ХЕРСОНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13 березня 2019 року м. Херсон

справа № 766/20077/18

провадження № 22-ц/819/367/19

Херсонський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого (суддя-доповідач)Кузнєцової О.А.,
суддів:Бездрабко В.О.,
Приходько Л.А.,
секретарКутузова А.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Херсоні апеляційну скаргу ОСОБА_5 та ОСОБА_6 на ухвалу Херсонського міського суду Херсонської області у складі судді Єпішина Ю.М. від 04 грудня 2018 року в справі за заявою ОСОБА_7, який діє від імені та в інтересах ОСОБА_8, про забезпечення позову у справі за позовом ОСОБА_8 до ОСОБА_5, ОСОБА_6 про стягнення коштів за розпискою,

В С Т А Н О В И В:

У жовтні 2018 року Кадір Єнер, від імені і в інтересах якого діє ОСОБА_7, звернувся до суду із вищезазначеним позовом. Одночасно позивач подав до суду заяву, в якій просив вжити заходи щодо забезпечення позову шляхом накладення арешту на трикімнатну квартиру, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1, що належить ОСОБА_5 на праві власності.

Ухвалою Херсонського міського суду Херсонської області від 04 грудня 2018 року заяву ОСОБА_8, від імені і в інтересах якого діє ОСОБА_7, задоволено. Забезпечено позов шляхом накладення арешту на квартиру, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2, що належить ОСОБА_5 на праві власності. Застосовано зустрічне забезпечення та зобов'язано Кадіра Єнера внести на депозитний рахунок суду грошові кошти у розмірі 37 949,00 грн..

В апеляційній скарзі ОСОБА_5 та ОСОБА_6, посилаючись на незаконність даної ухвали та вважаючи її такою, що постановлена з порушенням норм діючого законодавства, просять ухвалу суду скасувати та постановити нове судове рішення, яким відмовити Кадір Єнер в задоволенні заяви про забезпечення позову.

У відзиві на апеляційну скаргу Кадір Єнер, від імені і в інтересах якого діє ОСОБА_7, посилаючись на безпідставність доводів апеляційної скарги та законність ухвали, просить апеляційну скаргу відхилити, а ухвалу суду залишити без змін.

Заслухавши доповідача, перевіривши законність та обґрунтованість ухвали суду в межах, визначених ст.367 ЦПК України, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Задовольняючи заяву про забезпечення позову, суд першої інстанції виходив з наявності підстав для її задоволення до закінчення розгляду справи, оскільки невжиття заходів забезпечення позову може зробити неможливим виконання рішення суду у випадку його ухвалення на користь позивача, а відтак й порушить права позивача на судовий захист.

Колегія суддів погоджується з даним висновком суду і вважає його таким, що відповідає вимогам ст.ст.149,150 ЦПК України.

Відповідно до ч.1,2 ст.149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред'явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів забезпечення позову може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Згідно п.1 ч.1 ст.150 ЦПК України, позов забезпечується, зокрема, накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб.

Частиною 3 цієї ж статті визначено, що заходи забезпечення позову, крім арешту морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги, мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Співмірність передбачає співвідношення судом негативних наслідків від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, вартості майна, на яке він заявляє клопотання накласти арешт, чи майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії.

Як роз'яснив Пленум Верховного Суду України в п. 4 постанови «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» №9 від 22 грудня 2006 року, розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з'ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Забезпечення позову спрямоване насамперед проти несумлінних дій відповідача, який за час розгляду справи може приховати майно, продати, знищити чи знецінити його тощо.

З надісланих до суду апеляційної інстанції виділених матеріалів вбачається, що позивач звернувся до суду з позовом до ОСОБА_5, ОСОБА_6 про стягнення грошових коштів у розмірі 13 500,00 доларів США, які останні отримали від ОСОБА_8, про що було складено відповідну розписку (а.с.3-9). Зі змісту позовної заяви вбачається, що між сторонами по даній справі дійсно виник спір майнового характеру.

З метою забезпечення позову ОСОБА_7, який діє від імені та в інтересах ОСОБА_8 , просив накласти арешт на належну ОСОБА_5 квартиру, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2. В обґрунтування своєї заяви ОСОБА_7 зазначав, що незастосування заходів забезпечення позову може унеможливити виконання рішення суду, оскільки відповідачі у добровільному порядку відмовляються повернути кошти і у позивача є істотні підстави вважати, що в разі задоволення позову та ухвалення рішення, таке рішення не можливо буде виконати у зв'язку з відсутністю у відповідачів коштів, а своє нерухоме майно вони можуть відчужити ще до ухвалення рішення з метою уникнення примусової реалізації майна (а.с.18-20).

Із наявної в матеріалах справи Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна вбачається, що ОСОБА_5 належить на праві власності квартира, розташована за адресою: АДРЕСА_3 (а.с.21).

Враховуючи, що предметом спору в даній справі є стягнення грошових коштів за договором позики (за розпискою), які відповідачі в добровільному порядку позивачу не повертають, і єдиною підставою для забезпечення позову відповідно до ч.2 ст. 149 ЦПК України є наявність обставин, що можуть істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або забезпечити ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав та інтересів позивача, за захистом яких він звернувся до суду, та зважаючи, що відповідно до ч. 1 ст. 150 ЦПК України вид забезпечення позову є співмірним із заявленими позивачем вимогами, а також з огляду на те, що невжиття заходів по забезпеченню позову може зробити неможливим або утруднити виконання рішення суду в разі задоволення позовних вимог позивача, заходи забезпечення позову мають тимчасовий характер і діють до виконання рішення суду, яким закінчується розгляд справи по суті, та враховуючи негативний вплив, наслідки і ризик можливого відчуження належного відповідачу нерухомого майна на відновлення порушеного права позивача, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про наявність підстав для задоволення заяви ОСОБА_7, який діє від імені та в інтересах ОСОБА_8 , про забезпечення позову шляхом накладення арешту на належне ОСОБА_5 нерухоме майно.

Застосований судом вид забезпечення позову захищає права позивача на випадок можливого ухвалення рішення на його користь.

Посилання апелянтів на незаконність ухвали суду, а також на те, що судом першої інстанції та заявником не зазначено жодних обставин, які б підтверджували, що невжиття заходу забезпечення позову шляхом накладання арешту на нерухоме майно може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду, колегією суддів до уваги не приймається, оскільки застосований судом вид забезпечення позову не порушує права відповідачів, а також інтереси малолітніх дітей, які зареєстровані в квартирі відповідача, щодо ймовірного права володіння чи користування нерухомим майном, а може обмежувати лише право розпорядження цим майном на певний період.

При цьому варто врахувати, що підтвердити за допомогою реально існуючих доказів подію, яка ймовірно настане або може настати в майбутньому, фактично неможливо, а тому наявність чи відсутність підстав для забезпечення позову оцінюється судом в залежності від кожного конкретного випадку, з урахуванням фактичних обставин справи і змісту позовних вимог. Заявником наведені як причини, у зв'язку з якими потрібно забезпечити позов, так і обґрунтовано необхідність їх вжиття, враховано співмірність заходу забезпечення позову заявленим вимогам, з огляду на що висновок суду про задоволення заяви про забезпечення позову шляхом накладення арешту відповідає вимогам закону.

Заперечуючи наявність підстав для забезпечення позову апелянти посилалися також на необґрунтованість заявлених позивачем позовних вимог щодо стягнення грошових коштів за розпискою, заперечуючи при цьому про саме існування такої розписки, а також зазначаючи, що спір відносно квартири, на яку накладено арешт, у даній справі відсутній, що виключає можливість забезпечення позову саме таким шляхом. Проте, такі доводи апелянтів не підлягають оцінці при вирішенні питання про забезпечення позову. Розглядаючи питання про забезпечення позову, суд має лише переконатися у тому, що між сторонами дійсно виник спір і забезпечити виконання ймовірного судового рішення, а з'ясування обставин справи та оцінка доказів на зазначеній стадії судового розгляду нормами цивільного процесуального законодавства не передбачено. Накладення арешту на належне відповідачу нерухоме майно, відповідає вимогам п.1 ч.1 ст.150 ЦПК України.

На підставі наведеного, колегія суддів приходить до висновку, що ухвала суду відповідає вимогам ЦПК України і підстави для її скасування або зміни відсутні, тому апеляційну скаргу слід відхилити, а ухвалу суду - залишити без змін.

Керуючись ст.ст. 367, 368, 374, 375, 381-384, 390 ЦПК України суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_5 та ОСОБА_6 залишити без задоволення, а ухвалу Херсонського міського суду Херсонської області від 04 грудня 2018 року - без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення до Верховного Суду шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Дата складання повного тексту судового рішення - 14 березня 2019 року.

Головуючий О.А.Кузнєцова

Судді: В.О.Бездрабко

Л.А.Приходько