КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 жовтня 2019 року Київський апеляційний суд в складі суддів:

судді-доповідача Білич І.М.,

суддів Панченко М.М, Іванченко М.М.

при секретарі Кемському В.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду справу за апеляційною скаргою адвоката Ягічева Сергія Олексійовича, який діє в інтересах ОСОБА_1 на ухвалу Шевченківського районного суду міста Києва від 02 серпня 2019 року, постановлену під головуванням судді Шевченківського районного суду міста Києва Рибак М.А.

у справі за позовом ОСОБА_1 до Фонду гарантування вкладів фізичних осіб про захист прав споживача, -

в с т а н о в и л а :

У липні 2019 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до Фонду гарантування вкладів фізичних осіб про захист прав споживачів та стягнення грошових коштів за договором банківського вкладу. Мотивуючи позовну заяву тим, що 28.06.2014 року між нею та ПАТ „Комерційний банк" Український фінансовий світ" було укладено договір банківського вкладу ( депозиту) „ПЛАНЕР" № 42496, за умовами якого вона передала банку грошові кошти у розмірі 167 671, 23 гривень на строк до 01.08.2014 року, на які банк зобов`язався нараховувати та виплачувати відсотки.

14.08.2014 року ПАТ „Комерційний банк" Український фінансовий світ" було віднесено до категорії неплатоспроможних у ньому запроваджено тимчасову адміністрацію в особі уповноваженої особи Фонду.

02 грудня 2014 року Фонд листом № 001/503 повідомив позивача про прийняття рішення щодо нікчемності договору банківського вкладу № 42496 від 28.06.2014 року відповідно до вимог ст. 38 Закону України „ Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" та ст. 228 ЦК України

14 травня 2015 року постановою Окружного адміністративного суду залишеною без змін постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 07 червня 2018 року визнано протиправним та скасовано наказ Уповноваженої особи Фонду гарантування фізичних осіб в частині визнання нікчемним договору банківського вкладу ( депозиту) „ПЛАНЕР" від 28 червня 2014 року № 42496, укладеного між ОСОБА_1 та ПАТ „КБ" УСФ".

Проте не дивлячись на прийняття зазначених вище рішень позивач вказувала на те, що відповідач дотепер не здійснив виплату гарантованої законодавством суми, тому звертаючись до суду просила суд стягнути з Фонду кошти в розмірі 180 274, 09 гривни за вкладом, які були внесені за договором банківського вкладу № 42496 від 28.06.2014 року укладеного між позивачем та ПАТ КБ „Український фінансовий світ" та витрати на правову допомогу.

Ухвалою Шевченківського районного суду міста Києва від 02 серпня 2019 року було відмовлено у відкритті провадження у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Фонду гарантування вкладів фізичних осіб про захист прав споживача. Роз`яснено позивачу її право на звернення з вказаними вимогами в порядку адміністративного судочинства.

Суд першої інстанції виходив з того, що Фонд є установою, що виконує спеціальні функції у сфері гарантування вкладів фізичних осіб, є суб`єктом публічного права та наділений владними управлінськими функціями. Відтак, спір стосовно права на відшкодування вкладів фізичних осіб за рахунок коштів Фонду є публічно - правовим. Тому справа підлягає розгляду в порядку адміністративного, а не цивільного судочинства. При цьому суд послався на правову позицію Великої Палати Верховного Суду, викладену в постанові від 12 квітня 2018 року у справі № 820/11591/15.

Не погоджуючись із ухвалою суду позивач в особі представника подала апеляційну скаргу в якій посилаючись на неповне з`ясування обставин справи, просила скасувати ухвалу суду першої інстанції. На обґрунтування доводів апеляційної скарги зазначаючи, що неправомірні дії уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб вже встановлено рішенням адміністративного суду, адміністративного спору немає, оскільки є рішення, яке набрало законної сили.

Фонд гарантування вкладів фізичних осіб надав відзив на апеляційну скаргу вказуючи про те, що спір стосовно права на відшкодування вкладів фізичних осіб за рахунок коштів Фонду в межах гарантованого державою відшкодування за вкладами, є публічно-правовий, а тому повинен розглядатись в порядку адміністративного судочинства.

Сторони про день і час розгляду справи повідомлялися належним чином у встановленому законом порядку. У судове засідання не з`явилися, поважність причин своєї неявки суду не повідомили. Колегія суддів вважає за можливе розглянути справу в їх відсутність в силу вимог ст. 372 ЦПК України.

Заслухавши суддю - доповідача, перевіривши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що подана апеляційна скарга не підлягає до задоволенню виходячи з наступного.

Правові, фінансові та організаційні засади функціонування системи гарантування вкладів фізичних осіб, повноваження Фонду, порядок виплати Фондом відшкодування за вкладами встановлюються Законом № 4452 -У1. Цим Законом також регулюються відносини між Фондом, банком, НБУ, визначаються повноваження та функції Фонду щодо виведення неплатоспроможних банків з ринку і ліквідації банків. Цей Закон є спеціальним у регулюванні спірних правовідносин.

За змістом статті 3 Закону Фонд є установою, що виконує спеціальні функції у сфері гарантування вкладів фізичних осіб та виведення неплатоспроможних банків з ринку. Фонд є юридичною особою публічного права, має відокремлене майно, яке є об`єктом права державної власності і перебуває у його господарському віданні.

Відповідно до частин першої та другої статті 26 зазначеного Закону Фонд гарантує кожному вкладнику банку відшкодування коштів за його вкладом. Фонд відшкодовує кошти у розмірі вкладу, але не більше суми граничного розміру відшкодування коштів за вкладами. Сума граничного розміру відшкодування коштів за вкладами не може бути меншою 200 тисяч гривень. Вкладник має право на одержання гарантованої суми відшкодування коштів за вкладами за рахунок коштів Фонду в межах граничного розміру відшкодування коштів за вкладами.

Гарантії Фонду є гарантіями держави, передбаченими Законом № 4452 -У1. Для виконання Фондом відповідних зобов`язань можуть залучатися державні кошти. Тому рішення та дії Фонду чи уповноваженої особи Фонду щодо включення вкладника до переліку осіб, яким необхідно здійснити виплату відшкодувань сум вкладів за рахунок коштів Фонду, є рішеннями та діями суб`єкта владних повноважень, який реалізує делеговані державою повноваження щодо виведення з ринку неплатоспроможних банків.

Правовідносини між Фондом і вкладником, який претендує на отримання гарантованого державою відшкодування за рахунок коштів Фонду в межах граничної суми, складаються без участі банку - боржника та мають управлінський характер.

У цих правовідносинах Фонд виконує управлінські функції щодо гарантованої державою виплати відшкодування за банківським вкладом у межах граничного розміру за рахунок коштів Фонду незалежно від перебігу процедури ліквідації банку ( продажу цього майна). А тому у вказаних відносинах у фізичних осіб виникають майнові вимоги не до банку -боржника, що ліквідується, а до держави в особі Фонду.

Спір щодо права фізичної особи на відшкодування за вкладом за рахунок коштів Фонду у сумі, що не перевищує 200 000 гривень ( якщо адміністративна рада Фонду згідно з пунктом 17 частини першої статті 9 закону № 4452 -У1 не прийняла рішення про збільшення граничної суми такого відшкодування), є публічно - правовим і пов`язаний з виконанням Фондом владної управлінської функції з організації виплати цього відшкодування. А тому такий спір має розглядатися за правилами адміністративного судочинства.

У даній справі позивач просила стягнути з Фонду кошти в межах установленого законом граничного розміру відшкодування за вкладом.

З урахуванням вищевикладеного колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції та доводами Фонду й уповноваженої особи Фонду на ліквідацію КБ „ Український фінансовий світ" про те, що ця справа має розглядатися за правилами адміністративного судочинства.

Доводи апеляційної скарги в частині того, що адміністративними судами вже вирішувалися питання пов`язані з зобов`язанням Фонду відшкодувати їй кошти за вкладом, не можуть бути підставою для скасування судового рішення.

Колегія суддів вважає, що скаржником не береться до уваги постанова Окружного адміністративного суду міста Києва від 14 травня 2015 року справа № 826/3318/15 року за якою їй було відмовлено в задоволенні вимог щодо зобов`язання Фонду відшкодувати кошти за вкладом з мотивів їх передчасності, оскільки Закон України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» передбачає певну послідовну процедуру до моменту виплати гарантованої суми відшкодування за вкладом, зокрема включення до переліку вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду, передача уповноваженою особою Фонду сформованого переліку вкладників до Фонду, складення Фондом на підставі отриманого переліку вкладників Загального Реєстру, затвердження виконавчою дирекцією Фонду загального реєстру.

Чим фактично було роз`ясненням позивачу послідовність її подальших дій.

З урахуванням вищевикладеного, колегія суддів вважає, що ухвала суду постановлена з дотриманням норм процесуального права і підстав для її скасування з доводів викладених у апеляційній скарзі нема.

Керуючись ст. ст. 368, 374, 375, 381 382, 383, 387 ЦПК України, колегія суддів, -

п о с т а н о в и л а :

Апеляційну скаргу адвоката Ягічева Сергія Олексійовича, який діє в інтересах ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Ухвалу Шевченківського районного суду міста Києва від 02 серпня 2019 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття. Може бути оскаржена в касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту постанови.

Повний текст постанови складено 04 жовтня 2019 року.

Суддя - доповідач:

Судді: