ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/5749/19 Справа № 204/9549/18 Суддя у 1-й інстанції - Книш А.В. Суддя у 2-й інстанції - Куценко Т. Р.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 червня 2019 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Дніпровського апеляційного суду в складі:

головуючого - судді Куценко Т.Р.

суддів - Демченко Е.Л., Макарова М.О.,

за участю секретаря - Синенка Є.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Дніпро цивільну справу за апеляційною скаргою

ОСОБА_1 ,

на ухвалу Красногвардійського районного суду м.Дніпропетровська від 18 лютого 2019 року за заявою ОСОБА_1 про вжиття заходів забезпечення позову у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 , третя особа приватний нотаріус Дніпровського міського нотаріального округу Зєнікова Марина Сергіївна про визнання договорів недійсними, скасування записів у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, -

в с т а н о в и л а:

У грудні 2018 року ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до ФОП ОСОБА_2 , , третя особа приватний нотаріус Дніпровського міського нотаріального округу Зєнікова Марина Сергіївна про визнання договорів недійсними, скасування записів у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно /а.с. 2-7/.

Разом з позовною заявою, позивачем подано заяву про забезпечення позову, шляхом накладення арешту на предмет іпотеки - квартиру АДРЕСА_1 та накладення заборони відповідачу вчиняти будь-які дії щодо передачі у користування або у власність квартири АДРЕСА_1 , видавати ордери на вселення, укладати договори найму щодо зазначеної квартири /а.с. 31-33/.

Заяву обґрунтовувала тим, що вона отримала письмову вимогу від відповідача про усунення порушення зобов`язань за договором позики, в якій йдеться про те, що вона винна відповідачу грошові кошти у розмірі 1 262 345,60 грн. також позивач попереджена, що у разі неповернення даної суми відповідач буде задовольняти свої вимоги шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки, тобто квартири АДРЕСА_1 . та/або в інший спосіб визначений Законом України «Про іпотеку». На даний час зазначена квартира є її єдиним житлом, в якому вона наразі проживає. Крім того, 22 січня 2019 року приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Павловською Г.О. здійснено державну реєстрацію права власності за відповідачем на вказану квартиру, а отже існує реальна загроза, що невжиття термінових заходів забезпечення позову може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду.

Ухвалою Красногвардійського районного суду м.Дніпропетровська від 18 лютого 2019 року у задоволенні заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову шляхом накладення арешту на спірне майно було відмовлено /а.с. 47/.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 ставить питання про скасування ухвали Красногвардійського районного суду м.Дніпропетровська від 18 лютого 2019 року про залишення без задоволення її заяви про забезпечення позову із постановленням нової - про вжиття заходів забезпечення позову, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм процесуального права.

В обґрунтування апеляційної скарги вона посилається на те, що 22 січня 2019 року приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Павловською Ганною Олегівною здійснено державну реєстрацію права власності за ОСОБА_2 на квартиру АДРЕСА_1 . На думку позивача необхідність забезпечити позов накладенням арешту на спірне майно обумовлена тим, що в процесі розгляду справи відповідач може розпорядитись на власний розсуд спірним майном.

Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість оскаржуваної ухвали суду в межах доводів апеляційної скарги та заявлених вимог, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступних підстав.

Постановляючи оскаржувану ухвалу, суд першої інстанції виходив із того, що відповідач є власником спірного майна, згідно Реєстру прав власності на нерухоме майно, а тому такий захід забезпечення позову, який просить застосувати позивач, є неспівмірним із заявленими вимогами.

Однак, з таким висновком суду погодитись не можна, з огляду на наступні обставини.

Відповідно до ст. 149 ЦПК України забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття заходів забезпечення позову може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся.

У відповідності до п.п.1-4 ч.1 ст.150 ЦПК України, позов забезпечується накладенням арешту на майно або грошові кошти, що належать відповідачеві і знаходяться у нього або в інших осіб, забороною вчиняти певні дії, встановленням обов`язку вчинити певні дії, забороною іншим особам вчиняти дії щодо предмета спору або здійснювати платежі, або передавати майно відповідачеві чи виконувати щодо нього інші зобов`язання.

Таким чином, підставою забезпечення позову є обґрунтоване припущення заявника, що невжиття заходів забезпечення позову може утруднити чи унеможливить подальше виконання рішення суду. А одним із видів забезпечення позову може бути заборона вчинення певних дій, як відповідачу, так і іншим особам.

Відповідно до роз`яснень п. 3 та п. 4 постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 22.12.2006 року «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» роз`яснено, що згідно з п. 1 ч. 1 ст. 152 ЦПК позов майнового характеру дозволяється забезпечувати шляхом накладення арешту на майно або грошові кошти, що належать відповідачеві і знаходяться у нього або в інших осіб. Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів.

Суд першої інстанції при вирішенні питання про забезпечення позову не врахував вищевказаних вимог діючого процесуального законодавства та роз`яснень Пленуму Верховного Суду України.

Як вбачається з матеріалів справи, предметом позовних вимог є наступні вимоги:

- визнання недійсним договору позики від 03 листопада 2017 року, укладений між сторонами;

- визнання недійсним договору іпотеки від 03 листопада 2017 року, укладений між сторонами;

- скасування запису про іпотеку №23177193 від 03 листопада 2017 року у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно щодо квартири АДРЕСА_1 , вчинений приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Зєніковою М.С.;

- скасування запису про обтяження №23177642 від 03 листопада 2017 року у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно щодо квартири АДРЕСА_1 , вчинений приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Зєніковою М.С.;

- визнання протиправною та скасування проведеної 22 січня 2019 року приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Павловською Г.О. державної реєстрації права власності за ОСОБА_2 на квартиру АДРЕСА_1 ;

- скасування запису про право власності №29975411 від 22 січня 2019 року у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно щодо квартири АДРЕСА_1 , вчинений приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Павловською Г.О.

Заявник зазначив, що договір позики є недійсним, як такий, що вчинений під впливом обману, а договір іпотеки, як такий, що вчинений під впливом тяжкої обставини і на вкрай невигідних умовах.

19 грудня 2018 року ОСОБА_1 отримала письмову вимогу від відповідача про усунення порушення зобов`язань за договором позики, в якій йдеться про те, що вона винна відповідачу грошові кошти у розмірі 1262345,60 грн., також позивач попереджена, що у разі неповернення даної суми відповідач буде задовольняти свої вимоги шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки, тобто квартири АДРЕСА_1 . та/або в інший спосіб визначений Законом України «Про іпотеку».

На даний час зазначена квартира є її єдиним житлом, в якому вона наразі проживає.

Крім того, 22 січня 2019 року приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Павловською Г.О. здійснено державну реєстрацію права власності за відповідачем на вказану квартиру.

Таким чином між сторонами існує реальний спір, даний спір носить матеріальний характер, отже, існує загроза відчуження нерухомого майна, яке є предметом спору, що може утруднити виконання рішення суду у разі задоволення позовних вимог.

З підстав викладеного, колегія суддів вважає доводи ОСОБА_1 такими, що заслуговують на увагу, у зв`язку з чим маються всі підстави для забезпечення позову, шляхом накладення арешту на .

Згідно ч.ч. 1,5,6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

З огляду на викладене, колегія суддів зазначає, що заявник апеляційної скарги надав суду достатні, належні і допустимі докази існування обставин, на які він посилається як на підставу своїх заперечень проти оскаржуваної ухвали суду та доводів апеляційної скарги.

Згідно ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених в суді першої інстанції.

За змістом ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватись на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотримання норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданням цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються, як на підставу своїх вимог або заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Таким чином, доводи апеляційної скарги частково заслуговують на увагу, ухвала суду постановлена з порушенням норм процесуального права, і підлягає скасуванню з ухваленням нового судового рішення про часткове задоволення заяви про забезпечення позову, відповідно до вимог статті 376 ЦПК України.

У зв`язку з цим, апеляційну скаргу слід задовольнити частково, оскаржувану ухвалу суду скасувати і прийняти постанову, якою заяву ОСОБА_1 задовольнити частково.

Керуючись ст.ст. 367, 374, 376, 381-383 ЦПК України, колегія суддів, -

п о с т а н о в и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - задовольнити частково.

Ухвалу Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 18 лютого 2019 року - скасувати.

Заяву ОСОБА_1 - задовольнити частково.

Накласти арешт на квартиру АДРЕСА_1 .

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття. Постанова суду може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня її проголошення.

Головуючий: Т.Р. Куценко

Судді: Е.Л.Демченко

М.О.Макаров