П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05 березня 2018 року

м. Харків

Справа № 640/15124/18

Провадження № 22-ц/818/1302/19

Харківський апеляційний суд в складі колегії суддів:

головуючого - Бровченко І.О.

суддів - Бурлака І.В., Колтунова А.І.,

за участю секретаря - Прокопчук І.В.,

розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Київського районного суду м. Харкова від 13 грудня 2018 року в складі судді Ніколаєнко І. В.,

в с т а н о в и в:

В провадженні Київського районного суду м. Харкова знаходиться цивільна справа за позовом ОСОБА_1 до колективного підприємства виробнича фірма «Україна», товариства з обмеженою відповідальністю «Провестіс», треті особи на стороні відповідачів: ОСОБА_2, ОСОБА_3, про оформлення трудових відносин.

У грудні 2018 року позивач звернувся до суду з заявою про забезпечення позову, відповідно до якої просить вжити заходи забезпечення позову на строк до прийняття та набрання законної сили рішенням суду по справі № 640/15124/18, шляхом заборони вчинення державним реєстратором Департаменту реєстрації Харківської міської ради будь-яких дій, пов'язаних з внесенням записів до Єдиного державного реєстру підприємств і організацій України, стосовно припинення КПВФ «Україна».

Посилається на те, що згідно даних Витягу з Єдиного державного реєстру підприємств і організацій України за № станом на 11 грудня 2018 року КПВФ "Україна" з 10 жовтня 2018 року перебуває в стані припинення. В розділі Витягу «Дані про реєстраційні дії» в останньому записі зазначено про внесення рішення засновників (учасників) юридичної особи або уповноваженого ними органу щодо припинення юридичної особи в результаті ліквідації. Головою ліквідаційної комісії та керівником призначено Рябцеву Л.М. Термін заявлення вимог кредиторів встановлено до 22.12.2018 р. Припинення КПВФ «Україна» до прийняття та набрання законної сили рішенням суду по справі може істотно ускладнити або унеможливити виконання рішення суду щодо поновлення його порушених трудових прав.

Ухвалою Київського районного суду м. Харкова від 13 грудня 2018 року ОСОБА_1 відмовлено в задоволенні заяви про забезпечення позову.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить ухвалу суду першої інстанції скасувати та задовольнити його заяву про забезпечення позову. Зазначає, що даний захід не направлений на порушення прав третіх осіб, оскільки не забороняє проводити збори засновників та прийняття рішень засновників, тім більш, що рішення про ліквідацію підприємства вже було прийнято ними ще до 10 жовтня 2018 року. Суть заборони вчинення державним реєстратором дій, пов'язаних з внесенням записів до державного реєстру про завершення процедури ліквідації та виключення КПВФ «Україна» з державного реєстру полягає лише в зупиненні процедури ліквідації ТОВ «Україна» до прийняття та набрання законної сили рішенням суду по справі № 640/15124/18. Захід забезпечення позову, який просить вжити позивач не є втручанням в господарську діяльність відповідача.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення учасників справи, які з`явилися в судове засідання, вивчивши матеріали справи та перевіривши законність і обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Відмовляючи у задоволенні заяви про забезпечення позову, суд першої інстанції виходив із того, що вимога ОСОБА_1 є необґрунтованою. Вжиття заходів забезпечення позову шляхом заборони вчинення державним реєстратором будь-яких дій, пов'язаних з внесенням записів до Єдиного державного реєстру підприємств і організацій України, стосовно припинення КПВФ «Україна», є втручанням у внутрішню господарську діяльність юридичної особи, суперечить змісту заходів забезпечення та меті їх застосування, яка полягає в захисті інтересів учасника процесу, а не в позбавленні (порушенні) прав інших осіб.

Такі висновки суду є правильними й такими, що відповідають обставинам справи й вимогам закону.

Відповідно до положень ст.149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред'явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Згідно з п.2 ч.1 ст. 150 ЦПК України, позов забезпечується забороною вчиняти певні дії.

Види забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами (ч.3 ст.150 ЦПК України).

З матеріалів справи вбачається, що у провадженні Київського районного суду м Харкова знаходиться цивільна справа за позовом ОСОБА_1 до КПВФ «Україна», ТОВ «Провестіс» про встановлення факту перебування у трудових відносинах, зобов'язання внести запис до трудової книжки та стягнення заробітної плати.

У грудні 2018 року ОСОБА_1 подав до суду заяву про забезпечення позову, в якій просив заборонити державним реєстраторам, у тому числі державним реєстраторам Департаменту реєстрації Харківської міської ради, вчиняти будь-які дії, пов'язані з внесенням записів до Єдиного державного реєстру підприємств і організацій України, стосовно припинення КПВФ «Україна»

В обґрунтування заяви про забезпечення позову представник позивача послався на те, що КПВФ «Україна» перебуває в стані ліквідації. Припинення КПВФ «Україна» може утруднити чи зробити неможливим виконання судового рішення, а також позбавить позивача його права на захист порушених прав в судовому порядку.

Тобто, представник позивача просить вжити заходи забезпечення вказаного вище позову шляхом заборони державним реєстраторам вчиняти будь-які дії, пов'язані з ліквідацією КПВФ «Україна», який є відповідачем у справі, та стосуються заборони державним реєстраторам вчиняти покладені на них згідно із законодавством повноваження, які останні вправі вчиняти.

Відмовляючи у вжитті заходів забезпечення позову, судом першої інстанції обґрунтовано враховано зміст позовних вимог, співмірність вжитих заходів із вимогами та вид забезпечення позову (пункт 4 постанови Пленуму Верховного Суду України №9 від 22 грудня 2006 року «Про практику розгляду судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову»).

У вирішенні питання про забезпечення позову суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв'язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення господарського суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв'язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Адекватність заходу забезпечення позову, що застосовується судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається. Оцінка такої відповідності здійснюється судом, зокрема, з урахуванням співвідношення права (інтересу), про захист яких просить заявник, та інтересів сторін та інших учасників судового процесу.

Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені в зв'язку з застосуванням відповідних заходів.

Колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов правильного висновку про те, що вимога позивача про забезпечення позову шляхом заборони державним реєстраторам вчиняти будь-які дії, пов'язані з ліквідацією КПВФ «Україна», є необгрунтованою, оскільки предметом спору у справі є оформлення трудових відносин та стягнення заробітної плати, а відтак вид забезпечення позову, який просить вжити представник позивача, не пов'язаний з предметом спору.

За таких обставин, доводи апеляційної скарги про те, що заходи забезпечення позову не направлені на порушення прав третіх осіб та не пов'язані з втручанням у господарську діяльність, висновків суду першої інстанції не спростовують з наведених вище підстав.

Посилання в апеляційній скарзі, що суд не викликав в судове засідання керівника КПВФ «Україна» є безпідставними, оскільки заява про забезпечення позову відповідно до вимог ч. 1 ст. 153 ЦПК України розглядається без повідомлення учасників справи та відповідно до вимог ч. 3 ст. 153 ЦПК України суд може викликати особу, яка подала заяву про забезпечення позову.

Отже, ухвала суду першої інстанції є законною та обґрунтованою, і не свідчить про неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків суду обставинам та порушення судом норм процесуального права.

Крім того, згідно даних Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань, який розміщений у відкритому доступі в мережі Інтернет на офіційному веб-сайті державного підприємства «Національні інформаційні системи», 29 січня 2019 року до державного реєстру внесено запис № 8043594 про припинення КПВФ «Україна».

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст.367, 374, 375, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, колегія суддів,

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Ухвалу Київського районного суду м. Харкова від 13 грудня 2018 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст судового рішення складено 12 березня 2019 року.

Головуючий І.О. Бровченко

Судді І.В. Бурлака

А.І. Колтунова