержателя є саме надсилання, а не перевірка факту отримання такої вимоги. Крім того, під час здійснення державної реєстрації 25 серпня 2016 року, нотаріус, як державний реєстратор, відкривав відповідний розділ в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, що свідчить про те, що реєстрація права власності на предмет іпотеки, була проведена до 2013 року. Отже, наявність арешту не було і не могло бути перешкодою для проведення державної реєстрації суб'єктом владних повноважень. Також на спірні правовідносини не поширюється дія Закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті», оскільки примусове звернення стягнення на предмет іпотеки не здійснювалось, оскільки третя особа придбала право власності у добровільному порядку, за згодою позивача на підставі застереження в іпотечному договорі. Щодо твердження суду з приводу оцінки нерухомого майна, яка на його думку відсутня в матеріалах справи, то порівняльний метод оцінки майна не передбачає необхідності виходу оцінщика на об'єкт оцінки, а значить оцінка нерухомого майна була проведена відповідно до вимог чинного законодавства. Крім того, вказує, що заявлений спір підлягає розгляду в порядку адміністративного судочинства.

Ухвалою Апеляційного суду Сумської області від 10 жовтня 2017 року апеляційну скаргу ТОВ «Факторингова компанія «Вектор плюс» задоволено. Скасовано рішення Білопільського районного суду Сумської області від 25 липня 2017 року та закрито провадження у даній справі. Роз'яснено ОСОБА_1 її право на звернення до суду з вказаним позовом в порядку адміністративного судочинства.

Постановою Великої Палати Верховного Суду від 12 грудня 2018 року касаційну скаргу ОСОБА_1 задоволено частково, ухвалу Апеляційного суду Сумської області від 10 жовтня 2017 року скасовано, справу направлено для продовження розгляду до суду апеляційної інстанції.

Представник ТОВ «Факторингова компанія «Вектор плюс» апеляційну скаргу підтримав в частині оскарження рішення про задоволення вимоги про скасування рішення нотаріуса про державну реєстрацію об'єктів іпотеки та просив задовольнити. Під час судового розгляду ним було заявлено клопотання про закриття провадження у справі в частині скасування рішення нотаріуса про державну реєстрацію речових прав товариства на об'єкти іпотеки через задоволення цих вимог за позовом позивача в порядку адміністративного судочинства.

Ухвалою апеляційного суду від 11.03.2019 року у задоволенні цього клопотання було відмовлено у зв'язку з тим, що апеляційний суд перевіряє законність та обґрунтованість рішення за обставинами, які були предметом розгляду суду першої інстанції на час ухвалення оскарженого рішення. Рішення Сумського окружного адміністративного суду від 27.12.2017р. щодо вирішення цього питання по суті постановлено вже після ухвалення оскарженого рішення у справі, а тому предмет заявленого спору у порядку цивільного судочинства на час прийняття судом рішення існував.

ОСОБА_1 в суді проти скарги заперечила та просила рішення в оскарженій частині залишити без змін.

Приватний нотаріус у листі до суду просив скаргу розглядати без його участі.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, вивчивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню.

Ухвалюючи рішення про часткове задоволення позову, суд першої інстанції виходив з того, що всупереч статті 24 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», за наявності підстав для відмови у державній реєстрації прав за ТОВ «ФК «Вектор плюс» на належні ОСОБА_1 житловий будинок і земельні ділянки, які станом на 25 серпня 2016 року перебували під обтяженням, державний реєстратор - приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу прийняв рішення про державну реєстрацію спірного майна за ТОВ «ФК «Вектор плюс» незважаючи на існування мораторію на примусове стягнення на предмети іпотеки за умов визначених Законом України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті» та недотримання товариством процедури застосування примусового стягнення у спосіб визначених застереженням, передбаченим іпотечним договором у позасудовому порядку, бо на спірне майно поширюється дія цього Закону.

Рішення в частині відмови у задоволені вимоги про скасування державної реєстрації товариства на об'єкти предмету іпотеки заявником не оскаржується.

Колегія суддів погоджується з таким висновком місцевого суду виходячи з наступного.

Як вбачається із цивільної справи та встановлено судом першої інстанції, що 14 вересня 2007 року між ОСОБА_1 та АКБ «ТАС-Комерцбанк», правонаступником якого є ПАТ «Сведбанк», укладений кредитний договір № 014/0907/98-629 про надання кредиту на споживчі цілі в розмірі 30000 дол. США з терміном погашення 13 квітня 2016 року та зі сплатою 12,5 % річних за весь строк фактичного користування кредитом (т. 1 а.с. 8).

В забезпечення виконання зобов'язань по кредитному договору ОСОБА_1 на підставі іпотечного договору №014/0907/98-629-Z-1 від 14 вересня 2007 року передала в іпотеку банку житловий будинок загальною площею 235,80 кв.м, розташований за адресою: АДРЕСА_1, який належить їй на підставі свідоцтва про право власності. Згідно з вказаним договором, іпотека поширюється і на земельну ділянку площею 0,2498 га (т.1 а.с. 8-9).

Відповідно до п. 11 іпотечного договору №014/0907/98-629-Z-1 іпотекодержатель набуває право звернути стягнення на предмет іпотеки в разі невиконання іпотекодавцем основного зобов'язання повністю або частково, у т.ч. якщо останній не поверне суму кредиту, проценти за користування кредитом, пеню, іншу заборгованість, не сплатить платежі та штрафи, передбачених договором, у строк, що не перевищує тридцяти календарних днів, та попереджає про звернення стягнення на предмет іпотеки, у разі не виконання цієї вимоги. Якщо протягом встановленого строку вимога іпотекодержателя залишається без задоволення, останній вправі розпочати звернення стягнення на предмет іпотеки відповідно до умов цього договору.

Відповідно до п. 12 договору іпотеки за вибором іпотекодержателя застосовується один із наведених нижче способів звернення стягнення на предмет іпотеки та задоволення вимог іпотекодержателя: за рішенням суду; у безспірному порядку на підставі виконавчого напису нотаріуса; згідно з договором про задоволення вимог іпотекодержателя, укладеним шляхом здійснення застереження про задоволення вимог іпотекодержателя, яке викладене у п. 12.3.1 та п. 12.3.2 пп. 12.3 п. 12 договору іпотеки.

Зокрема, згідно з п. 12.3.1 пп. 12.3 п. 12 договору іпотеки задоволення вимог здійснюється шляхом: а) передачі іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобов'язання у порядку, встановленому ст. 37 Закону України «Про іпотеку». У випадку задоволення вимог іпотекодержателя шляхом використання процедури, передбаченої у пп. 12.3 п. 12 договору іпотеки, договір про задоволення вимог іпотекодержателя, укладений шляхом здійснення цього застереження, є підставою для реєстрації права власності іпотекодержателя на предмет іпотеки.

Рішенням Білопільського районного суду Сумської області від 25 травня 2010 року в справі №2-8/2010 за позовом ОСОБА_1 до ПАТ «Сведбанк» про визнання кредитного договору № 014/0907/98-629 недійсним та зустрічним позовом ПАТ «Сведбанк» до ОСОБА_1 про звернення стягнення на предмет іпотеки, у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 було відмовлено. Позовні вимоги ПАТ «Сведбанк» задоволені та стягнуто з ОСОБА_1 на користь ПАТ «Сведбанк» 26284,67 дол. США та 10474,85 грн, а також звернено стягнення на предмет іпотеки - житловий будинок, розташований за адресою: АДРЕСА_1, який належить ОСОБА_1 на підставі свідоцтва про право власності, виданого виконавчим комітетом Жовтневої селищної ради Білопільського району Сумської області 22 березня 2001 року та зареєстрованого Білопільською госпрозрахунковою виробничою дільницею КП «Сумське МБТІ» 22 березня 2001 року за № 20199608, згідно з іпотечним договором № 014/0907/98-629-Z від 14 вересня 2007 року, посвідченим державним нотаріусом Улянівської державної нотаріальної контори Білопільського району Сумської області, шляхом проведення публічних торгів у порядку виконавчого провадження (а.с. 41-46 справи № 573/143/14-ц ).

Рішенням Апеляційного суду Сумської області від 16 листопада 2010 року вищевказане рішення змінено. З резолютивної частини виключена вказівка про стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ «Сведбанк» 26284,67 дол. США та визначена вказана сума, як розмір заборгованості за кредитним договором (т. 1 а.с. 71-72).

Ухвалою Апеляційного суду Сумської області від 11 січня 2011 року роз'яснено рішення Апеляційного суду Сумської області від 16 листопада 2010 року і зазначено, що внаслідок зміни рішення Білопільського районного суду Сумської області від 25 травня 2010 року у даній справі в рахунок погашення заборгованості у розмірі 26284,67 доларів США звертається стягнення на предмет іпотеки, а саме на будинок, розташований за адресою: АДРЕСА_1, який належить ОСОБА_1 на підставі свідоцтва про права власності (т. 1 а.с. 100).

07 грудня 2010 року та 17 грудня 2010 року Білопільським районним судом були видані виконавчі листи за №2-8/10 про стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ «Сведбанк» 10474,85 грн та про звернення стягнення на предмет іпотеки - житловий будинок, розташований за адресою: АДРЕСА_1 (арк. 19-22 справи № 573/143/14-ц ).

ПАТ «Сведбанк» за даними Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань перебуває в стадії припинення.

Згідно з договором факторингу від 28 листопада 2012 року ПАТ «Сведбанк» відступило ТОВ «Факторингова компанія «Вектор Плюс» свої права вимоги за зобов'язаннями відповідача за кредитним договором № 014/0907/98-629 від 14 вересня 2007 року (т. 1 а.с. 82).

Ухвалою Білопільського районного суду Сумської області від 19 квітня 2013 року у справі № 573/760/13-ц сторону стягувача у виконавчому провадженні № 25099549, відкритому за виконавчим листом № 2-8/10 року, виданим Білопільським районним судом Сумської області 28 лютого 2011 року, про звернення стягнення на предмет іпотеки - належний ОСОБА_1 житловий будинок, розташований за адресою: АДРЕСА_1, було замінено з ПАТ «Сведбанк» на ТОВ «Факторингова компанія «Вектор Плюс» (т. 1 а.с. 98-99).

З листа відділу ДВС Білопільського РУЮ від 25 квітня 2013 року вбачається, що в ході примусового виконання виконавчого провадження № 25099549 житловий будинок загальною площею 235,8 кв.м, розташований за адресою: АДРЕСА_1, та земельна ділянка площею 0,2498 га, яка теж розташована за вказаною адресою, були передані на реалізацію до СФ ПП «СП Юстиція» (арк. 11 справи № 573/143/14-ц).

Предмет іпотеки виставлявся на прилюдні торги тричі - 11 січня 2013 року, 15 лютого 2013 року та 29 березня 2013 року, але жодного разу вони не відбулися у зв'язку з відсутністю покупців (арк. 12-14 справа № 573/143/14-ц).

25 квітня 2013 року відділ ДВС Білопільського РУЮ надіслав лист на адресу ТОВ «Факторингова компанія «Вектор плюс», яким повідомив про неможливість реалізувати майно на прилюдних торгах і запропонував вирішити питання про залишення за собою не реалізованого майна (арк. 11 справи № 573/143/14-ц).

14 червня 2013 року державним виконавцем Опанасенко Н.О. була винесена постанова про повернення виконавчого документу стягувачеві, про що повідомлено ТОВ «Факторингова компанія «Вектор плюс» та ОСОБА_1 (т. 1 а.с. 68- 69).

На підставі постанов про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження від 17 травня 2010 року, 25 лютого 2011 року, 11 березня 2011 року, 14 березня 2011 року та 18 липня 2011 року відділом державної виконавчої служби Білопільського районного управління юстиції Сумської області 28 грудня 2011 року здійснена реєстрація обтяження за реєстраційними номерами: 12021669, 12021681, 12022561, 12022814, 12022858, 12022867, 12022873; тип обтяження: арешт нерухомого майна; об'єкт обтяження: невизначене майно, все майно, що належить ОСОБА_1 (т. 1 а.с. 75-78).

16.03.2017 державним виконавцем ВДВС Білопільського районного управління юстиції ГТУ юстиції у Сумській області у зв'язку із реєстрацію права власності за товариством на предмет іпотеки - житловий будинок наклав арешт на це майно та закінчив виконавче провадження.

25 серпня 2016 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Щелковим Д. М. на підставі зазначеного іпотечного договору зареєстровано за ТОВ «ФК «Вектор плюс» право власності на житловий будинок та дві земельні ділянки (площею 0,0742 га з кадастровим номером НОМЕР_1 та площею 0,1756 га з кадастровим номером НОМЕР_2), розташовані за адресою: Сумська область, Білопільський район, смт Жовтневе (смт Миколаївка), вул. Фрунзе (вул. Центральна), 122, які належали ОСОБА_1, про що прийняті рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексні номери 31090243, 31091054 та 31091871 відповідно (т. 1 а.с. 75-78).

Згідно інформаційних довідок з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна щодо об'єктів нерухомого майна станом на 01.03.17р. за №№ 81506261, 81503569,8164928 на підставі іпотечного договору №014/0907/98-629-Z-1 від14.09.2007 на підставі рішень про державну реєстрацію прав та їх обмежень ( з відкриттям розділу), індексних номерів 31091871;31091054;31090243 від 25.08.16, приватним нотаріусом Щелковим Д.М., Київського міського нотаріального округу, м. Київ була проведена державна реєстрація права власності за ТОВ «Факторингова компанія «Вектор плюс» на земельну ділянку площею 0,1756 га за цільовим призначенням для ведення особистого селянського господарства, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1; на земельну ділянку площею 0,0742га за цільовим призначенням для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) та на житловий будинок загальною площею 235,80 кв.м, розташований за адресою: АДРЕСА_1.

Отже, для проведення державної реєстрації речового права власності на нерухоме майно за відповідачем ТОВ «Факторингова компанія «Вектор плюс», іншим відповідачем у справі приватним нотаріусом Щелковим Д.М., при виконанні обов'язків державного реєстратора по проведенню державної реєстрації прав власності на нерухоме майно за товариством, у відповідності до п. 5 ч. 1 ст.18 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень", в редакції на час вчинення такої дії, були прийняті рішення щодо проведення такої державної реєстрації у період дії Закону України "Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті".

Листом від 05.12.2016 товариство, як юридична особа, якій ПАТ "Сведбанк" переуступив права вимоги за даним іпотечним договором, повідомило позивача вже про прийняте рішення щодо анулювання кредитної заборгованості, яка обліковувалася за нею станом на 19.08.2016 в сумі 100877,87 грн і складається із заборгованості по пені, допустивши порушення умов п. 11 іпотечного договору, яким сторонами були врегульовані питання застосування процедури звернення стягнення на предмет іпотеки.

Відповідно до статей 33, 35-37 Закону України "Про іпотеку" підстави для звернення стягнення на предмет іпотеки є невиконання або неналежне виконання боржником основного зобов'язання., яке здійснюється на підставі рішення суду, виконавчого напису нотаріуса або згідно з договором про задоволення вимог іпотекодержателя. Якщо предметом іпотеки є два або більше об'єкти нерухомого майна, стягнення звертається в обсязі, необхідному для повного задоволення вимог іпотекодержателя.

У разі порушення основного зобов'язання та/або умов іпотечного договору іпотекодержатель надсилає іпотекодавцю та боржнику, якщо він є відмінним від іпотекодавця, письмову вимогу про усунення порушення. В цьому документі зазначається стислий зміст порушених зобов'язань, вимога про виконання порушеного зобов'язання у не менш ніж тридцятиденний строк та попередження про звернення стягнення на предмет іпотеки у разі невиконання цієї вимоги. Якщо протягом встановленого строку вимога іпотекодержателя залишається без задоволення, іпотекодержатель вправі прийняти рішення про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом позасудового врегулювання на підставі договору.

Положення частини першої цієї статті не є перешкодою для реалізації права іпотекодержателя звернутись у будь-який час за захистом своїх порушених прав до суду у встановленому законом порядку. Вимога, встановлена частиною першою цієї статті, не перешкоджає іпотекодержателю здійснювати свої права, визначені статтею 12 цього Закону, без попереднього повідомлення іпотекодавця, якщо викликана таким повідомленням затримка може спричинити знищення, пошкодження чи втрату предмета іпотеки.

Сторони іпотечного договору можуть вирішити питання про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом позасудового врегулювання на підставі договору. Позасудове врегулювання здійснюється згідно із застереженням про задоволення вимог іпотекодержателя, що міститься в іпотечному договорі, або згідно з окремим договором між іпотекодавцем і іпотекодержателем про задоволення вимог іпотекодержателя, що підлягає нотаріальному посвідченню, який може бути укладений одночасно з іпотечним договором або в будь-який час до набрання законної сили рішенням суду про звернення стягнення на предмет іпотеки.

Договір про задоволення вимог іпотекодержателя, яким також вважається відповідне застереження в іпотечному договорі, визначає можливий спосіб звернення стягнення на предмет іпотеки відповідно до цього Закону. Визначений договором спосіб задоволення вимог іпотекодержателя не перешкоджає іпотекодержателю застосувати інші встановлені цим Законом способи звернення стягнення на предмет іпотеки. Після завершення позасудового врегулювання будь-які наступні вимоги іпотекодержателя щодо виконання боржником основного зобов'язання є недійсними.

Іпотекодержатель може задовольнити забезпечену іпотекою вимогу шляхом набуття права власності на предмет іпотеки. Правовою підставою для реєстрації права власності іпотекодержателя на нерухоме майно, яке є предметом іпотеки, є договір про задоволення вимог іпотекодержателя або відповідне застереження в іпотечному договорі, яке прирівнюється до такого договору за своїми правовими наслідками та передбачає передачу іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобов'язання.

Рішення про реєстрацію права власності іпотекодержателя на нерухоме майно, що є предметом іпотеки, може бути оскаржено іпотекодавцем у суді.

Іпотекодержатель набуває предмет іпотеки у власність за вартістю, визначеною на момент такого набуття на підставі оцінки предмета іпотеки суб'єктом оціночної діяльності.

До особи, яка на підставі договору про задоволення вимог іпотекодержателя або застереження про задоволення вимог іпотекодержателя, включеного до іпотечного договору, набула право власності на предмет іпотеки (об'єкт нерухомого майна, об'єкт незавершеного будівництва та майнові права на них), розміщений на земельній ділянці, яка перебуває в оренді іпотекодавця, переходить право оренди на таку земельну ділянку, а зазначений договір про задоволення вимог іпотекодержателя або застереження про задоволення вимог іпотекодержателя, включене до іпотечного договору, є документом, що посвідчує перехід права оренди земельної ділянки до нового власника предмета іпотеки і заміну особи орендаря у договорі оренди землі та підлягає державній реєстрації у встановленому законодавством порядку.

За приписами статті 1 Закону України "Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті", який набрав чинності з 07.06.2014р., і діяв станом на час прийняття нотаріусом рішення про проведення державної реєстрації речового права власності за ТОВ «Факторингова компанія «Вектор плюс» на предмети іпотеки та вчинення такої дії, протягом дії цього Закону: не може бути примусово стягнуте (відчужене без згоди власника) нерухоме житлове майно, яке вважається предметом застави згідно із статтею 4 Закону України "Про заставу" та/або предметом іпотеки згідно із статтею 5 Закону України "Про іпотеку", якщо таке майно виступає як забезпечення зобов'язань громадянина України (позичальника або майнового поручителя) за споживчими кредитами, якщо таке нерухоме житлове майно використовується як місце постійного проживання позичальника / майнового поручителя, за умови, що у позичальника або майнового поручителя у власності не знаходиться інше нерухоме житлове майно; загальна площа не перевищує 250 кв. метрів для житлового будинку; тощо

Як передбачено статями 2, 10, 18 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень", в редакції станом на 25.08.16р., державна реєстрація прав - офіційне визнання і підтвердження державою фактів набуття, зміни або припинення речових прав на нерухоме майно, обтяжень таких прав шляхом внесення відповідних записів до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно; нотаріус є державним реєстратором, який проводить державну реєстрацію у порядку викладеному в ст. 18 цього Закону.

Аналіз наведених норм матеріального закону дає підстави для висновку, що іпотекодержатель має право за умови відповідного застереження у іпотечному договорі щодо право переходу права власності на предмет іпотеки, в позасудовому порядку без згоди власника майна - іпотекодавця прийняти рішення і звернути стягнення на предмет іпотеки для задоволення вимог по кредитній заборгованості з дотриманням процедури визначеною договором або законом і такий спосіб звернення стягнення на предмет іпотеки є елементом примусового стягнення.

Оскільки, товариством не була попередньо направлена позичальнику - іпотекодавцю ОСОБА_1 письмова вимога про усунення порушення із зазначається стислого змісту порушених зобов'язань, вимога про виконання порушеного зобов'язання у строк, що не перевищує тридцяти календарних днів та попередження про звернення стягнення на предмет іпотеки у разі невиконання цієї вимоги, а саме повідомлення від 05.12.2016 про прийняття 19.08.16 товариством рішення щодо анулювання її кредитної заборгованості, яке було направлено вже після проведення державної реєстрації прав власності за товариством на об'єкти іпотеки, не давало нотаріусу підстав для вчинення дій державного реєстратора на підставі застереження згідно п.12.3.1 іпотечного договору, через недотримання товариством п. 11 цього договору.

Відповідно до ст.629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонам.

Доводи апеляційної скарги з приводу проведення державної реєстрації права власності за товариством до 2013 року, не підтверджуються матеріалами справи, оскільки згідно інформаційної довідки така реєстрація була проведена нотаріусом тільки у серпні 2016 року, вже під час дії мораторії на примусове стягнення на житловий будинок загальною площею до 250 кв.м., який є місцем постійного проживання позичальника. А доводи з приводу дотримання товариством умов направлення іпотекодавцю письмової вимоги до прийняття рішення про звернення стягнення не предмет іпотеки, також не було доведено в суді, бо представлене товариством повідомлення про анулювання боргу не можна визнати такою вимогою з вище наведених підстав.

Апеляційний суд також відмічає, що діючим Порядком вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерством юстиції України від 22.02.2012 N 296/5, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 22 лютого 2012 р. за N 282/20595, у розділі 11 главі 16 врегульовані питання вчинення нотаріальний дій під час вчинення нотаріусом виконавчих написів у разі стягнення грошових сум або витребування майна за виконавчим написом. Для одержання виконавчого напису за іпотечними договорами, що передбачають право звернення стягнення на предмет іпотеки у разі прострочення платежів за основним зобов'язанням до закінчення строку виконання основного зобов'язання згідно переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172 подаються: оригінал нотаріально посвідченого іпотечного договору; оригінал чи належним чином засвідчена копія договору, що встановлює основне зобов'язання; засвідчена стягувачем копія письмової вимоги про усунення порушення виконання зобов'язання, що була надіслана боржнику та майновому поручителю (в разі його наявності), з відміткою стягувача про непогашення заборгованості; оригінали розрахункового документа про надання послуг поштового зв'язку та опису вкладення, що підтверджують надіслання боржнику письмової вимоги про усунення порушення виконання зобов'язання; довідка фінансової установи про ненадходження платежу.

Отже, висновок місцевого суду про незаконність рішення нотаріуса про державну реєстрацію прав через не вчинення ним нотаріальних дій під час проведення такої реєстрації, апеляційний суд визнає помилковим, оскільки при проведені державної реєстрації прав нотаріус діє як державний реєстратор відповідно до ст. 10 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень", але ці висновки не дають підстав для скасування або зміни оскарженого рішення, оскільки не впливають на загальні обґрунтування рішення про задоволення цієї частині позову.

Місцевий суд, скасовуючи рішення нотаріуса про проведення державної реєстрації прав на предмети іпотеки за товариством, правильно застосовував норму п. 61 постанови Кабінету міністрів України від 25 грудня 2015 р. N 1127 Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, де перелічені документи необхідні для державної реєстрації права власності на підставі договору іпотеки, що містить застереження про задоволення вимог іпотекодержателя шляхом набуття права власності на предмет іпотеки, а саме: копія письмової вимоги про усунення порушень, надісланої іпотекодержателем іпотекодавцеві та боржникові, якщо він є відмінним від іпотекодавця; документ, що підтверджує наявність факту завершення 30-денного строку з моменту отримання іпотекодавцем та боржником, якщо він є відмінним від іпотекодавця, письмової вимоги іпотекодержателя у разі, коли більш тривалий строк не зазначений у відповідній письмовій вимозі; заставна (якщо іпотечним договором передбачено її видачу).

У зв'язку із ненаданням суду письмової вимоги товариства про усунення порушень, надісланої іпотекодавцеві та доказів в підтвердження її направлення позивачу, суд обґрунтовано прийшов до висновку про недотримання нотаріусом наведених норм законодавства при прийнятті рішення про проведення державної реєстрації прав іпотекодавця на предмети іпотеки.

Наявність зареєстрованої заборони відчуження майна, накладеної нотаріусом під час посвідчення договору іпотеки, на підставі якого набувається право власності на предмет іпотеки іпотекодержателем, а також зареєстрованих після державної реєстрації іпотеки інших речових прав, у тому числі іпотеки, на передане в іпотеку майно, не є підставою для відмови у державній реєстрації права власності за іпотекодержателем.

Але апеляційний суд визнає необґрунтованими доводи апеляційної скарги щодо відсутності перешкод в реєстрації права власності за товариством за наявності зареєстрованого обтяження на іпотечне майно, накладені державним виконавцем під час проведення виконавчих дій і діючої на час вчинення нотаріусом державної реєстрації прав на ці об'єкти.

Так, на час прийняття нотаріусом рішення про проведення державної реєстрації прав на предмети іпотеки за товариством 25.08.2016 року вже було зареєстроване обтяження на все майно ОСОБА_1, на підставі постанови державного виконавця ВДВС Білопільського РУЮ від 28.12.2011, а відповідно до п. 5 ч. 1 ст. 24 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" підставою для відмови у державній реєстрації прав та їх обтяжень є наявні суперечності між заявленими та вже зареєстрованими речовими правами на нерухоме майно та їх обтяженнями.

Крім того, звернення стягнення на предмет іпотеки у позасудовому порядку у спосіб реєстрації права власності іпотекодержателя на нерухоме майно, яке є предметом іпотеки на підставі застереження в іпотечному договорі має наслідком відчуження предмету іпотеки на користь іпотекодержателя без згоди власника, а тому є елементом примусового звернення стягнення на таке майна. Тому у разі вирішення питання примусового звернення стягнення на житловий будинок, як предмет іпотеки, що виступає як забезпечення зобов'язань позивача за споживчим кредитом, наданими йому кредитними установами та за наявності умов, викладених у п.2 ст.1 Закону України " Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті", на таке майно примусового стягнення (відчужене без згоди власника) протягом дії цього Закону не може бути.

Щодо оскарження висновків суду про відсутність оцінки іпотечного майна суб'єктом оціночної діяльності то слід відзначити, що, дійсно, за ч. 3 ст. 37 Закону України "Про іпотеку», в редакції на час виникнення спірних правовідносин, було передбачено, що іпотекодержатель набуває предмет іпотеки у власність за вартістю, визначеною на момент такого набуття на підставі оцінки предмета іпотеки суб'єктом оціночної діяльності.

У пунктах 9.5 та 12.3.1 іпотечного договору передбачено, що витрати, пов'язані із зверненням стягнення на предмет іпотеки, в т.ч. вартість послуг незалежного експерта - суб'єкта оціночної діяльності несе іпотекодержатель, які йому відшкодовує іпотекодавець в повному обсязі. У випадку задоволення вимог іпотекодержателя шляхом використання процедури, передбаченої в п.12.3.1, застереження є підставою для реєстрації права власності, що буде визначена після прийняття іпотекодержателем рішення про обрання передбаченого цим пунктом договору способу звернення стягнення на предмет іпотеки, на підставі висновку незалежного експерта - суб'єкта оціночної діяльності, правоздатність якого підтверджена сертифікатом суб'єкта оціночної діяльності.

Отже, сторонами узгоджена процедура переходу права власності на іпотечне майно іпотекодержателя у випадку обрання ним зазначеного способу задоволення вимог в рахунок виконання іпотекодавцем - боржником своїх зобов'язань, які за ст. 629 ЦК України є обов'язковим для виконання сторонам.

Виходячи з викладеного, висновки суду стосовно неправомірності дій нотаріуса при прийнятті рішення по проведенню державної реєстрації прав товариства на предмети іпотеки за відсутністю їх оціночної вартості, визначеної суб'єктом оціночної діяльності є правильними, бо матеріали справи взагалі не містять даних про проведення будь-якої оцінки іпотечного майна після прийняття рішення товариством про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом переведення за собою права власності, а тому доводи апеляційної скарги проте, що порівняльний метод оцінки майна не передбачає необхідності виходу оцінщика на об'єкт оцінки, не заслуговує уваги.

Незважаючи на відбуття реєстрації права власності на іпотечне майно за товариством, питання достатності вартості цього майна для "анулювання кредитної заборгованості" позивача залишилось не з'ясованим, притому, що ч. 5 ст.37 Закону України "Про іпотеку" передбачає у разі набуття права власності на предмет іпотеки іпотекодержатель зобов'язаний відшкодувати іпотекодавцю перевищення 90 відсотків вартості предмета іпотеки над розміром забезпечених іпотекою вимог іпотекодержателя.

Інші наведені в апеляційній скарзі доводи заявника були предметом дослідження апеляційного суду та додаткового правового аналізу не потребують, оскільки при їх дослідженні та встановленні судом були дотримані норми матеріального та процесуального права.

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов'язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов'язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов'язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі «Серявін та інші проти України» від 10 лютого 2010 року).

За таких обставин суд першої інстанції правильно прийшов до висновку про наявність підстав для задоволення вказаних вимог.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

За таких обставин, колегія суддів визнає, що суд першої інстанції всебічно і повно з'ясував, обставини, що мають значення для справи і доводи апеляційної скарги не дають підстав для висновку про порушення судом норм матеріального чи процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи в оскарженій частині.

Судове рішення в частині відмови у задоволені вимог позивача ОСОБА_1 не було предметом перевірки апеляційного суду, у зв'язку з не оскарженням рішення в цій частині.

Також, відповідно до ст. 141 ЦПК України, з ТОВ «Факторингова компанія «Вектор плюс» на користь ОСОБА_1 підлягає стягненню 320 грн у відшкодування фактично понесених судових витрат за подання касаційної скарги.

Керуючись ст.ст. 367, 374, 375, 381-382, 389 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Факторингова компанія «Вектор плюс» залишити без задоволення

Рішення Білопільського районного суду Сумської області від 25 липня 2017 року в оскарженій частині залишити без змін.

Стягнути з Товариства обмеженою відповідальністю «Факторингова компанія «Вектор плюс» на користь ОСОБА_1 320,00 грн у відшкодування фактично понесених судових витрат за подання касаційної скарги.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і на неї може бути подана касаційна скарга безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 14 березня 2019 року.

Головуючий - С.С. Ткачук

Судді: Т.А. Левченко

С.Г. Хвостик