П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

02 жовтня 2019року м. Київ

Справа № 376/221/15-ц

Провадження: № 22-ц/824/11849/2019

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого (судді-доповідача) Невідомої Т.О.,

суддів Гаращенка Д.Р., Пікуль А.А.

розглянувши в порядку письмового провадженняапеляційну скаргу ОСОБА_1 на заочне рішення Сквирського районного суду Київської області від 29 серпня 2018 року, ухвалене під головуванням судді Ярошенка С.М., у справі за позовом ОСОБА_2 , ОСОБА_3 до ОСОБА_4 , ОСОБА_1 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди,

в с т а н о в и в :

У січні 2015 року ОСОБА_2 та ОСОБА_3 звернулися до суду з вказаним позовом, мотивуючи свої вимоги тим, що 21 лютого 2013 року на автобазарі у м. Біла Церква Київської області між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 , який діяв на підставі довіреності від 04 серпня 2011 року, виданої йому, ОСОБА_1 , та ОСОБА_6 про розпорядження (продаж, обмін, оренда) автомобілем марки ВАЗ-2107, д.н.з. НОМЕР_1 , було укладено у простій письмовій формі договір купівлі-продажу вказаного автомобіля. На виконання умов даного договору 21 лютого 2013 року ОСОБА_2 надав ОСОБА_1 грошові кошти в сумі 17600,00 грн. за проданий автомобіль, про що була складена відповідна розписка, а ОСОБА_1 , в свою чергу, надав йому ключі від автомобіля, свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу та 05 січня 2013 року видав довіреність на ім`я ОСОБА_2 . У подальшому ОСОБА_1 повідомив, що власник транспортного засобу ОСОБА_4 відкликав довіреність, а тому посвідчити договір в нотаріальному порядку не має можливості. Зі свого боку, ОСОБА_4 звернувся з позовом до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , третя особа: приватний нотаріус Білоцерківського міського нотаріального округу Київської області Станчик С.Б., про витребування майна із чужого незаконного володіння. 09 грудня 2014 року Сквирським районним судом Київської області позов ОСОБА_4 задоволено, витребувано у ОСОБА_2 та ОСОБА_3 придбаний ними автомобіль. Відтак, відповідачі, як солідарні боржники, зобов`язані повернути грошові кошти в сумі 17600,00 грн. за придбаний у позивачів автомобіль та відшкодувати моральну шкоду в сумі 20000,00 грн. за відмову укласти в нотаріальному порядку договір купівлі-продажу автомобіля, відповідачі фактично шахрайським способом заволоділи коштами родини ОСОБА_2 , внаслідок чого він, ОСОБА_2 , зазнав моральних страждань.

Заочним рішення Сквирського районного суду Київської області від 29 серпня 2018 року позов ОСОБА_2 , ОСОБА_3 задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 , ОСОБА_3 кошти в сумі 17600,00 грн. за придбаний автомобіль.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 , ОСОБА_3 20000,00 грн. моральної шкоди.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 , ОСОБА_3 243,60 грн. судового збору.

В решті позову відмовлено.

Не погодившись із таким судовим рішенням, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на не дотримання судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, не врахування обставин, що мають істотне значення для справи, просиврішення суду першої інстанції в частині стягнення моральної шкоди скасувати та ухвалити в цій частині нове, яким зменшити зазначений позивачем розмір моральної шкоди.

На обґрунтування доводів апеляційної скарги зазначив, що суд першої інстанції не врахував, що визначена позивачами сума моральної шкоди перевищує вартість автомобіля. Також, суд першої інстанції не взяв до уваги, що він одружений та має на утримання малолітнього сина, а тому посилаючись на важкий стан в сім`ї та відсутність коштів, а також те, що він продавав автомобіль маючи законне доручення від свого діда, вказував, що це суттєва підстава для зменшення заявленого позивачем, ОСОБА_2 , розміру моральної шкоди.

Апеляційна скарга містить також клопотання про розгляд справи в судовому засіданні з викликом сторін.

Відповідно до ч. 1 ст. 369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Підстав для задоволення даного клопотання немає, оскільки доводи апеляційної скарги стосуються оцінки наявних у справі письмових доказів та застосування норм матеріального права.

Ухвалами Київського апеляційного суду від 2 серпня 2019 року відкритоапеляційне провадження у справі та справу призначено до розгляду в порядку письмового провадження.

Правом відзиву на апеляційну скаргу інші учасники справи відповідно до вимог ст. 360 ЦПК України не скористались.

Рішення Сквирського районного суду Київської області від 29 серпня 2018 року оскаржується лише в частині стягнення моральної шкоди, а тому в іншій частині в апеляційному порядку не переглядається.

Дослідивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню.

Так, судами встановлено, що 04.08.2011 року ОСОБА_4 видав довіреність на ім`я ОСОБА_1 та ОСОБА_6 , яка посвідчена приватний нотаріусом Білоцерківського міського нотаріального округу Станчик С.Б.

Вказаною довіреністю, ОСОБА_4 уповноважив останніх розпоряджатися від його імені (продати, обміняти, здати в оренду, позичку) автомобілем марки ВАЗ2107 д.н.з., НОМЕР_1 , який належить йому згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу від 04.07.2001 року.

21 лютого 2013 року на автобазарі у м. Біла Церква, Київської області між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 , який діяв на підставі вищевказаної довіреності, було укладено у простій письмовій формі договір купівлі-продажу вказаного автомобіля.

На виконання умов договору купівлі-продажу ОСОБА_1 отримав від ОСОБА_2 грошові кошти в сумі 17600,00 грн. за проданий автомобіль (про що склав розписку від 21.02.2013 року), та, в свою чергу, надав ключі від автомобіля, свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу та 05 січня 2013 року видав довіреність на ім`я ОСОБА_2 .

У подальшому ОСОБА_1 повідомив ОСОБА_2 , що власник транспортного засобу ОСОБА_4 відкликав довіреність, а тому посвідчити договір в нотаріальному порядку не має можливості.

Тобто, 21 лютого 2013 року між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 була досягнута домовленість про продаж автомобіля ВАЗ-2107, на виконання якої у той же день було надано розписку про отримання коштів, в якій зазначено, що ОСОБА_1 продав спірний автомобіль ОСОБА_2 за 17 600 грн.

Як убачається зі змісту апеляційної скарги, ОСОБА_1 не заперечує той факт, що він, відчужуючи автомобіль від імені свого діда, отримав від покупця, ОСОБА_2 , кошти в сумі 17600 грн., однак, діду їх не повернув.

09 грудня 2014 року Сквирським районним судом Київської області витребувано у ОСОБА_2 та ОСОБА_3 автомобіль марки ВАЗ-2107 д.н.з. НОМЕР_1 (а.с.7-8).

Згідно ч. 1 ст. 216 ЦК України недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов`язані з його недійсністю.

У разі недійсності правочину кожна із сторін зобов`язана повернути другій стороні у натурі все, що вона одержала на виконання цього правочину, а в разі неможливості такого повернення, зокрема тоді, коли одержане полягає у користуванні майном, виконаній роботі, наданій послузі, - відшкодувати вартість того, що одержано, за цінами, які існують на момент відшкодування.

За таких підстав, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про задоволення позову в частині стягнення матеріальної шкоди.

Задовольняючи позов в частині стягнення моральної шкоди, суд першої інстанції враховував обставини справи, глибину фізичних, душевних страждань, які зазнав позивач від неправомірних дій ОСОБА_1 при вчиненні недійсного правочину, їх тривалість, можливості відновлення, і виходячи з засад розумності та справедливості, вважав моральну шкоду в сумі 20000,00 грн. достатньою та обґрунтованою.

Колегія суддів не погоджується з таким висновком суду першої інстанції з огляду на таке.

Згідно вимог ч. 2 ст. 216 ЦК України якщо у зв`язку із вчиненням недійсного правочину другій стороні або третій особі завдано збитків та моральної шкоди, вони підлягають відшкодуванню винною стороною.

Згідно статті 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав.

Пунктом 2 статті 23 ЦК України визначено, що моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи.

Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування. Моральна шкода відшкодовується одноразово, якщо інше не встановлено договором або законом.

Під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Моральна шкода може полягати, зокрема: у приниженні честі, гідності, престижу або ділової репутації. Під немайновою шкодою, заподіяною юридичній особі, слід розуміти втрати немайнового характеру, що настали у зв`язку з приниженням її ділової репутації, посяганням на фірмове найменування, товарний знак, виробничу марку, розголошенням комерційної таємниці, а також вчиненням дій, спрямованих на зниження престижу чи підрив довіри до її діяльності.

У позовній заяві про відшкодування моральної (немайнової) шкоди має бути зазначено, в чому полягає ця шкода, якими неправомірними діями чи бездіяльністю її заподіяно позивачеві, з яких міркувань він виходив, визначаючи розмір шкоди, та якими доказами це підтверджується.

Відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору.

Визначаючи розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди,

суд повинен наводити в рішенні відповідні мотиви.

Відповідно до вимог ст. 12, 81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом.

Крім того, у ч. 6 ст. 81 ЦПК України визначено, що доказування (а, отже, і рішення суду) не може ґрунтуватися на припущеннях.

Обґрунтовуючи вимогу про стягнення з ОСОБА_1 моральної шкоди, ОСОБА_2 посилався на те, що ОСОБА_1 та його дід ОСОБА_4 відмовились від виконання зобов`язання щодо нотаріального посвідчення договору купівлі-продажу автомобіля, а тому вважає дії ОСОБА_1 шахрайським способом заволодіння коштами, які належать сім`ї ОСОБА_2 . Вказує, що такі обставини призвели до його моральних страждань, які він оцінив в розмірі 20 000 грн.

При цьому, належного обґрунтування або доказів заявленої суми моральної шкоди (наприклад стан здоров`я, тяжкість вимушених змін у його життєвих стосунках, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану…) позовна заява ОСОБА_2 не містить.

За таких підстав, визначений судом першої інстанції розмір моральної шкоди є значно завищеним, а тому, колегія суддів, враховуючи обставини справи та аргументацію позивача щодо завданої моральної шкоди, приходить висновку про зменшення такого розміру, який підлягає стягненню з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 , з 20 000 грн. до 5000 грн. та вважає його розумним та справедливим.

Підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення у відповідності з вимогами ч.1 ст.376 ЦПК України є: неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Враховуючи вищевикладене, апеляційна скарга ОСОБА_1 підлягає задоволенню, а рішення Сквирського районного суду Київської області від 29 серпня 2018 року зміні в частині визначення розміру моральної шкоди.

Керуючись ст.ст. 367, 368, 374, 376, 381-384 ЦПК України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Рішення Сквирського районного суду Київської області від 29 серпня 2018 року в частині вирішення позовних вимог про стягнення моральної шкоди змінити.

Зменшити розмір моральної шкоди, яка підлягає стягненню з ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_2 , місце реєстрації: АДРЕСА_1 ) на користь ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_3 , місце реєстрації: АДРЕСА_2 ) з 20 000 (двадцяти тисяч) грн. до 5 000 (п`яти тисяч) грн.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, оскарженню у касаційному порядку не підлягає.

Головуючий Т.О. Невідома

Судді Д.Р. Гаращенко

А.А. Пікуль