Ухвала

18 червня 2019 року

м. Київ

справа № 459/3224/17

провадження № 61-10807 ск19

Верховний Суд у складі судді Касаційного цивільного суду Кривцової Г. В. розглянув касаційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Червоноградського міського суду Львівської області від 04 липня 2018 року та постанову Львівського апеляційного суду від 02 квітня 2019 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Державного підприємства «Львіввугілля» в особі Відокремленого підрозділу «Шахта «Відродження» Державного підприємства «Львіввугілля», Первинної профспілкової організації Відокремленого підрозділу «Шахта «Відродження» Державного підприємства «Львіввугілля», ОСОБА_2 , третя особа - комунальне підприємство «Червонограджитлокомунсервіс» про визнання протиправним та скасування спільного рішення адміністрації Державного підприємства «Львіввугілля» в особі Відокремленого підрозділу «Шахта «Відродження» Державного підприємства «Львіввугілля» та первинної профспілкової організації Відокремленого підрозділу «Шахта «Відродження» Державного підприємства «Львіввугілля» від 22 грудня 2014 року про надання особі жилої площі, визнання протиправними дії Державного підприємства «Львіввугілля» в особі Відокремленого підрозділу «Шахта «Відродження» Державного підприємства «Львіввугілля» щодо вселення особи у спірне житлове приміщення та виселення особи з даного житлового приміщення,

ВСТАНОВИВ:

До Верховного Суду05 червня 2019 року ОСОБА_1 подав касаційну скаргу на рішення Червоноградського міського суду Львівської області від 04 липня 2018 року та постанову Львівського апеляційного суду від 02 квітня 2019 року з пропуском строку, установленого частиною першою статті 390 ЦПК України.

У касаційній скарзі заявник порушує питання про поновлення строку на касаційне оскарження судових рішень з посиланням на те, що строк пропустив з поважних причин, оскільки оскаржувану постанову отримав поштою лише 11 травня 2019 року, що підтверджується відповідними доказами, доданими до касаційної скарги.

Оскільки повний текст судового рішення не було вручено у день його проголошення або складення, заявник має право на поновлення пропущеного строку на касаційне оскарження, як такий, що пропущений з поважних причин відповідно до статті 390 ЦПК України.

Зважаючи на те, що строк на касаційне оскарження пропущено з поважних причин, заявник у розумний інтервал часу після отримання копії постанови суду апеляційної інстанції звернувся з касаційною скаргою, вважаю за можливе його поновити.

Крім того, подана касаційна скарга не може бути прийнята до розгляду касаційним судом, оскільки у порушення вимог пункту 3 частини четвертої статті 392 ЦПК України до касаційної скарги не додано документ, що підтверджує сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі.

Згідно зі статтею 4 Закону України «Про судовий збір» за подання касаційної скарги справляється судовий збір, який відповідно до підпункту 7 пункту 1 частини другої цієї статті становить 200 відсотків ставки, що підлягала сплаті при поданні позовної заяви в розмірі оспорюваної суми.

Розміри ставок судового збору визначено частиною другою статті 4 Закону України «Про судовий збір» (у редакції, чинній на день звернення до суду з цим позовом).

Порядок сплати судового збору визначено статтею 6 Закону України «Про судовий збір».

Враховуючи, що у позові містяться дві вимоги немайнового характеру, заявник за подання касаційної скарги має сплатити 2560 грн (640 грн * 2 * 200%).

Судовий збір за подання касаційної скарги до Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду має бути перераховано або внесено до УК у Печер. р-ні/Печерс.р-н/22030102, код отримувача (код за ЄДРПОУ): 38004897, банк отримувача: Казначейство України (ЕАП), рахунок отримувача: 6007, код банку отримувача (МФО): 899998, код класифікації доходів бюджету: 22030102 «Судовий збір (Верховний Суд, 055)», символ звітності банку: 207.

На підтвердження сплати судового збору необхідно суду надати документ, що підтверджує його сплату.

Разом з тим, у клопотанні, доданому до касаційної скарги, заявник просить звільнити його від сплати судового збору з посиланням на те, що має скрутне матеріальне становище, є пенсіонером за віком та пенсійні виплати є для нього основним джерелом доходу. На підтвердження вказаних обставин надає докази: копію пенсійного посвідчення; копію довідки про доходи за період з листопада 2018 року по квітень 2019 року; копії довідок про сплату комунальних послуг.

Дослідивши касаційну скаргу та додані до неї матеріали, суд дійшов висновку, що відсутні підстави звільняти ОСОБА_1 від сплати судового збору, з огляду на таке.

Згідно із частинами першою та третьою статті 136 ЦПК України суд, враховуючи майновий стан сторони, може своєю ухвалою відстрочити або розстрочити сплату судового збору на визначений строк у порядку, передбаченому законом, але не більше як до ухвалення судового рішення у справі. З підстав, зазначених у частині першій цієї статті, суд у порядку, передбаченому законом, може зменшити розмір належних до оплати судових витрат, пов`язаних з розглядом справи, або звільнити від їх сплати.

Відповідно статті 8 Закону України «Про судовий збір», враховуючи майновий стан сторони, суд може своєю ухвалою за її клопотанням відстрочити або розстрочити сплату судового збору на певний строк, але не довше ніж до ухвалення судового рішення у справі за таких умов: розмір судового збору перевищує 5 відсотків розміру річного доходу позивача - фізичної особи за попередній календарний рік; або позивачами є: а) військовослужбовці; б) батьки, які мають дитину віком до чотирнадцяти років або дитину-інваліда, якщо інший з батьків ухиляється від сплати аліментів; в) одинокі матері (батьки), які мають дитину віком до чотирнадцяти років або дитину-інваліда; г) члени малозабезпеченої чи багатодітної сім`ї; ґ) особа, яка діє в інтересах малолітніх чи неповнолітніх осіб та осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена; або предметом позову є захист соціальних, трудових, сімейних, житлових прав, відшкодування шкоди здоров`ю. Суд може зменшити розмір судового збору або звільнити від його сплати на підставі, зазначеній у частині першій цієї статті.

Відмовляючи у задоволенні клопотання про звільнення відсплати судового збору, суд бере до уваги, що наведені заявником доводи не підтверджені належними доказами, які б свідчили про неможливість сплати судового збору, зокрема доказів про доходи чи їх відсутність за 2018 рік, оскільки заявником надані дані про пенсію за вислугу років лише за останні два місяці 2018 року та не надано доказів про відсутність інших джерел доходу.

Констатація заявником скрутного матеріального становища без надання доказів на підтвердження цих обставин не може вважатися достатньою підставою для відстрочення чи звільнення від сплати судового збору, що узгоджується із статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, згідно з якою судові процедури повинні бути справедливі для всіх учасників процесу.

Водночас, заявник не позбавлений права заявити клопотання про відстрочення, розстрочення чи звільнення від сплати судового збору, зменшення його розміру, при цьому подавши докази, що розмір судового збору перевищує 5 відсотків розміру його річного доходу за 2018 рік.

Статтею 129 Конституції України визначено, що однією із основних засад судочинства є рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом.

За таких обставин, у задоволенні клопотання про звільнення від сплати судового збору слід відмовити.

Відповідно до вимог частини другої статті 393 ЦПК України у разі, якщо касаційна скарга оформлена з порушенням вимог, встановлених статтею 392 цього Кодексу, застосовуються положення статті 185 цього Кодексу, про що суддею постановляється відповідна ухвала.

Керуючись статтями 136, 185, 390, 392, 393 ЦПК України,

УХВАЛИВ:

Поновити ОСОБА_1 строк на касаційне оскарження рішення Червоноградського міського суду Львівської області від 04 липня 2018 року та постанову Львівського апеляційного суду від 02 квітня 2019 року.

Відмовити у задоволенні клопотання ОСОБА_1 про звільнення від сплати судового збору за подання касаційної скарги.

Касаційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Червоноградського міського суду Львівської області від 04 липня 2018 року та постанову Львівського апеляційного суду від 02 квітня 2019 року залишити без руху.

Надати для усунення зазначених вище недоліків строк до 17 липня 2019 року, але який не може перевищувати десяти днів з дня вручення цієї ухвали.

У разі невиконання у встановлений строк вимог цієї ухвали касаційна скарга вважатиметься неподаною та буде повернута заявникові.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Г. В. Кривцова