Ухвала

06 березня 2019 року

місто Київ

справа № 456/256/18

провадження № 61-42020ск19

Верховний Суд у складі судді Касаційного цивільного суду Погрібного С. О. розглянув касаційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області на рішення Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 02 березня 2018 року та постанову Апеляційного суду Львівської області від 06 вересня 2018 року у цивільній справі за заявою ОСОБА_1, заінтересована особа - Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області, про встановлення факту належності правовстановлюючого документу,

ВСТАНОВИВ :

Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області

(далі - ГУПФУ у Львівській області) 15 січня 2019 року із застосуванням засобів поштового зв'язку звернулося з касаційною скаргою на зазначені судові рішення.

Ухвалою Верховного Суду від 04 лютого 2019 року касаційну скаргу залишено без руху та надано заявнику строк для її виконання.

У лютому 2019 року заявник звернувся із клопотанням про звільнення від сплати судового збору, у зв'язку із відсутністю коштів на його оплату, оскільки кошти Пенсійного фонду спрямовуються лише на виплату пенсій.

Згідно із частинами першою та третьою статті 136 ЦПК України суд, враховуючи майновий стан сторони, може своєю ухвалою відстрочити або розстрочити сплату судового збору на визначений строк у порядку, передбаченому законом, але не більше як до ухвалення судового рішення у справі. З підстав, зазначених у частині першій цієї статті, суд у порядку, передбаченому законом, може зменшити розмір належних до оплати судових витрат, пов'язаних з розглядом справи, або звільнити від їх оплати.

Аналогічні норми містяться й у статті 8 Закону України «Про судовий збір», відповідно до яких, враховуючи майновий стан сторони, суд може своєю ухвалою відстрочити або розстрочити сплату судового збору на певний строк, але не довше ніж до ухвалення судового рішення у справі. Суд може зменшити розмір судового збору або звільнити від його сплати на підставі, зазначеній у частині першій цієї статті.

Клопотання задоволенню не підлягає, оскільки заявником не наведено доводів на обґрунтування його вимог щодо необхідності звільнення від сплати судового збору та доказів на підтвердження відсутності можливості щодо сплати судового збору заявником не надано.

Відповідно до частини третьої статті 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

У статті 129 Конституції України однією із засад судочинства визначено рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом, у тому числі й органів державної влади. У зв'язку із цим обставини, пов'язані з відсутністю у заявника коштів, призначених для сплати судового збору, не можуть вважатися достатньою підставою для звільнення від такої сплати.

Згідно із частиною другою статті 127 ЦПК України встановлений судом процесуальний строк може бути продовжений судом за заявою учасника справи, поданою до закінчення цього строку, чи з ініціативи суду.

Наведені обставини свідчать про необхідність продовжити

ГУПФУ у Львівській областістрок до 29 березня 2019 року для усунення недоліків касаційної скарги.

Керуючись статтями 127 ЦПК України, Верховний Суд

УХВАЛИВ:

Продовжити Головному управлінню Пенсійного фонду України у Львівській області строк для усунення недоліків касаційної скарги, залишеної без руху ухвалою Верховного Суду від 04 лютого 2019 року, до 29 березня 2019 року, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення цієї ухвали.

У разі невиконання у встановлений строк цієї ухвали касаційна скарга вважатиметься неподаною та буде повернута заявникові.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя С. О. Погрібний