Ухвала

Іменем України

04 жовтня 2019 року

м. Київ

справа № 759/12019/16-ц

провадження № 61-17444ск19

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду: Усика Г. І. (суддя-доповідач), Гулейкова І. Ю., Ступак О. В., розглянув касаційну представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 на ухвалу Київського апеляційного суду від 02 вересня

2019 року у складі судді Приходька К. П., у справі за позовом Публічного акціонерного товариства «Універсал Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за договором кредиту,

ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст заявлених вимог та ухвалених судових рішень

У вересні 2016 року Публічне акціонерне товариство «Універсал Банк» (далі - ПАТ «Універсал Банк») звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1

про стягнення заборгованості за договором кредиту у розмірі

29 058,00 швейцарських франків.

Рішенням Святошинського районного суду м. Києва від 30 травня 2019 року позов ПАТ «Універсал Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором - задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ПАТ «Універсал Банк» заборгованість за кредитним договором у розмірі 29 058,00 швейцарських франків, що за офіційним курсом НБУ станом на 31 серпня 2016 року, складає 760 157,28 грн.

Вирішено питання розподілу судових витрат.

Ухвалою Київського апеляційного суду від 09 липня 2019 року у задоволенні клопотання ОСОБА_1 про зменшення суми судового збору відмовлено, апеляційну скаргу залишено без руху з підстав, що вона подана з пропуском строку на апеляційне оскарження та не у повному обсязі сплачено судовий збір. Надано заявнику строк для звернення до суду з клопотанням про поновлення строку, зазначення поважних причин неподання апеляційної скарги у передбачений законом строк та сплати судового збору у належному розмірі.

На виконання вимог ухвали Київського апеляційного суду від 09 липня

2019 року, заявник подав до суду заяву про зменшення суми судового збору. З клопотанням про поновлення строку на апеляційне оскарження не звертався.

Ухвалою Київського апеляційного суду від 02 вересня 2019 року відмовлено у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Святошинського районного суду м. Києва від 30 травня 2019 року у зв`язку із неусуненням недоліків.

Ухвала суду мотивована тим, що заявник не усунула недоліки апеляційної скарги та не звернулася до суду з клопотанням про поновлення пропущеного процесуального строку, що відповідно до пункту 4 частини першої статті 358 ЦПК України, є підставою для відмови у відкритті апеляційного провадження.

Короткий зміст вимог та доводів касаційної скарги

У вересні 2019 року до Верховного Суду надійшла касаційна скарга представника ОСОБА_1 - ОСОБА_3 , у якій він просив скасувати ухвалу Київського апеляційного суду від 02 вересня 2019 року та направити справу до суду апеляційної інстанції для вирішення питання про відкриття апеляційного провадження, посилаючись на порушення апеляційним судом норм процесуального права.

Касаційна скарга мотивована тим, що оскаржувана ухвала постановлена у порушення вимог статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод з огляду на незабезпечення апеляційним судом конституційного права на судовий захист.

Зазначав, що строк на апеляційне оскарження не було пропущено, оскільки апеляційну скаргу подано 29 червня 2019 року, проте під час формування матеріалів справи, відповідальним працівником суду, було допущено помилку та не долучено до матеріалів справи конверт у якому направлялася апеляційна скарга. Крім того, повний текст оскаржуваного судового рішення заявник отримав 26 червня 2019 року та відповідно до положень пункту 1 частини другої статті 354 ЦПК України мав право на поновлення строку на апеляційне оскарження, а клопотання про поновлення цього строку є лише формальним.

Вивчивши касаційну скаргу, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду дійшов висновку про відмову у відкритті касаційного провадження, оскільки касаційна скарга є необгрунтованою.

Відповідно до вимог частини другої статті 389 ЦПК України підставами для касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Позиція Верховного Суду та нормативно-правове обгрунтування

Згідно з положеннями пункту 5 частини другої статті 394 ЦПК України суд в порядку, передбаченому частинами четвертою, п`ятою цієї статті, відмовляє у відкритті касаційного провадження, якщо касаційна скарга є необгрунтованою.

Відповідно до частини четвертої статті 394 ЦПК України у випадку оскарження ухвали (крім ухвали, якою закінчено розгляд справи) суд може визнати касаційну скаргу необгрунтованою та відмовити у відкритті касаційного провадження, якщо правильне застосування норм права є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо їх застосування чи тлумачення.

Із касаційної скарги вбачається, що вона є необгрунтованою, а наведені в ній доводи не дають підстав для висновків щодо незаконності та неправильності оскаржуваних судових рішень.

Відповідно до частини третьої статті 3 ЦПК України провадження у цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

За змістом частини першої статті 354 ЦПК України апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Відповідно до частини другої та третьої статті 354 ЦПК України учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Ураховуючи, що оскаржуване рішення суду першої інстанції ухвалено у порядку спрощеного позовного провадження 30 травня 2019 року, то останнім днем на його апеляційне оскарження, з урахуванням вихідних днів, є 01 липня 2019 року.

З матеріалів касаційного провадження убачається, що з апеляційною скаргою на рішення Святошинського районного суду м. Києва від 30 травня 2019 року заявник звернувся 02 липня 2019 року, тобто з пропуском встановленого статтею 354 ЦПК України строку.

За змістом пункту 3 частини четвертої статті 356 апеляційної скарги додаються документи, що підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі, або документи, які підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону.

Відповідно до вимог частин другої та третьої статті 357 ЦПК України до апеляційної скарги, яка оформлена з порушенням вимог, встановлених статтею 356 цього Кодексу, застосовуються положення статті 185 цього Кодексу. Апеляційна скарга залишається також без руху, якщо вона подана після закінчення строків, встановлених статтею 354 цього Кодексу, і особа, яка її подала, не порушує питання про поновлення цього строку або якщо підстави, вказані нею у заяві, визнанні неповажними. При цьому, протягом десяти днів з дня вручення ухвали особа має право звернутися до суду апеляційної інстанції з заявою про поновлення строку або вказати інші підстави для поновлення строку.

Установивши, що ОСОБА_1 сплатила судовий збір за подання апеляційної скарги у неналежному розмірі, не надала доказів на підтвердження тяжкого майнового стану, та що апеляційна скарга подана з пропуском строку на апеляційне оскарження, суд апеляційної інстанції відмовив у задоволенні клопотання про зменшення суми судового збору, залишив апеляційну скаргу без руху та надав заявнику строк для звернення до суду з клопотанням про поновлення пропущеного процесуального строку та доплати судового збору.

На виконання вимог ухвали апеляційного суду про залишення апеляційної скарги без руху, представник ОСОБА_1 - ОСОБА_3 повторно надіслав клопотання про зменшення суми судового збору, з клопотанням про поновлення строку не звертався.

За змістом частини першої статті 127 ЦПК України суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення.

Згідно з частиною першою статті статтею 126 ЦПК України право на вчинення процесуальної дії втрачається із закінченням строку, встановленого законом або судом.

Згідно з частиною четвертою статті 357 ЦПК України якщо заяву не буде подано особою в зазначений строк або вказані нею підстави для поновлення строку на апеляційне оскарження будуть визнані неповажними, суд відмовляє у відкритті апеляційного провадження у порядку, встановленому статтею 358цього Кодексу.

Відповідно до пункту 4 частини першої статті 358 ЦПК України суд апеляційної інстанції відмовляє у відкритті апеляційного провадження у справі, якщо скаржником у строк, визначений судом, не подано заяву про поновлення строку на апеляційне оскарження або наведені підстави для поновлення строку на апеляційне оскарження визнані судом неповажними.

З наведеного вбачається, що суд апеляційної інстанції дійшов обгрунтованого висновку про відмову у відкритті апеляційного провадження, оскільки, заявник не усунув недоліки апеляційної скарги та не звернувся до суду з клопотанням про поновлення строку на апеляційне оскарження, правильно застосувавши положення статті 358 ЦПК України.

Доводи касаційної скарги про те, що строк на апеляційне оскарження не було пропущено, оскільки апеляційну скаргу подано 29 червня 2019 року, проте під час формування матеріалів справи, відповідальним працівником суду, було допущено помилку та не долучено до матеріалів справи конверт у якому направлялася апеляційна скарга є необгрунтованими, оскільки не підтверджені відповідними доказами. Отримавши 12 липня 2019 року, копію ухвали апеляційного суду від 09 липня 2019 року, представник ОСОБА_1 - ОСОБА_2 , діючи на власний розсуд, звернувся лише з повторним клопотанням про зменшення суми судового збору. Будь-яких пояснень, заяв (клопотань) стосовно пропуску строку на апеляційне оскарження до суду не подав.

Посилання у касаційній скарзі на те, що повний текст оскаржуваного судового рішення заявник отримав 26 червня 2019 року та відповідно до положень пункту 1 частини 2 статті 354 ЦПК України мав право на поновлення строку на апеляційне оскарження, клопотання про поновлення цього строку носить формальний характер, є неспроможними, оскільки суд поновлює пропущений процесуальний строк виключно за заявою (клопотанням) особи, та не може вирішити це питання з власної ініціативи.

Доступ до суду як елемент права на справедливий судовий розгляд не є абсолютним і може підлягати певним обмеженням у випадку, коли такий доступ особи до суду обмежується законом і не суперечить пункту першому статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод; якщо воно не завдає шкоди самій суті права і переслідує легітимну мету за умови забезпечення розумної пропорційності між використаними засобами і метою, яка має бути досягнута.

Виходячи із зазначених критеріїв, Європейський суд з прав людини визнає легітимними обмеженнями встановленні державами - членів Ради Європи вимоги щодо строків оскарження судових рішень (рішення Європейського Суду з прав людини у справі «Нешев проти Болгарії» від 28 жовтня 2004 року).

При цьому складовою правової визначеності є передбачуваність застосування норм процесуального законодавства. Європейський суд з прав людини зазначає, що сторони судового провадження повинні мати право очікувати застосування до їхньої справи чинних норм процесуального законодавства (рішення Європейського Суду з прав людини у справі «Дія 97» проти України від 21 жовтня 2010 року).

У справах «Осман проти Сполученого королівства» та «Креуз проти Польщі» Європейський суд з прав людини роз`яснив, що реалізуючи пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо доступності правосуддя, держави-учасниці цієї Конвенціївправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони й обмеження, зміст яких полягає в запобіганні безладного руху у судовому процесі.

Висновки за результатами розгляду касаційної скарги

Ураховуючи наведене, ухвала Київського апеляційного суду від 02 вересня

2019 року постановлена з дотриманням норм процесуального права.

Зазначені у касаційній скарзі доводи щодо порушення апеляційним судом норм процесуального права не знайшли свого підтвердження, правильне застосування норм права є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо їх застосування чи тлумачення, що свідчить про необгрунтованість скарги та відсутність підстав для відкриття касаційного провадження.

Керуючись пунктом 5 частини другої, частинами четвертою і п`ятою статті

394 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду

УХВАЛИВ:

У відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 - ОСОБА_2 на ухвалу Київського апеляційного суду від 02 вересня 2019 року, у справі за позовом Публічного акціонерного товариства «Універсал Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за договором кредиту, відмовити.

Копію ухвали та додані до скарги матеріали надіслати заявникові.

Ухвала суду касаційної інстанції оскарженню не підлягає.

Судді:Г. І. Усик І. Ю. Гулейков О. В. Ступак