ЧЕРНІГІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

іменем України

12 березня 2019 року м. Чернігів

Унікальний номер справи № 748/2046/18

Головуючий у першій інстанції - Кухта В. О.

Апеляційне провадження № 22-ц/4823/293/19

Чернігівський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого: Бечка Є.М.,

суддів: Євстафіїва О.К., Лакізи Г.П.,

секретар: Кривопиша Я.О.,

за участю: представника позивача ОСОБА_2,

представника відповідача ОСОБА_3,

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін апеляційні скарги ОСОБА_4 та ОСОБА_5 на рішення Чернігівського районного суду Чернігівської області від 28 листопада 2018 року, ухвалене в складі судді Кухти В.О. у справі за позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_4 про визнання майна спільною сумісною власністю та поділ майна подружжя та зустрічним позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_5 про поділ майна подружжя,

дата складання повного тексту: 10 грудня 2018 року, м.Чернігів,

В С Т А Н О В И В :

В липні 2018 року ОСОБА_5 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_4 про розірвання шлюбу та поділ майна подружжя. Позивач просила визнати житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, який розташований за адресою: АДРЕСА_1, та земельну ділянку за цією ж адресою площею 0,15 га, кадастровий номер НОМЕР_2, цільове призначення - для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) спільною сумісною власністю подружжя та в порядку поділу спільного сумісного майна подружжя визнати за нею право власності на 1/2 частину цього будинку та земельної ділянки.

Позовна заява мотивована тим, що ОСОБА_5 та ОСОБА_4 перебувають в шлюбі з 10 лютого 1979 року. В період шлюбу ними було придбано спірний житловий будинок, позивач в період шлюбу працювала на різних посадах, займалась особистим селянським господарством, отримувала та отримує пенсію як інвалід ІІ групи з дитинства, що свідчить про те, що вона мала достатні доходи, які отримувала і вкладала в інтересах сім'ї, в зв'язку з чим спірний житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами було придбано спільними зусиллями подружжя.

У вересні 2018 року ОСОБА_4 звернувся з зустрічним позовом до ОСОБА_5, в якому просить поділити майно подружжя, виділивши ОСОБА_5 два ліжка дерев'яні з матрацами, вартістю по 400 грн., загальною вартістю 800 грн.; шафу тридверну, вартістю 600 грн.; тумбу туалетну, вартістю 350 грн.; дві тумбочки з ніжками, вартістю по 200 грн. кожна, загальною вартістю 500 грн.; палас 2,5*4 м, вартістю 800 грн.; стіл кухонний, вартістю 400 грн.; софу, вартістю 2000 грн.; шафу, вартістю 400 грн., покриття на підлогу 1,5 * 2,45 м, вартістю 400 грн.; тумбу туалетну, вартістю 350 грн.; пуф, вартістю 120 грн.; журнальний столик, вартістю 250 грн., покривала на крісла напівшерстяні - 2 шт., вартістю 100 грн., загальною вартістю 200 грн.; гарнітур вітальний (шафа для одягу, книжкова шафа, шафа без дзеркал, шафа із дзеркалом) вартістю 800 грн.; покриття килимове на крісло 0,55*1,36 м - 2 шт., вартістю 425 грн. кожне, загальною вартістю 850 грн.; покриття на підлогу 3 * 4,5 м, вартістю 400 грн., стілець зі спинкою 4 шт., вартістю 120 грн. кожен, загальною вартістю 480 грн.; килим 2 * 3 м, вартістю 850 грн.; телевізор, вартістю 1000 грн.; холодильник Zanussi, вартістю 6300 грн.; холодильник «Донбас», вартістю 1600 грн.; морозильна камера, вартістю 5100 грн.; стільці кухонні - 5 шт., вартістю 100 грн., загальною вартістю 500 грн.; велосипед жіночий вартістю 1500 грн.; бензопила «Штіль» вартістю 500 грн.; мотоцикл КМЗ Днепр 11, д.н.з. НОМЕР_1, вартістю 3500 грн.; автомобіль «Запорожець» вартістю 10 000 грн.; пральну машину «Рига» вартістю 1000 грн.; зварювальний апарат вартістю 2000 грн.; корову вартістю 15 000 грн. Всього на суму - 59175 грн. На свою користь просив виділити письмовий стіл вартістю 300 грн.; шафу книжкову вартістю 700 грн.; ліжко дерев'яне вартістю 400 грн.; матрац «Дормео» вартістю 1500 грн.; софа вартістю 2000 грн.; ліжко дерев'яне із залізною сіткою вартістю 400 грн.; покриття на підлогу 1,55 * 2,40 м - 2 шт. вартістю 100 грн., загальною вартістю 200 грн.; тумба під телевізор вартістю 500 грн.; письмовий стіл вартістю 300 грн.; вішалка залізна вартістю 150 грн.; вішалка настінна вартістю 70 грн.; велосипед чоловічий вартістю 1600 грн.; стіл складний вартістю 500 грн.; стіл-тумба вартістю 600 грн.; журнальний столик вартістю 300 грн.; крісло м'яке 2 шт., вартістю 500 грн. кожне, загальною вартістю 1000 грн.; гарнітур кухонний 2 шт. вартістю 500 грн. загальною вартістю 1000 грн.; шафа кухонна навісна 2 шт., вартістю 200 грн. кожна, загальною вартістю 400 грн.; стільці кухонні 3 шт. вартістю 100 грн. кожен, загальною вартістю 300 грн.; стіл кухонний вартістю 500 грн.; пенал кухонний - 2 шт. вартістю 150 грн. кожен, загальною вартістю 300 грн. Всього на суму 13020 грн. Стягнути з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_4 для врівноваження часток 23077 грн. 50 коп.

Позовні вимоги ОСОБА_4 мотивовані тим, що в період шлюбу сторін по справі вони нажили майно, яке підлягає розподілу між ними на підставі статей 60, 61, 70 СК України. Зазначає, що факт наявності даного майна та його вартість підтверджується самою ОСОБА_5, яка в листопаді 2017 року уже подавала до суду позовну заяву про поділ майна подружжя, в якій зазначила майже все їх майно (крім транспортних засобів, деякої побутової техніки та інструментів), справа №748/2940/17. Крім того, наявність майна підтверджується довідками з територіального центру щодо транспортних засобів, копіями висновку поліції та актів.

Рішенням Чернігівського районного суду Чернігівської області від 28 листопада 2018 року позов ОСОБА_5 до ОСОБА_4 про визнання майна спільною сумісною власністю та поділ майна подружжя та зустрічний позов ОСОБА_4 до ОСОБА_5 про поділ майна подружжя задоволено частково, визнано житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, який розташований за адресою: АДРЕСА_1 спільною сумісною власністю подружжя; визнано за ОСОБА_5 та ОСОБА_4 право власності на 1/2 частину спірного житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами за кожним; стягнуто з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_4 14250 грн. В іншій частині позовних вимог ОСОБА_5 та ОСОБА_4 відмовлено.

Не погоджуючись з даним рішенням ОСОБА_4 та ОСОБА_5 звернулися до суду з апеляційними скаргами.

ОСОБА_4 просить скасувати рішення суду першої інстанції в частині його позовних вимог, в задоволенні яких було відмовлено, та в цій частині ухвалити нове рішення, яким задовольнити його позовні вимоги.

Апеляційна скарга мотивована тим, що до спільної сумісної власності подружжя належать і меблі, і речі домашнього вжитку, які вони набували з ОСОБА_5 все своє життя. Зазначає, що факт набуття заявленого майна та його вартість не заперечує ОСОБА_5, про що свідчить її позов до суду (справа №748/2940/17), який суд першої інстанції чомусь не взяв до уваги при винесенні рішення, тому, на думку ОСОБА_4, суд не мав підстав сумніватися щодо обсягу речей.

Вказує, що взаємної згоди щодо поділу між сторонами не досягнуто, поки він проживав на непідконтрольній території у сестри на лікуванні, відповідачка на власний розсуд поділила все майно: новіші речі вивезла до місця свого проживання; худобу частково вирізала, частково здала закупівельникам, частину техніки та речей поздавала на металоприймальний пункт, а старі поламані меблі, що ними придбані на початку спільного життя, залишила в будинку. Всі залишені речі він вказав в позовній заяві як речі, що підлягають виділенню ОСОБА_4, але повинна враховуватись і вартість тих речей, якими ОСОБА_5 розпорядилась на власний розсуд. Зазначає, що така поведінка ОСОБА_5 порушує принцип рівності прав між подружжя.

ОСОБА_5 також звернулась до суду з апеляційною скаргою, просить рішення суду першої інстанції в частині часткового задоволення зустрічного позову ОСОБА_6 скасувати та ухвалити нове рішення в цій частині, яким у задоволенні зустрічного позову відмовити у повному обсязі.

Доводи апеляційної скарги мотивовані тим, що зустрічна позовна заява не відповідала вимогам ст.ст.175-176 ЦПК України та подана поза межам строків, встановлених ст.ст.178, 193 ЦПК України, однак суд першої інстанції прийняв даний позов та в порушення норм ЦПК неодноразово долучав докази.

Зазначає, що наявність майна (речі домашнього вжитку, меблі, побутова техніка, автомобіль «Запорожець», корова, мотоцикл), заявленого ОСОБА_6, не підтверджена належними та допустимими доказами, як не доведено, що дане майно було придбано подружжям ОСОБА_4 в період перебування в зареєстрованому шлюбі та спільною працею або коштами, не підтверджена вартість даного майна. ОСОБА_5 заперечує наявність переліченого майна, окрім автомобіля «Запорожець» та звертає увагу суду, що вона проживає у своїх батьків у Менському районі тривалий час, а ОСОБА_4 протягом останнього року неодноразово приїжджав з сестрою та виявляв зникнення майна внаслідок розкрадання сторонніми особами.

Не погоджується ОСОБА_5 з висновком суду про поділ мотоциклу та корови, адже матеріали справи не містять жодних письмових доказів щодо придбання сторонами такого майна, його вартості, наявності або відчуження. Показання свідків щодо цих обставин не можуть бути належними і допустимими доказами, оскільки наявність майна не може бути підтверджена лише показами свідків та свідчення надавались виключно з чужих слів.

Також ОСОБА_5 вважає, що автомобіль Запорожець є її особистою власністю, оскільки виділявся їй державою, як інваліду ІІ групи, підлягає поверненню державі у випадку смерті інваліда, однак суд на дану обставину уваги не звернув. Зауважує, що вона не надавала згоду на компенсацію вартості 1/2 частини автомобіля через скрутне становище та ОСОБА_4 не заявляв вимогу про визнання автомобіля спільною сумісною власністю сторін.

У наданий судом строк представник ОСОБА_4 - адвокат ОСОБА_3 подала відзив на апеляційну скаргу ОСОБА_5, просить апеляційну скаргу ОСОБА_5 залишити без задоволення. Вважає, що судом першої інстанції не було допущено порушень норм процесуального права при вирішенні питань про роз'єднанні позовів та прийнятті зустрічної позовної заяви ОСОБА_4 Також зазначає, що коли він приїхав додому з сестрою, то побачив пусту хату, відсутність техніки та худоби, тому поїхав до матері ОСОБА_5 в Менський район, де побачив на обійсті частину їх спільного майна, яким вона розпорядилась на власний розсуд. Посилання на вчинення крадіжки з будинку невідомими особами є безпідставним, оскільки пошкоджена кватирка завузька, а вхідні двері не пошкоджені, що свідчить про те, що до будинку сторонні особи не проникали. Також звертає увагу, що майно, набуте подружжям за час шлюбу належить їм на праві спільної сумісної власності. Законом встановлена презумпція спільності майна подружжя, тому заявлення додаткових позовних вимог про визнання майна (речей) спільною сумісною власністю в даному спорі вважає зайвим. ОСОБА_5 не посилається на ст.57 СК України щодо заперечень презумпції спільності переліченого ним майна. Крім того, вказує, що підставою стягнення коштів з ОСОБА_5 стало застосування не приписів ст.71 СК України в частині отримання грошової компенсації, а порушення ст.ст.63, 68 СК України, в порушення яких вона сама без згоди ОСОБА_4 розпорядилась спільним майном та п.30 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ майна подружжя», відповідно до якого у випадку коли при розгляді вимоги про поділ спільного сумісного майна подружжя буде встановленого, що один із них здійснив його відчуження чи використав його на власний розсуд проти волі іншого з подружжя і не в інтересах сім'ї чи не на її потреби, або приховав його, таке майно або його вартість враховуються при поділі. Вважає, що наявність прихованого майна підтверджується письмовими доказами та показами свідків.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення учасників справи, дослідивши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційних скарг та перевіривши законність рішення суду першої інстанції, колегія суддів вважає, що скарги не підлягають задоволенню, виходячи з наступного.

Судом встановлено, що ОСОБА_4 та ОСОБА_5 уклали шлюб 10 лютого 1979 року, який зареєстрований Городищенською сільською радою Менського району Чернігівської області (а.с.33 т.1).

Рішенням загальних зборів уповноважених колгоспників колгоспу ім. Войкова від 16 серпня 1993 року постановлено продати члену колгоспу ОСОБА_4 житловий будинок з надвірними будівлями в АДРЕСА_1, балансова вартість 30980 крб. (а.с.34 т.1).

Згідно Договору купівлі-продажу від 11 червня 1988 року колгосп ім.Войкова Чернігівського району та області продав ОСОБА_4 житловий будинок з надвірними будівлями, що знаходиться в АДРЕСА_1, який складається з жилого будинку цегляного, 2-х поверхового, має 87,68 кв.м. загальної площі, з надвірних будівель є сарай, погреб. Ці будівлі розташовані на присадибній земельній ділянці присадибних земель колгоспу, площею 0,25 га (а.с.35-37 т.1).

Згідно інформації Чернігівського районного бюро технічної інвентаризації від 29 листопада 2017 року право власності на житловий будинок з надвірними будівлями за адресою: АДРЕСА_1, станом на 29 листопада 2017 року належить ОСОБА_4 згідно договору купівлі-продажу від 11 червня 1988 року, реєстровий №942, в цілому (а.с.38 т.1).

З копії Домової книги вбачається, що ОСОБА_5 прописана в спірному будинку з 19 листопада 1987 року (а.с.45-48 т.1), що також підтверджується Довідкою Михайло-Коцюбинської селищної ради від 29 травня 2018 року, де зазначено, що позивач та відповідач зареєстровані та проживають за вказаною адресою на час видачі довідки (а.с.51 т.1).

З повідомлення Міжрайонного управління у Ріпкинському та Чернігівському районах Головного управління держгеокадастру у Чернігівській області від 25 травня 2018 року право власності на земельну ділянку за адресою: АДРЕСА_1 до 01 січня 2013 року не реєструвалось. Інформація про зареєстроване право в Державному земельному кадастрі відсутня. Земельна ділянка за цією адресою внесена до Державного земельного кадастру 07 березня 2018 року з кадастровим номером НОМЕР_2 на підставі Технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості), розробленої ДП «Чернігівський науково-дослідний та проектний інститут землеустрою» за заявою ОСОБА_4 Середня (базова) вартість 1кв.м. земель житлової забудови по смт.М.Коцюбинскье з урахуванням коефіцієнту індексу станом на 01 січня 2018 року складає 20,05 грн. При визначенні нормативної грошової оцінки окремої земельної ділянки в залежності від місця її розташування враховуються також зональні та локальні коефіцієнти (а.с.49-50 т.1).

Згідно Довідки Михайло-Коцюбинської селищної ради від 29 травня 2018 року №540 право власності на спірний житловий будинок зареєстроване Чернігівським міжміським бюро технічної інвентаризації за ОСОБА_4 09 жовтня 1992 року на підставі Договору купівлі-продажу від 11 червня 1987 року з колгоспом ім. Войкова (а.с.52 т.1).

В той же час, право власності на земельну ділянку під житловим будинком з господарськими будівлями та спорудами, який розташований за адресою АДРЕСА_1 на даний час не зареєстровано. Згідно книги обліку земельних ділянок, за ОСОБА_4 обліковується земельна ділянка на території смт.Михайло-Коцюбинське загальною площею 0,60 га, а за ОСОБА_5 земельні ділянки не обліковуються, що підтверджується Довідкою Михайло-Коцюбинської селищної ради від 29 травня 2018 року №539 (а.с.53 т.1).

Відповідно до довідки Михайло-Коцюбинської селищної ради від 12 червня 2018 року №597 ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, дійсно зареєстрований і проживає в АДРЕСА_1, склад сім'ї наступний: дружина - ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_3 (а.с.88 т.1).

Згідно інформації про транспортний засіб, за ОСОБА_4 зареєстрований мотоцикл КМЗ Днепр 11, 1986 року випуску, № двигуна НОМЕР_3 (а.с.187-188 т.1).

З Акту опису майна, яке знаходиться в сім'ї ОСОБА_4 від 15 лютого 2018 року, складеного за участю ОСОБА_4, вуличного депутата Климчука О.Л., дільничного смт. Михайло-Коцюбинське Сьоміна Р.В., вбачається, що в домоволодінні було наявне наступне майно: холодильник «Занусі», холодильник «Донбас», морозильна камера, зварювальний апарат, бензопила «Штіль», мотоцикл «Восход-3», диван, спальний гарнітур, машина «Запорожець-968», пральна машина (а.с.77 т.1).

З Акту від 15 лютого 2018 року, складеного за участю сусідів родини ОСОБА_4 вбачається, що в господарстві ОСОБА_4 була корова на ім'я Мілка, червоно-ряба, в зимовий період 2018 року корови не стало, оскільки ОСОБА_5 здала її на м'ясо закупникам скоту про що сусіди поставили свої підписи (а.с.130 т.1).

Відповідно Акту від 24 серпня 2018 року складеного дільничним поліції смт. Михайло-Коцюбинське Семеною Р.В. за участю сільського депутата Климчука О.Л., сусіда ОСОБА_12, кума ОСОБА_13, з будинку ОСОБА_4 в нічний період в кінці місяця серпня було вивезено два дерев'яних ліжка, два матраци, дві прикроватні тумби, дзеркало трельяж, велика шафа, палас. Вивіз майна здійснювався на вантажному автомобілі про що поставлені підписи (а.с.11 т.1)

Також ОСОБА_6 13 травня 2018 року звертався до чергової частини Чернігівського РВП ЧВП ГУНП в Чернігівській обл. з приводу того, що дружина ОСОБА_5 з будинку вивезла побутову техніку та металеві конструкції (а.с.132 т.1).

ОСОБА_5 зверталась в вересні 2018 року з заявою про вчинення кримінального правопорушення до ЧРВП ЧВП ГУНП в Чернігівській обл. (а.с.149 т.1).

Згідно відповіді ЧРВП ЧВП ГУНП в Чернігівській обл. ОСОБА_5 чотири рази зверталася до поліції (а.с.151 т.1).

Володільцем автомобіля марки ЗАЗ-968МД, 1988 року випуску, білого кольору є ОСОБА_5 (а.с.158 т.1) яка має водійське посвідчення (а.с.159 т.1). Відповідно до відомостей Територіального сервісного центру №7441 від 31 жовтня 2018 року, протягом останніх п'яти років на ім'я ОСОБА_5 транспортні засоби не реєструвались. На ім'я ОСОБА_5 зареєстрований транспортний засіб марки ЗАЗ 968МД, 1988 року випуску, придбаний в торгівельній організації (а.с.171, 172 т.1).

Задовольняючи частково позовні вимоги ОСОБА_5, а також зустрічний позов ОСОБА_6, суд першої інстанції виходив з того, що спірний будинок АДРЕСА_1 з надвірними будівлями є спільним сумісним майном подружжя та підлягає поділу, шляхом визнання права власності на 1/2 частину за кожним на підставі ч.1 ст.70 СК України. Оскільки право власності на земельну ділянку, на якій розташований будинок не зареєстроване у встановленому законом порядку, то у задоволенні вимог про її розподіл судом відмовлено.

В даній частині рішення суду сторонами не оскаржується.

Задовольняючи частково позов ОСОБА_4 щодо визнання спільним майном подружжя мотоциклу КМЗ Днепр 11, корови та автомобіля «Запорожець» та поділу даного майна, суд зазначив, що реєстрація мотоцикла підтверджена інформацією територіального сервісного центру №7444 Регіонального сервісного центру в Чернігівській області, а факт здачі його на металобрухт саме ОСОБА_5 підтверджується показами свідків ОСОБА_11 та ОСОБА_13, допитаних в судовому засіданні. Оскільки зареєстрований за ОСОБА_4 мотоцикл КМЗ Днепр-11 та корову відчужила, за показаннями свідків, особисто ОСОБА_5, а транспортний засіб ЗАЗ 968МД придбаний ОСОБА_5 в торговельній організації, суд визнав дане майно спільним майном подружжя та стягнув з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_4 1/2 частину вартості даного майна -14250 грн.

Апеляційний суд погоджується з висновком суду першої інстанції, який узгоджується з матеріалами справи та приписами законодавства.

Відповідно до частин першої та другої ст.60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності. Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя.

Таке ж положення містить і норма частин третьої та четвертої ст.368 ЦК України.

Згідно статей 69, 70 СК України дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності. У разі поділу такого майна частки майна дружини та чоловіка є рівними.

Норми ст.60 СК України свідчать про презумпцію спільності права власності подружжя на майно, яке набуте ними в період шлюбу. Разом із тим, зазначена презумпція може бути спростована і один із подружжя може оспорювати поширення правового режиму спільного сумісного майна на певний об'єкт, в тому числі в судовому порядку. Тягар доказування обставин, необхідних для спростування презумпції, покладається на того з подружжя, який її спростовує.

У пунктах 23, 24 постанови Пленуму Верховного Суду України від 21 грудня 2007 року №11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» судам роз'яснено, що, вирішуючи спори між подружжям про майно, необхідно встановлювати обсяг спільно нажитого майна, наявного на час припинення спільного ведення господарства, з'ясовувати джерело і час його придбання. Спільною сумісною власністю подружжя, що підлягає поділу (ст.ст.60, 69 СК України, ч.3 ст.368 ЦК України), відповідно до ч.ч.2, 3 ст.325 ЦК України можуть бути будь-які види майна, за винятком тих, які згідно із законом не можуть їм належати (виключені з цивільного обороту), незалежно від того, на ім'я кого з подружжя вони були придбані чи внесені грошовими коштами, якщо інше не встановлено шлюбним договором чи законом.

Доводи апеляційної скарги ОСОБА_4, що наявність майна, яке складається з меблів та речей домашнього вжитку, визнавала ОСОБА_5 подаючи позов у справі №748/2940/17, апеляційний суд не приймає до уваги, оскільки наявність даного майна не підтверджено жодним доказом в розумінні ст.76 ЦПК України. Крім того, позов ОСОБА_5 у даній справі було залишено без розгляду за заявою позивача, тобто судом не встановлювалась наявність, або відсутність даного майна у справі №748/2940/17.

Колегія суддів наголошує на тому, що доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір, тому подання позивачем доказів на підтвердження наведених вище обставин є обов'язковим, оскільки в цій частині між позивачем та відповідачем виник спір про право, і такі докази матимуть значення для ухвалення рішення у справі. Докази, які позивач повинен подати в рахунок обґрунтування всіх тих обставин, на які він посилається як на підставу для задоволення його вимог, і на підставі яких суд в подальшому встановлює наявність або відсутність підстав для задоволення позову чи відмови у його задоволенні, повинні бути виключно належними та допустимими.

ОСОБА_4 зобов'язаний довести ті обставини, на які він посилається як на підставу своїх вимог, відповідно до ст.81 ЦПК України.

Статтею 77 ЦПК України передбачено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень.

ОСОБА_4 ні в суді першої, ні в суді апеляційної інстанції не доведено належними та допустимими доказами факт придбання за період перебування у зареєстрованому шлюбі наступного майна: два ліжка дерев'яні з матрацами, вартістю по 400 грн., загальною вартістю 800 грн.; шафу тридверну, вартістю 600 грн.; тумбу туалетну, вартістю 350 грн.; дві тумбочки з ніжками, вартістю по 200 грн. кожна, загальною вартістю 500 грн.; палас 2,5*4 м, вартістю 800 грн.; стіл кухонний, вартістю 400 грн.; софу, вартістю 2000 грн.; шафу, вартістю 400 грн., покриття на підлогу 1,5 * 2,45 м, вартістю 400 грн.; тумбу туалетну, вартістю 350 грн.; пуф, вартістю 120 грн.; журнальний столик, вартістю 250 грн., покривала на крісла напівшерстяні - 2 шт., вартістю 100 грн., загальною вартістю 200 грн.; гарнітур вітальний (шафа для одягу, книжкова шафа, шафа без дзеркал, шафа із дзеркалом) вартістю 800 грн.; покриття килимове на крісло 0,55*1,36 м - 2 шт., вартістю 425 грн. кожне, загальною вартістю 850 грн.; покриття на підлогу 3 * 4,5 м, вартістю 400 грн., стілець зі спинкою 4 шт., вартістю 120 грн. кожен, загальною вартістю 480 грн.; килим 2 * 3 м, вартістю 850 грн.; телевізор, вартістю 1000 грн.; холодильник Zanussi, вартістю 6300 грн.; холодильник «Донбас», вартістю 1600 грн.; морозильна камера, вартістю 5100 грн.; стільці кухонні - 5 шт., вартістю 100 грн., загальною вартістю 500 грн.; велосипед жіночий вартістю 1500 грн.; бензопила «Штіль» вартістю 500 грн.; пральну машину «Рига» вартістю 1000 грн.; зварювальний апарат вартістю 2000 грн.; письмовий стіл вартістю 300 грн.; шафу книжкову вартістю 700 грн.; ліжко дерев'яне вартістю 400 грн.; матрац «Дормео» вартістю 1500 грн.; софа вартістю 2000 грн.; ліжко дерев'яне із залізною сіткою вартістю 400 грн.; покриття на підлогу 1,55 * 2,40 м - 2 шт. вартістю 100 грн., загальною вартістю 200 грн.; тумба під телевізор вартістю 500 грн.; письмовий стіл вартістю 300 грн.; вішалка залізна вартістю 150 грн.; вішалка настінна вартістю 70 грн.; велосипед чоловічий вартістю 1600 грн.; стіл складний вартістю 500 грн.; стіл-тумба вартістю 600 грн.; журнальний столик вартістю 300 грн.; крісло м'яке 2 шт., вартістю 500 грн. кожне, загальною вартістю 1000 грн.; гарнітур кухонний 2 шт. вартістю 500 грн. загальною вартістю 1000 грн.; шафа кухонна навісна 2 шт., вартістю 200 грн. кожна, загальною вартістю 400 грн.; стільці кухонні 3 шт. вартістю 100 грн. кожен, загальною вартістю 300 грн.; стіл кухонний вартістю 500 грн.; пенал кухонний - 2 шт. вартістю по150 грн. кожен.

Інші доводи апеляційної скарги ОСОБА_4 зводяться до незгоди в задоволенні його позову в цій частині.

Доводи апеляційної скарги ОСОБА_5 про те, що наявність майна (речі домашнього вжитку, меблі, побутова техніка, автомобіль «Запорожець», корова, мотоцикл), заявленого до поділу ОСОБА_6, не підтверджена належними та допустимими доказами, як і про те, що не доведено, що вказане майно було придбано подружжям ОСОБА_4 в період перебування в зареєстрованому шлюбі та спільною працею або коштами, та про те, що не підтверджена вартість вказаного майна, не приймаються судом до уваги, оскільки судом першої інстанції у задоволенні позову в частині поділу речей домашнього вжитку, меблів, побутової техніки було відмовлено. Щодо поділу між сторонами мотоцикла, корови та автомобіля «Запорожець», колегія суддів прийшла до висновку, що в даній частині суд першої інстанції належним чином встановив обставини справи, адже наявність автомобіля та мотоцикла підтверджені належними доказами, зокрема інформацією Менського МРЕВ про транспортний засіб, який згідно комп'ютерних даних зареєстровано за ОСОБА_4 - КМЗ Днепр 11 (а.с.127-128 т.1) та інформацією територіального сервісного центру №7441 про транспортний засіб, який зареєстровано за ОСОБА_4 - ЗАЗ 968МД (а.с.171-172 т.1). Наявність корови в родині ОСОБА_4 підтверджується актом від 15 лютого 2018 року сусідів, які також підтвердили, що саме ОСОБА_5 здала її на м'ясо. Сама ОСОБА_5 не заперечувала про наявність в родині корови та не спростувала даних обставин. З врахуванням викладеного, апеляційний суд дійшов висновку про те, що презумпція спільності придбаного у шлюбі зазначеного майна та інформація про його вартість не спростована ОСОБА_5 у належний спосіб, це майно є спільною сумісною власністю і підлягає поділу.

Доводи ОСОБА_5, що автомобіль Запорожець є її особистою власністю, оскільки виділявся їй державою, як інваліду ІІ групи, не приймаються судом до уваги, оскільки відповідно до облікової картки приватного ТЗ даний автомобіль придбано в торговельній організації (а.с.172 т.1), доказів на спростування вказаної обставини нею не надано.

Доводи апеляційної скарги, що зустрічна позовна заява не відповідала вимогам ст.ст.175-176 ЦПК України та подана поза межам строків, встановлених ст.ст.178, 193 ЦПК України, однак суд першої інстанції прийняв даний позов та в порушення норм ЦПК неодноразово долучав докази, колегія суддів вважає безпідставним, оскільки відповідно до вимог цивільного процесуального закону вирішення даного питання віднесено до компетенції суду в провадженні якого перебуває справа за відповідною позовною заявою. Крім того, загалом вбачається, що першим з позовом в травні 2018 року звернувся саме ОСОБА_4 про розірвання шлюбу, а в червні 2018 року зустрічний позов ОСОБА_5 про розірвання шлюбу та поділ майна прийнято до розгляду та лише 27 липня 2018 року ухвалою Чернігівського районного суду виділено у самостійне провадження позовні вимоги ОСОБА_5 до ОСОБА_4 про поділ майна подружжя, а підготовче засідання у справі призначено на 19 вересня 2018 року. До початку судового засідання, тобто 18 вересня 2018 року, ОСОБА_4 подав зустрічну позовну заяву, а додаткові докази були подані обома сторонами до закриття підготовчого провадження у справі, тому доводи представника ОСОБА_5 не підтверджені матеріалами справи.

Доводи апеляційної скарги спростовуються дослідженими матеріалами справи. Іншого, в тому числі під час розгляду справи апеляційним судом, ОСОБА_5 не довела. Належних та допустимих доказів на підтвердження доводів апеляційної скарги суду не надано .

За таких обставин, доводи апеляційних скарг не дають підстав для висновку про неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків суду обставинам справи та порушення судом норм матеріального права і процесуального права, а зводяться до намагання переоцінки доказів, яким судом була дана належна правова оцінка.

Згідно ч.1 ст.376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: неповне з'ясування обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Постановляючи рішення, суд першої інстанції вірно встановив фактичні обставини справи, дав належну оцінку зібраним доказам, та дійшов правильного висновку про часткове задоволення позовів ОСОБА_4 та ОСОБА_5

Оскільки доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції не спростовують та не дають підстав для висновку про незаконність чи необґрунтованість оскаржуваного рішення, тому, відповідно до положень ст.375 ЦПК України апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.

Керуючись ст.ст. 367, 374, 375, 381, 382, 384, 389 ЦПК України, апеляційний суд,

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційні скарги ОСОБА_4 та ОСОБА_5 - залишити без задоволення, рішення Чернігівського районного суду Чернігівської області від 28 листопада 2018 року - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Повний текст постанови складений 14 березня 2019 року.

Головуючий: Судді: