ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/817/296/19 Доповідач - Міщій О.Я.
Категорія - 351000000
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

06 березня 2019 року м. Тернопіль

Колегія суддів судової палати в цивільних справах Тернопільського апеляційного суду в складі:

головуючого - Міщій О.Я.

суддів - Ткач З. Є., Шевчук Г. М.,

секретар с/з - Романюк Х.Ю.

з участю представника ОСОБА_2 - адвоката Баган О.В., представника третьої особи ОСОБА_4- адвоката Парубія І.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Тернополі цивільну справу № 607/13761/17 за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на ухвалу Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 11.01.2019 р., постановлену в м. Тернополі суддею Тернопільського міськрайонного суду Дзюбичем В.Л. за позовом ОСОБА_2 до Тернопільського міського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Тернопільській області, з участю третіх осіб - публічного акціонерного товариства комерційний банк «Надра», ОСОБА_4, ОСОБА_6, ОСОБА_7 про скасування арешту майна боржника,-

ВСТАНОВИЛА:

06.11.2017 р. ОСОБА_2 звернулась до суду із указаним позовом.

Ухвалою судді Тернопільського міськрайонного суду від 17.11.2017 р. відкрито провадження у справі та призначено її до судового розгляду.

Ухвалою Тернопільського міськрайонного суду від 11.01.2019 р. провадження у справі за позовом ОСОБА_2 до Тернопільського міського відділу ДВС Головного територіального управління юстиції у Тернопільській області з участю третіх осіб- публічного акціонерного товариства комерційний банк «Надра», ОСОБА_4, ОСОБА_6, ОСОБА_7 про скасування арешту майна боржника - закрито.

Не погоджуючись із указаною ухвалою, ОСОБА_2 подала апеляційну скаргу, у якій просить її скасувати, постановивши нове судове рішення, яким направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції, посилаючись на порушення судом норм процесуального права.

ОСОБА_2 зазначила, що суд всупереч вимогам ст. ст. 197, 200 ЦПК України закрив провадження у справі на стадії розгляду її по суті, а не в підготовчому засіданні. Також ОСОБА_2 вказала, що у даному випадку відсутні підстави для закриття провадження у справі відповідно до вимог ст. 255 ЦПК України. Крім того, закриваючи провадження, суд не роз'яснив до якого суду слід звертатися, позбавивши її права на справедливий суд, що гарантується Конституцією України та Конвенцією про захист прав людини і основоположних свобод.

Відповідач не подав відзив на позов

Дослідивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку про те, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення.

Згідно ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Оскаржувана ухвала суду першої інстанції відповідає зазначеним вимогам закону, виходячи з наступного.

Постановляючи ухвалу про закриття провадження по справі, суд першої інстанції виходив з того, що з ОСОБА_2 відповідно до рішення суду стягнуто в солідарному порядку заборгованість за кредитним договором, вона є боржником у виконавчому провадженні, тому заявлені вимоги про скасування арешту майна підлягають вирішенню в порядку, передбаченому розділом VII ЦПК України, а не в порядку позовного провадження.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду суду першої інстанції, оскільки він відповідає вимогам закону та обставинам справи.

Відповідно до ст. 15 Закону України «Про виконавче провадження» сторонами виконавчого провадження є стягувач і боржник.

Стягувачем є фізична або юридична особа чи держава, на користь чи в інтересах яких видано виконавчий документ.

Боржником є визначена виконавчим документом фізична або юридична особа, держава, на яких покладається обов'язок щодо виконання рішення Згідно п. 1 ч. 1 ст. 255 ЦПК України, cуд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо справа не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

Відповідно до ч.1 ст.256 ЦПК України якщо провадження у справі закривається з підстав, визначених пунктом 1 частини першої статті 255 цього Кодексу, суд повинен повідомити заявникові, до юрисдикції якого суду віднесено розгляд таких справ.

Як роз'яснено в пунктах 1, 5 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про судову практику в справах про зняття арешту з майна» № 5 від 03.06.2016 року, спори про право цивільне, пов'язані з належністю майна, на яке накладено арешт, розглядаються в порядку цивільного судочинства у позовному провадженні, якщо однією із сторін відповідного спору є фізична особа, крім випадків, коли розгляд таких справ відбувається за правилами іншого судочинства. У разі, якщо опис та арешт майна проводився державним виконавцем, скарга сторони виконавчого провадження розглядається в порядку, передбаченому розділом VII ЦПК України. Інші особи, які є власниками (володільцями) майна і які вважають, що майно, на яке накладено арешт, належить їм, а не боржникові, можуть звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту, що передбачено статтею 60 Закону про виконавче провадження. У зв'язку із цим, боржник (учасник кримінального провадження, на майно якого накладено арешт) не може пред'являти позов, оскільки у судовому процесі він є відповідачем та законом для нього встановлений інший порядок вирішення питання. У разі пред'явлення до суду такого позову в порядку цивільного судочинства суддя має відмовити у відкритті провадження на підставі пункту 1 частини другої статті 122 ЦПК, а, помилково прийнявши позов до розгляду під час судового розгляду суд має закрити провадження у справі з підстави, передбаченої пунктом 1 частини першої статті 205 ЦПК (в редакції закону, чинного на час прийняття постанови).

Судом установлено, що ОСОБА_2 є майновим поручителем ОСОБА_4 за кредитним договором і згідно рішення суду з неї стягнуто в солідарному порядку в користь ПАТ КБ «Надра» заборгованість за кредитним договором.

Із матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_2 звернулася до суду із позовом до Тернопільського міського відділу ДВС Головного територіального управління юстиції у Тернопільській області, треті особи - ПАТ КБ «Надра», ОСОБА_4, ОСОБА_6, ОСОБА_7 про скасування арешту майна боржника - 1/2 частини квартири АДРЕСА_1, що їй належить, який було накладено постановою державного виконавця Другого відділу ДВС ТМУЮ від 08.11.2013 р. та постановою державного виконавця цього ж відділу ДВС від 16.07.2015 р. у виконавчому провадженні за виконавчим листом № 607/4603/13 -ц, виданим 25.09.2013 р. в межах виконавчих проваджень № 40629249, № 48119159 про солідарне стягнення з ОСОБА_4, ОСОБА_2, ОСОБА_7, ОСОБА_6 в користь ПАТ КБ "Надра" 371012,01 грн. заборгованості.

Таким чином, суд першої інстанції, встановивши, що позивачка ОСОБА_2 є боржником у виконавчому провадженні, арешт накладено державним виконавцем на її майно в порядку виконання рішення суду, обґрунтовано виходив з того, що в даному випадку законодавством визначено порядок захисту майнових прав позивачки, як сторони виконавчого провадження, передбачений розділом VII ЦПК України, а відтак дійшов правильного висновку про закриття провадження у справі на підставі п. 1 ч. 1 ст. 255 ЦПК України.

Доводи ОСОБА_2 про позбавлення її права на справедливий суд є безпідставними, оскільки в даному випадку законом визначено інший порядок захисту права. Зокрема, суд роз'яснив ОСОБА_2 про те, що заявлені нею вимоги підлягають вирішенню в порядку, передбаченому розділом VII ЦПК України, тому доводи апеляційної скарги є необґрунтованими.

При цьому суд, помилково прийнявши позов до розгляду, вірно закрив провадження у справі на стадії розгляду спору по суті.

За змістом ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що ухвала Тернопільського міськрайонного суду від 11.01.2019 р. про закриття провадження у справі постановлена з дотриманням вимог матеріального та процесуального права, у зв'язку з чим апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а ухвала суду - залишенню без змін.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 367, 368, 374, 375, 381-384, 389, 390 ЦПК України, колегія суддів ,-

ПОСТАНОВИЛА :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - залишити без задоволення.

Ухвалу Тернопільського міськрайонного суду від 11.01.2019 р. - залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови суду апеляційної інстанції складено 12.03.2019 року.

Головуючий - підпис

Судді - два підписи