АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 жовтня 2019 року

м. Чернівці

справа №723/1329/19

провадження 822/892/19

Чернівецький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з

розгляду цивільних справ:

головуючого Кулянди М.І.,

суддів Одинака О.О., Литвинюк І.М.

секретар Вовкун Н.Ю.,

учасники справи:

позивач ОСОБА_1 ,

відповідачі ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

апеляційна скарга ОСОБА_1 на рішення Сторожинецького районного суду Чернівецької області від 25 червня 2019 року,

головуючий в суді першої інстанції суддя Дедик Н.П.

ВСТАНОВИВ:

Описова частина

Короткий зміст позовних вимог

В березні 2019 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , третя особа, Орган опіки та піклування Сторожинецької районної державної адміністрації Чернівецької області про визнання осіб такими, що втратили право користування жилим приміщенням.

В обгрунтування позову зазначав, що йому на праві власності належить житловий будинок, який знаходиться по АДРЕСА_1 .

У вказаному будинку зареєстровані його сини - ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , невістка- ОСОБА_4 , які є відповідачами по справі, а також онуки - ОСОБА_3 та ОСОБА_5 , які тривалий час у вищевказаному будинку не проживають, ОСОБА_2 - з 2002 року, інші - з 2013 року.

На даний час йому невідомо, де проживають відповідачі, оскільки останні залишаються зареєстрованими в його будинку, він не може оформити пільги щодо сплати комунальних послуг.

Просив суд, визнати ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 такими, що втратили право користування жилим приміщенням, а саме, будинком АДРЕСА_1 , з тих підстав, що вони не проживають в будинку без поважних причин більше одного року.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Рішенням Сторожинецького районного суду Чернівецької області від 25 червня 2019 року позов задоволено частково.

Визнано ОСОБА_2 таким, що втратив право користування жилим приміщенням, яке знаходиться по АДРЕСА_1 .

В задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Вирішено питання про судові витрати.

Рішення суду першої інстанції мотивовано тим, що ОСОБА_3 та ОСОБА_4 з поважних причин не проживають в будинку, так як позивачем неодноразово вчинялися конфлікти, що супроводжувалися як погрозами застосування фізичного насильства так і безпосередньо фізичним насильством, що підтверджується результатами розгляду звернень ОСОБА_3 в органи внутрішніх справ. Наявність перешкод зі сторони позивача у користуванні житловим будинком підтверджується зверненням ОСОБА_3 до суду з позовом про усунення перешкод, який в подальшому було залишено без розгляду.

Щодо вимог в частині визнання відповідача ОСОБА_2 таким, що втратив право користування житловим будинком, то останній не проживає в ньому більше 15 років, оскільки виїхав за кордон.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить рішення суду першої інстанції в частині відмови в задоволенні позову про визнання ОСОБА_3 та ОСОБА_4 такими, що втратили право користування житловим приміщенням скасувати та ухвалити нове судове рішення про задоволення позову в цій частині.

Узагальнені доводи особи, яка подала апеляційну скаргу

Апелянт у своїй апеляційній скарзі посилається на те, що рішення першої інстанції ухвалено з порушенням норм матеріального права та процесуального права.

Зокрема, зазначає, що судом не взято до уваги відсутність конфлікту між сторонами на сьогоднішній день.

Мотивувальна частина

Обставини справи, встановлені судами першої та апеляційної інстанцій

Судом встановлено, що ОСОБА_1 є власником житлового будинку АДРЕСА_1 , що підтверджується копією свідоцтва про право приватної власності на житловий будинок, виданого виконкомом Великокучурівської сільської ради Сторожинецького району Чернівецької області від 24 квітня 1996 року, а також копією витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності №150139231 від 19 грудня 2018 року (а.с.4,5).

З довідки про склад сім`ї, виданої виконавчим комітетом Великокучурівської сільської ради Сторожинецького району Чернівецької області №6826 від 28 листопада 2018 року вбачається, що ОСОБА_1 зареєстрований по АДРЕСА_1 та до складу його сім`ї входять: син - ОСОБА_3 , син - ОСОБА_2 , невістка - ОСОБА_4 , онука - ОСОБА_3 та онук - ОСОБА_5 (а.с.7)

Як вбачається з акту від 28 листопада 2018 року, затвердженого сільським головою Великокучурівської сільської ради Сторожинецького району Тодеренчуком В. та складеного депутатом вказаної сільської ради Осипчук С.М. , у присутності свідків: ОСОБА_10 та ОСОБА_11 , в житловому будинку по АДРЕСА_1 зареєстровані ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_3 , ОСОБА_5 , ОСОБА_4 , але фактично не проживають. Зі слів батька, син ОСОБА_2 з 2002 року перебуває за межами України, а син ОСОБА_3 , разом із сім`єю, з 2013 року проживає в м. Чернівці (а.с.8).

Із листа Сторожинецького РВ УМВС в Чернівецької області №8058 від 03 липня 2012 року ОСОБА_3 звертався до відділу поліції 20 серпня 2011 року, 24 жовтня 2011 року, 24 квітня 2012 року та 27 червня 2012 року про те, що його батько - ОСОБА_1 погрожував йому фізичною розправою (а.с.71).

За результатами розгляду даних звернень Сторожинецьким РВ УМВС в Чернівецькій області від 23 серпня 2011 року, 27 жовтня 2011 року та 30 червня 2012 року було винесено постанови про відмову в порушенні кримінальних справ через те, що в діях ОСОБА_1 містяться ознаки злочину, передбаченого ст.126 КК України, за яким досудове розслідування і дізнання не проводиться, а кримінальна справа порушується за результатами звернення потерпілого зі скаргою до суду. Разом з тим, складено протоколи №550 від 30 серпня 2011 року, №679 від 31 жовтня 2011 року про винесення ОСОБА_1 офіційного застереження про неприпустимість протиправної поведінки, а також 27 червня 2012 року йому було винесено офіційне попередження про неприпустимість вчинення насильства в сім`ї (а.с.72-81).

ОСОБА_3 звертався до суду з позовом до ОСОБА_1 про усунення перешкод в користуванні жилим приміщенням, яке знаходиться по АДРЕСА_1 , за яким Сторожинецьким районним судом Чернівецької області ухвалою від 12 вересня 2012 року було відкрито провадження у справі. В подальшому, ухвалою суду від 08 жовтня 2012 року, за заявою ОСОБА_3 , позов було залишено без розгляду (а.с.82-85).

З акту Великокучурівської сільської ради Сторожинецького району Чернівецької області від 20 травня 2019 року, який складено комісією в складі депутата та в присутності сусідів, вбачається, що ОСОБА_3 та ОСОБА_4 не проживають у житловому будинку по АДРЕСА_1 , через конфлікт з батьком (а.с.87).

Позиція апеляційного суду, застосовані норми права та мотиви, з яких

виходить суд при прийнятті постанови

Заслухавши доповідача, обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, суд апеляційної інстанції прийшов до висновку, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення з наступних підстав.

Конституцією України передбачено як захист права власності, так і захист права на житло.

За положеннями статті 47 Конституції України та статті 9 ЖК Української РСР ніхто не може бути примусово позбавлений житла інакше як на підставі закону за рішенням суду.

Частиною першою статті 383 ЦК України та статтею 150 ЖК Української РСР закріплено положення про те, що громадяни, які мають у приватній власності будинок, користуються ним для особистого проживання і проживання членів їх сімей.

Відповідно до частини другої статті 3 СК України сім'ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки.

Відповідно до положень статті 156 ЖК УРСР члени сім`ї власника жилого будинку (квартири), які проживають разом з ним у будинку (квартирі), що йому належить, користуються жилим приміщенням нарівні з власником будинку (квартири), якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням. До членів сім`ї власника будинку (квартири) належать особи, зазначені в частині другій статті 64 цього Кодексу. Припинення сімейних відносин з власником будинку (квартири) не позбавляє їх права користування займаним приміщенням.

Відповідно до частини першої статті 405ЦК України та частини першої статті 156 ЖК Української РСР члени сім`ї власника жилого будинку (квартири), які проживають разом з ним у будинку (квартирі), що йому належить, користуються жилим приміщенням нарівні з власником будинку (квартири), якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням.

Підстави втрати членом сім`ї власника житла права користування цим житлом передбачені частиною другою статті 405 ЦК України, згідно з якою член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.

Статтею 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод закріплено, що кожен має право на повагу до свого приватного і сімейного життя, до свого житла і кореспонденції. Органи державної влади не можуть втручатись у здійснення цього права, за винятком випадків, коли втручання здійснюється згідно із законом і є необхідним у демократичному суспільстві в інтересах національної та громадської безпеки чи економічного добробуту країни, для запобігання заворушенням чи злочинам, для захисту здоров`я чи моралі або для захисту прав і свобод інших осіб.

Зокрема, судом встановлено, що ОСОБА_3 та ОСОБА_4 не проживають в спірному будинку більше одного року з поважних причин, іншого постійного місця проживання та реєстрації не мають.

Належних доказів на підтвердження факту не проживання відповідачів у спірному житловому будинку, без поважних причин, матеріали справи не містять.

Крім того, з матеріалів справи вбачається, що відповідач ОСОБА_3 звертався до суду з позовом до ОСОБА_1 про усунення перешкод в користуванні жилим приміщенням, яке знаходиться по АДРЕСА_1 , ухвалою від 12 вересня 2012 року було відкрито провадження у справі. В подальшому, ухвалою суду від 08 жовтня 2012 року, за заявою ОСОБА_3 , позов було залишено без розгляду.

Доводи апелянта про те, що судом першої інстанції не враховано ту обставину, що між сторонами на сьогоднішній день не має конфліктів спростовується актом Великокучурівської сільської ради Сторожинецького району Чернівецької області від 20 травня 2019 року, який складено комісією в складі депутата та в присутності сусідів, вбачається, що ОСОБА_3 та ОСОБА_4 не проживають у житловому будинку по АДРЕСА_1 , через конфлікт із батьком.

Зазначені обставини також підтвердили в суді свідок ОСОБА_12 , який показав, що позивач застосовував до відповідачів ОСОБА_3 та ОСОБА_4 фізичне насильство, а також вчиняв перешкоди в користуванні житловим приміщенням.

Надаючи пояснення в суді апеляційної інстанції апелянт зазначив, що метою звернення до суду з вказаним позовом є те, що він не може оформити житлову субсидію, в зв`язку із реєстрацією відповідачів у вказаній квартирі.

Аналізуючи вищевикладені обставини, беручи до уваги, що відповідачі ОСОБА_3 та ОСОБА_4 не втратили інтерес до спірного будинку, не проживають в ньому з поважних причин більше року, позивач ОСОБА_1 чинить останнім перешкоди у доступі до господарства, зважаючи, що відповідачі зареєстровані у вказаному господарстві на законних підставах, висновок суду першої інстанції про відмову в задоволенні позову є правильним.

Висновки апеляційного суду за результатами розгляду апеляційної скарги

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Враховуючи вищенаведене, рішення суду першої інстанції ухвалено з дотриманням норм матеріального та процесуального права, а тому апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції слід залишити без змін.

Керуючись ст. ст. 367, 368, 374, 375, 381, 382 ЦПК України, апеляційний суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Сторожинецького районного суду Чернівецької області від 25 червня 2019 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття.

На постанову може бути подана касаційна скарга до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту постанови.

Дата складання повного тексту постанови 16 жовтня 2019 року.

Головуючий (підпис) М.І. Кулянда

Судді (підпис) О.О. Одинак

(підпис) І.М. Литвинюк

З оригіналом згідно: