Справа № 466/5021/18 Головуючий у 1 інстанції: Донченко Ю.В.
Провадження № 22-ц/811/2174/19 Доповідач в 2-й інстанції: Ванівський О. М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 жовтня 2019 року м. Львів

Львівський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ головуючого: Ванівського О.М.,

суддів: Цяцяка Р.П., Шеремети Н.О.

секретаря: Матяш С.І.

з участю: позивача ОСОБА_1 , прокурора Заєць І.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Львові в залі суду цивільну справу за апеляційними скаргами ОСОБА_1 та Прокуратури Львівської області на рішення Шевченківського районного суду м. Львова від 03 червня 2019 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Держави Україна в особі Державної казначейської служби України, Прокуратури Львівської області про відшкодування моральної шкоди,-

в с т а н о в и в:

в червні 2018 року ОСОБА_1 звернувся в суд з позовом до Держави Україна в особі Державної казначейської служби України, прокуратури Львівської області про відшкодування 290 000 грн. моральної шкоди.

В обґрунтування позовних вимог покликався на те, що слідчим СВ Шевченківського ВП ГУНП у Львівській області Писко М.П. ведеться досудове розслідування у кримінальному провадженні ЄРДР №0001476 від 16.04.2013 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2ст. 364,ч.1ст. 364, ч.1ст. 191,ч.2ст. 298,ч.1ст. 384,ч.1ст. 255,ч.2ст. 256 КК України. Нагляд за дотриманням законності здійснюють процесуальні керівники Львівської місцевої прокуратури №2 Р.Р . Кравчик , О.В. Пацюркевич під керівництвом керівника Львівської місцевої прокуратури №2 - С.В . Янчишин. В об`єднаному кримінальному провадженні №0001476, він визнаний потерпілим. Вважає, що його права, як потерпілого порушено в Державі Україна незаконними рішеннями, діями та бездіяльністю посадових, службових осіб органу державної влади в особі слідчого СВ Шевченківського ВП ГУНП у Львівській області М.П. Писко, прокурорів Львівської місцевої прокуратури №2 - С. В. Янчишин, Р .Р. Кравчик , О .В. Пацюркевич .

Зокрема, в кримінальному провадженні №0001476 ведеться досудове розслідування в частині заволодіння рухомим та нерухомим майном, яке належало йому на праві власності, злочинною організацією, якій сприяли особи, в тому числі посадові особи при виконанні функцій держави, що спричинило йому шкоду в особливо великих розмірах. Вказує в позові, що такими діями порушено його права в Державі Україна, як підприємця, платника податків в бюджет держави, чим порушено Перший протокол ЄСПЛ. На даний час, він не володіє жодним рухомим та нерухомим майном в державі Україна. Кримінальне правопорушення вчинене групою осіб з 2003 року по даний час триваюче, - органом досудового розслідування з умислом не проведено слідчих дій, - особам, які проходять у справі як свідки не повідомлено про підозру, - частину осіб не встановлено. Крім того, вважає, що будучи наділеним правом відповідно ст. 56 КПК України, по факту перебрав функції правоохоронних органів, щодо захисту порушених його прав та прав Держави Україна. Жодних слідчих, процесуальних дій із власної ініціативи слідчими, прокурорами не проведено, не дотримано розумних строків в досудовому розслідуванні, не скеровано справу до суду для прийняття рішення.

Крім того, не виконано рішення слідчих суддів, щодо проведення слідчих та розшукових дій органом прокуратури, а саме:

- слідчим суддею Шевченківського районного суду м. Львів Глинською Д.Б винесено рішення у справі №466/10847/16-к від 28.02.2017 , яким зобов`язано керівника місцевої прокуратури № 2 м. Львів С.В.Янчишина забезпечити виконання шести ухвал слідчих суддів в кримінальному провадженні із встановленням строку на виконання 30 днів з дня отримання ухвали. Для належного виконання рішення суду прокурором С.Янчишин, він - 06.03.2017 року подав клопотання з переліком слідчих дій в кримінальному провадженні, які потрібно провести на виконання рішення суду від 28.02.2017 року. 09.03.2017 року прокурором Львівської місцевої прокуратури №2 - Р.Р.Кравчиком винесено постанову про відмову в задоволенні клопотання від 06.03.2017 року.

- слідчим суддею Шевченківського районного суду м. Львів Ковальчук О.І винесено рішення у справі № 466/2120/17 від 27 червня 2017 року, яким зобов`язано керівника Львівської місцевої прокуратури № 2 Янчишина С.В. виконати ухвалу слідчого судді Шевченківського районного суду м.Львова від 28.02.2017 року № 466/10847/16-к у повному обсязі. Постанова прокурора від 09.03.2017 року скасована .

- ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду м. Львів Ковальчук О.І. від 06.06.2017 року справа № 466/2119/17 скасовано постанову прокурора та зобов`язано керівника Львівської місцевої прокуратури № 2 С.Янчишин долучити заяву ОСОБА_1 від 29.11.2016 року до матеріалів кримінального провадження № 0001476.

- слідчим суддею Шевченківського районного суду м.Львів Глинською Д.Б відповідно 8 глави КПК України направлено 31.01.2018 року листа керівнику Львівської місцевої прокуратури № 2 С. В. Янчишину, щодо виконання рішення суду від 28.02.2017 року. Керівником Львівської місцевої прокуратури № 2 С.В.Янчишин надано відповідь слідчому судді датовану 05.02.2018року в якій зазначив, що забезпечив виконання ухвали слідчого судді Шевченківського районного суду суду м.Львів № 466/10847/16-к, однак рішення не виконано.

Станом на час подачі цивільного позову слідчі дії не проведено, ухвали слідчих суддів не виконані, прокуратурою чиниться супротив в проведенні слідчих дій чим завдають такими діями йому як людині, громадянину України постійних страждань, переживань та стресу.

В позовній заяві покликався на порушення щодо нього Першого Протоколу ЄСПЛ, ст. ст. 42, 43, 45, 46, 48 Конституції України. Також в позові зазначав про те, що ним витрачено багато часу з вини прокуратури, які вчиняли протиправні дії, через повну бездіяльність та протиправні дії органу прокуратури в нього погіршився стан здоров"я, отримав нервовий стрес, переживання, порушився режим сну, що негативно вплинуло на звичайний ритм його життя.

Рішенням Шевченківського районного суду м. Львова від 03 червня 2019 року позовну заяву ОСОБА_1 до Держави Україна в особі Державної казначейської служби України, прокуратури Львівської області про відшкодування моральної шкоди задоволено частково.

Стягнуто на користь ОСОБА_1 на відшкодування моральної шкоди з Державного бюджету України шляхом списання коштів з єдиного казначейського рахунку Державного бюджету України через Державну казначейську службу України 5 000 грн.

В іншій частині відмовлено.

Судові витрати покладено на рахунок держави.

Рішення суду оскаржили Прокуратура Львівської області та ОСОБА_1 .

В апеляційній скарзі Прокуратура Львівської області, зазначає, що з оскаржуваним рішенням не погоджується, вважає його таким, що ухвалено з порушенням норм матеріального та процесуального права при неповному з`ясуванні обставин, що мають значення для справи. Звертає увагу суду на те, що позивачем зазначено, що моральну шкоду завдано закриттям кримінальних проваджень та вчиненням протиправних дій органом державної влади, однак, як вбачається з матеріалів справи постанови про закриття кримінальних проваджень скасовувались для з`ясування додаткових обставин і вчинення додаткових процесуальних дій з метою перевірки всіх доводів позивача. При цьому предметом судового розгляду у вказаних судових справах є саме постанови слідчого в межах розслідування кримінального провадження, а тому вказані судові рішення не можуть свідчити про незаконність рішень, дій чи бездіяльності прокуратури. Позивачем по справі не зазначено якими саме незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю відповідачів, зокрема прокуратури, завдано моральну шкоду та не зазначено доказів, які це підтверджують. Крім того покликаються на те, що сам факт закриття кримінального провадження в справі за відсутністю в діях осіб складу кримінального правопорушення, подальше його скасування чи зобов`язання вчинити інші процесуальні дії не є безумовною підставою для відшкодування моральної шкоди та не вказує на неправомірність дій посадових чи службових осіб органів державної влади. Просили суд рішення суду скасувати та прийняти нову постанову якою в задоволенні позову відмовити.

В апеляційні скарзі ОСОБА_1 зазначає, що з оскаржуваним рішенням не погоджується, вважає його таким, що ухвалено з порушенням норм матеріального та процесуального права при неповному з`ясуванні обставин, що мають значення для справи. Зокрема, покликається на те, що при ухваленні рішення суд першої інстанції не надав належної оцінки доказам, долученими до позовної заяви, які підтверджують завдання йому моральної шкоди. Судом не враховано та не зазначено в рішенні, що ним надані належні та допустимі докази, щодо загрози його життю та здоров`ю та бездіяльності органу державної влади в Україні - прокуратури. Враховуючи наведене просить рішення суду першої інстанції змінити та задовольнити його позов в повному обсязі.

Від позивача ОСОБА_1 до апеляційного суду надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому просив відмовити в задоволенні апеляційної скарги Прокуратури Львівської області у зв`язку з її безпідставністю.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення позивача на підтримання апеляційної скарги та заперечення апеляційної скарги Прокуратури Львівської області, пояснення представника відповідача на підтримання апеляційної скарги та заперечення на апеляційну скаргу ОСОБА_1 , перевіривши матеріали справи, законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційних скарг, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга Прокуратури Львівської області підлягає до задоволення, а апеляційну скаргу ОСОБА_1 слід залишити без задоволення з наступних підстав.

Відповідно до ст.263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в Постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Колегія суддів приходить до висновку, що рішення суду першої інстанції таким вимогам не відповідає.

Провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи (ч. 3 ст. 3 ЦПК України).

Згідно з ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

На підставі ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Згідно ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: 1) чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.

Частково задовольняючи позовні вимоги ОСОБА_1 , суд першої інстанції виходив з того, що оскільки судовим рішенням, яке набрало законної сили, встановлено неправомірність дій посадової особи прокуратури Львівської області (Львівської місцевої прокуратури №2), то наявні передбачені законом підстави для відшкодування завданої позивачу такими діями моральної шкоди.

Колегія суддів не погоджується з такими висновками суду з огляду на наступне.

Матеріалами справи та судом встановлено, що за заявою ОСОБА_1 внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0001476 від 16.04.2013 року відомості за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 364, ч. 1 ст. 364, ч. 1 ст. 191, ч. 2 ст. 298, ч. 1 ст. 384, ч. 1 ст. 255, ч. 2 ст. 256 КК України. Нагляд за дотриманням законності здійснюють процесуальні керівники Львівської місцевої прокуратури № 2 Кравчик Р.Р., Пацюркевич О.В. під керівництвом керівника Львівської місцевої прокуратури №2 - С. В.Янчишин . В об`єднаному кримінальному провадженні № 0001476, позивач ОСОБА_1 визнаний потерпілим.

Ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду м. Львова Глинською Д.Б від 28.02.2017 року - зобов`язано керівника Львівської місцевої прокуратури № 2 Янчишина С.В. забезпечити виконання шести ухвал слідчих суддів № 466/9277/15-к від 26.01.2015 року, № 466/2044/16-к від 01.03.2016 року, № 466/2045/16-к від 01.03.2016 року, № 466/2047/16-к від 30.03.2016 року, № 466/2043/16-к від 30.03.2016 року, № 466/3216/16-к від 12.05.2016 року у строк, що не перевищує 30 днів з дня отримання ухвали. 09.03.2017 року прокурором Львівської місцевої прокуратури № 2 - Кравчиком Р.Р. винесено постанову про відмову в задоволенні клопотання від 06.03.2017 року щодо виконання ухвали слідчого судді від 28.02.2017 року.

Ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду м. Львова Ковальчук О.І від 27 червня 2017 року зобов`язано керівника Львівської місцевої прокуратури № 2 Янчишина С.В. виконати ухвалу слідчого судді Шевченківського районного суду м. Львова від 28.02.2017 року № 466/10847/16-к у повному обсязі. Постанова прокурора від 09.03.2017 року скасована.

Ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду м. Львова Ковальчук О.І. від 06.06.2017 року скасовано постанову прокурора від 16.03.2019 року та зобов`язано керівника Львівської місцевої прокуратури № 2 С.Янчишин долучити заяву ОСОБА_1 від 29.11.2016 року до матеріалів кримінального провадження № 0001476.

31 січня 2018 року слідчим суддею Шевченківського районного суду м.Львова Глинською Д.Б направлено листа керівнику Львівської місцевої прокуратури № 2 С.В.Янчишину, щодо виконання рішення суду від 28.02.2017 року. 05.02.2018 року керівником Львівської місцевої прокуратури № 2 С.В.Янчишин надано відповідь слідчому судді про забезпечення виконання ухвали слідчого судді Шевченківського районного суду м. Львів № 466/10847/16-к, однак як вказує позивач і судом перевірено - рішення не виконані щодо проведення слідчих та розшукових дій органом прокуратури.

Відповідно до статті 56 Конституції України кожен має право на відшкодування за рахунок держави чи органів місцевого самоврядування матеріальної та моральної шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб при здійсненні ними своїх повноважень.

Частиною першою статті 1176 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) визначено, що шкода, завдана фізичній особі внаслідок її незаконного засудження, незаконного притягнення до кримінальної відповідальності, незаконного застосування запобіжного заходу, незаконного затримання, незаконного накладення адміністративного стягнення у вигляді арешту чи виправних робіт, відшкодовується державою у повному обсязі незалежно від вини посадових і службових осіб органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, досудове розслідування, прокуратури або суду.

Відповідно до частини шостої статті 1176 ЦК України шкода, завдана фізичній або юридичній особі внаслідок іншої незаконної дії або бездіяльності чи незаконного рішення органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, органу досудового розслідування, прокуратури або суду, відшкодовується на загальних підставах.

Шкода, завдана незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, розслідування, прокуратури або суду, відшкодовується державою лише у випадках вчинення незаконних дій, вичерпний перелік яких охоплюється частиною першою статті 1176 ЦК України, а саме у випадку незаконного засудження, незаконного притягнення до кримінальної відповідальності, незаконного застосування запобіжного заходу, незаконного затримання, незаконного накладення адміністративного стягнення у вигляді арешту чи виправних робіт.

За відсутності підстав для застосування частини першої статті 1176 ЦК України, в інших випадках заподіяння шкоди цими органами діють правила частини шостої цієї статті - така шкода відшкодовується на загальних підставах, тобто виходячи із загальних правил про відшкодування шкоди, завданої органом державної влади, їх посадовими та службовими особами (статті 1173, 1174 цього Кодексу).

Отже, для настання деліктної відповідальності необхідно довести наявність складу правопорушення, а саме: наявність шкоди; протиправну поведінка заподіювача шкоди; причинний зв`язок між шкодою та протиправною поведінку заподіювача; вину.

Вказана правова позиція викладена Верховним Судом України в постанові від 25 травня 2016 року у справі № 6-440цс16,

Відповідно до статті 23 ЦК України моральна шкода полягає у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

У пункті 2 постанови Пленуму «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» № 4 від 31 березня 1995 року Верховний Суд України роз`яснив, що спори про відшкодування заподіяної фізичній чи юридичній особі моральної (немайнової) шкоди розглядаються, коли право на відшкодування моральної шкоди безпосередньо передбачене нормами Конституції України або випливає з її положень, або закріплене законодавством, яке встановлює відповідальність за заподіяння моральної шкоди.

Статтею 1167 ЦК України встановлено, що моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

Моральна шкода відшкодовується незалежно від вини органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим, органу місцевого самоврядування, фізичної або юридичної особи, яка її завдала:

1) якщо шкоди завдано каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю фізичної особи внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки;

2) якщо шкоди завдано фізичній особі внаслідок її незаконного засудження, незаконного притягнення до кримінальної відповідальності, незаконного застосування запобіжного заходу, незаконного затримання, незаконного накладення адміністративного стягнення у вигляді арешту або виправних робіт;

3) в інших випадках, встановлених законом.

ОСОБА_1 не надав ні в суді першої інстанції, ні в суді апеляційної інстанції доказів відповідно до приписів статей 77-81 ЦПК України на підтвердження того, що відповідачами заподіяно моральну шкоду та не доведено наявність такої шкоди, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправними діяннями відповідача та вину останнього в її заподіянні, тобто факт порушення прав позивача діями відповідача. Самі по собі факти, що прийняті у порядку КПК України процесуальні рішення були скасовані судом, не свідчить про незаконність дій відповідача, оскільки постанови скасовані з процесуальних підстав, заподіяння шкоди позивачу, а також і про причинний зв`язок із заподіяною майновою та моральною шкодою. Необхідність звернення до суду щодо дій органів досудового розслідування не є належною правовою підставою для відшкодування моральної шкоди, а позивачем не доведено моральних страждань внаслідок бездіяльності відповідачів при розслідуванні кримінального провадження.

Враховуючи викладене колегія суддів вважає, що районний суд на вищенаведені норми закону та обставини справи уваги не звернув, а тому приходить до висновку про скасування рішення Шевченківського районного суду м. Львова від 03 червня 2019 року та ухвалення нового судового рішення про відмову в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 про відшкодування моральної шкоди.

Згідно п.2 ч.1 ст. 374 ЦПК України, суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення і ухвалити нове рішення.

Керуючись ст.ст. 367, 368, п.1, 2.ч.1 ст.374, 375, 376, 381, 382, 384 ЦПК України, суд-

п о с т а н о в и в :

апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Апеляційну скаргу Прокуратури Львівської області - задовольнити.

Рішення Шевченківського районного суду м. Львова від 03 червня 2019 року - скасувати та ухвалити нове судове рішення, яким у задоволенні позову ОСОБА_1 до Держави Україна в особі Державної казначейської служби України, Прокуратури Львівської області про відшкодування моральної шкоди - відмовити.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскарженою у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складення повної постанови.

Повний текст постанови складено 15жовтня 2019 року.

Головуючий : Ванівський О.М.

Судді: Цяцяк Р.П.

Шеремета Н.О.

Згідно з оригіналом

Постанова набрала законної сили: 08.10.2019 року

Суддя: Ванівський О.М.

Дата оформлення копії: 15.10.2019 року

Помічник судді: Скуйбіда І.О.