Справа № 234/8902/18
Провадження № 2/234/181/19
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

09 жовтня 2019 року м. Краматорськ

Краматорський міський суд Донецької області у складі головуючого судді Костюкова Д.Г., при секретарі Скоробогатовой М.В., за участю позивача ОСОБА_1 , представника позивача ОСОБА_2 , відповідача ОСОБА_3 , представника третьої особи ОСОБА_7,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу №234/8902/18 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про визнання права власності на майно в порядку спадкування, визнання права власності на частку в спільному майні подружжя в порядку спадкування за законом, -

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

До Краматорського міського суду Донецької області звернулася ОСОБА_1 з позовом до ОСОБА_3 про визнання права власності на майно в порядку спадкування, визнання права власності на частку в спільному майні подружжя в порядку спадкування за законом.

Ухвалою Краматорського міського суду Донецької області від 06 серпня 2018 року позовна заява була прийнята до розгляду та по ній було відкрито провадження у порядку загального позовного провадження.

Ухвалою Краматорського міського суду Донецької області від 05 жовтня 2018 року провадження у справі було зупинено до набрання законної сили рішенням по іншій цивільній справі.

Ухвалою Краматорського міського суду Донецької області від 06 травня 2019 року провадження у справі було поновлено у зв`язку з набранням законної сили ухвалою суду за справою, яка викликала зупинення провадження за цією справою.

Ухвалою Краматорського міського суду Донецької області від 24 червня 2019 року до участі у справі було залучено третю особу.

Ухвалою Краматорського міського суду Донецької області від 08 серпня 2019 року підготовче провадження у справі було закрито, справа призначена до судового розгляду по суті.

Відповідно до позовної заяви, ОСОБА_1 та ОСОБА_3 є братом та сестрою. ІНФОРМАЦІЯ_1 померла їх матір, ОСОБА_5 . З 25 січня 1994 року їх матір перебувала у зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_6 , батьком відповідача. Рішенням Краматорського міського суду Донецької області від 23 грудня 2014 року їх шлюб було розірвано. Рішенням Краматорського міського суду Донецької області від 26 лютого 2015 року, було визнано спільною сумісною власністю ОСОБА_5 та ОСОБА_6 житловий будинок АДРЕСА_1 ; земельну ділянку площею 0,0915 га, розташовану за адресою: АДРЕСА_1 ; автомобіль Volkswagen transport, реєстраційний номер НОМЕР_1 ; причіп КРАЗ-8138, реєстраційний номер НОМЕР_2 ; визнано за ОСОБА_5 право власності на 1/2 частку житлового будинку АДРЕСА_1 та на 1/2 частку земельну ділянку площею 0,0915 га, розташовану за адресою: АДРЕСА_1 ; визнано за ОСОБА_6 право власності на 1/2 частку житлового будинку АДРЕСА_1 ; передано у власність ОСОБА_6 автомобіль марки Volkswagen transport, реєстраційний номер НОМЕР_1 , вартістю 80724,00 грн. та причіп КРАЗ-8138, реєстраційний номер НОМЕР_2, вартістю 6217,00 грн., а всього вартістю 86941,00 грн. Тобто після смерті ОСОБА_5 залишилася спадщина у вигляді Ѕ частини будинку та земельної ділянки за адресою: АДРЕСА_1 . Спадкоємцями після смерті ОСОБА_5 є ОСОБА_1 та ОСОБА_3 Відповідач ОСОБА_3 не претендує на спадщину. Звернувшись до нотаріуса з заявою про прийняття спадщини, їй було відмовлено у зв`язку з тим, що вона не надала правовстановлюючих документів на це майно. Однак, вона їх не має, так як її мати ОСОБА_5 за час свого життя не встигла зареєструвати право власності на Ѕ частку будинку та земельної ділянки за рішенням суду. Просить суд визнати за нею в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_5 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 право власності на 1/2 частину земельної ділянки площею 0,0915 га, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 та на 1/2 частину житлового будинку з господарчими та побутовими спорудами та будівлями загальною площею 61,3 га, житловою площею 34,3 кв.м, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 .

Позивач, представник позивача у судовому засіданні позовні вимоги підтримали та просили їх задовольнити.

Відповідач у судовому засіданні позовні вимоги визнав та був не проти їх задоволення.

Представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору у судовому засіданні в задоволенні позову просив відмовити, оскільки відповідач фактично прийняв спадщину після смерті своєї матері, так як на момент її смерті його місце проживання було зареєстровано разом з матір`ю. Більш того, він також звертався до нотаріуса з заявою про прийняття спадщини та отримав свідоцтво про право на спадщину за заповідальним розпорядженням на вклад в ПАТ КБ «Приватбанк». Крім того, відповідно до інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та реєстру прав власності на нерухоме майно, Ѕ частина будинку та земельної ділянки, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 зареєстрована на праві приватної власності за ОСОБА_5 на підставі рішення суду. Тобто, посилання сторони позивача на ті обставини, що ОСОБА_5 за час свого життя не встигла зареєструвати право власності на вказане майно є неправдивим, з метою ввести суд в оману. В задоволенні позову просив відмовити у зв`язку з його неправомірністю і не об`єктивністю.

Вислухавши учасників процесу, перевіривши матеріали справи та дослідивши надані докази, суд, -

ВСТАНОВИВ:

Відповідно до ст.1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, що померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Згідно зі ст.1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Відповідно до ст. 1220 ЦК України, спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення його померлим.

Згідно до ст.1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 1258 ЦК спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття.

Згідно зі ст. 1261 ЦК у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

Згідно з ч.3 ст.1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

Так з матеріалів справи вбачається, що рішенням Краматорського міського суду Донецької області від 26 лютого 2015 року було визнано за ОСОБА_5 право власності на Ѕ частку житлового будинку АДРЕСА_1 та на Ѕ частку земельної ділянки площею 0,0915 га, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 .

Судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_5 померла, що підтверджується свідоцтвом про смерть серія НОМЕР_4 . Після смерті ОСОБА_5 її спадкоємцями є: донька - ОСОБА_1 та син - ОСОБА_3 .

Відповідно до ст.392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Згідно з п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30.05.2008 року «Про судову практику у справах про спадкування», у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.

Відповідно до постанови про відмову у вчиненні нотаріальної дії, яка була винесена державним нотаріусом Першої краматорської державної нотаріальної контори Уваровою Г.І. 26.01.2017 року, у видачі ОСОБА_1 свідоцтва про право на спадщину за законом на Ѕ частину будинку та земельної ділянки, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 не надається можливим у зв`язку з тим, що заявником не надано правовстановлюючих документів на це майно, а саме: право власності померлої на майно на підставі рішення суду не зареєстровано у відповідному реєстраційному органі.

Як вбачається з довідки нотаріуса, наданої у відповідь на запит суду, після смерті ОСОБА_5 до нотаріальної контори з заявами про прийняття спадщини звернулися ОСОБА_1 та ОСОБА_3 , які у свою чергу отримали свідоцтва про право на спадщину: ОСОБА_1 - на Ѕ частку від 1/3 частки квартири, розташованої за адресою: АДРЕСА_2 ; ОСОБА_3 - на вклад в ПАТ КБ «Приватбанк».

Таким чином, пояснення сторони позивача на ті обставини, що відповідач не звертався до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини після смерті матері не відповідають дійсності, оскільки спростовуються наданими суду доказами.

Враховуючи досліджені докази в судовому засіданні встановлено, що відповідач ОСОБА_3 на теперішній час є таким, що прийняв спадщину після смерті його матері ОСОБА_5 , в тому числі і на належні їй Ѕ частки будинку та земельної ділянки по АДРЕСА_1 .

Відповідно до ч.5 ст.1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.

Відповідно до ст.1278 ЦК України частки кожного спадкоємця у спадщині є рівними, якщо спадкодавець у заповіті сам не розподілив спадщину між ними.

Згідно зі ст.328 ЦК України право власності набувається в порядку, визначеному законом, та на підставах не заборонених законом. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Таким чином, позовні вимоги фактично стосуються позбавлення відповідача спадкових прав у невстановлений законом спосіб, що є підставою для відмови у задоволенні позову.

Суд відноситься критично до визнання позову відповідачем, оскільки це визнання, відповідно до ч.4 ст. 206 ЦПК України, у даних правовідносинах суперечить закону та порушує його права та інтереси.

Крім того, у матеріалах справи міститься інформація з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та реєстру прав власності на нерухоме майно, відповідно до якої Ѕ частина будинку та земельної ділянки, які знаходяться за адресою: АДРЕСА_1 зареєстрована на праві приватної власності за ОСОБА_5 на підставі рішення суду, що також суперечить позиції сторони позивача щодо відсутності реєстрації права власності померлої на це майно у відповідному реєстрі нерухомості.

Відтак, в судовому засіданні не знайшов свого підтвердження факт відсутності правовстановлюючих документів на спадкове майно, що було підставою відмови нотаріусом у видачі свідоцтва про право на спадщину, а саме відсутність реєстрації права власності за спадкодавцем у відповідному реєстраційному органі.

Визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку.

Якщо право власності на житловий будинок, споруду підтверджується належними правовстановлюючими документами на час виникнення права власності на будівлі, споруди, нотаріус зобов`язаний прийняти ці документи для видачі свідоцтва про право на спадщину.

При дотриманні названих умов, у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину, особа може звернутися до суду шляхом оскарження дій нотаріуса за правилами позовного провадження.

Таким чином позовні вимоги не підлягають задоволенню у повному обсязі.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України у випадку відмови у задоволенні позову судові витрати позивачеві не відшкодовуються.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 258, 259, 263-265, 273, 354 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 , ІНН НОМЕР_5 ) до ОСОБА_3 ( АДРЕСА_2 , ІНН НОМЕР_6 ) про визнання права власності на майно в порядку спадкування, визнання права власності на частку в спільному майні подружжя в порядку спадкування за законом - відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом. Апеляційна скарга на рішення суду подається до Донецького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення або протягом тридцяти днів з дня отримання повного тексту рішення.

Суддя Краматорського міського суду Д. Г. Костюков