Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

09 жовтня 2019 року Київський районний суд м. Харкова у складі:

головуючого - судді Попрас В.О.,

при секретарі - Томіної І.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Харкові цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про стягнення з синів додаткових витрат для придбання лікувального дієтичного харчування для дієтотерапії,-

В С Т А Н О В И В :

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом, який 10.06.2019 уточнив та просить стягнути з відповідача ОСОБА_3 та відповідача ОСОБА_2 , з кожного, на користь позивача ОСОБА_1 додаткові витрати в твердій грошовій сумі в розмірі 8275,00 грн. щомісяця, починаючи з 20.05.2019, для придбання позивачем дієтичних продуктів для лікувального дієтичного харчування для дієтотерапії на термін до наступної події - до його одужання. В обґрунтування позовних вимог ОСОБА_1 посилається на те, що він є інвалідом 2-ї групи з 10.06.2008 та на теперішній час має низку захворювань, деякі є тяжкими хворобами. Також вказує, що він є непрацездатний, не працює і його щомісячний дохід складає 3710 грн., з яких 1597,00 грн. пенсія по інвалідності та аліменти старшого сина ОСОБА_3 у розмірі 2113,00 грн. Інших джерел доходу позивач не має. В зв`язку з його хворобами лікарі ГКБ №8, ХГБ №28, НДІ терапії, поліклініки №10 призначили позивачу дієтотерапію і рекомендували йому харчуватися продуктами, які обумовлені лікувальними дієтами №9 і №10. Позивачу необхідно спеціалізоване лікувальне дієтичне харчування, яке на свою пенсію купити він не може. В позовній заяві позивач ОСОБА_1 для прикладу приводить список продуктів, необхідних йому для дієтотерапії, а також вартість цих продуктів, що підтверджується копіями чеків. Позивач вказує, що відповідачі є його синами, матеріально забезпечені та мають можливість виплачувати йому грошові кошти на додаткові витрати відповідно до вимог ст.203 СК України, тому просить задовольнити позов.

В судовому засіданні позивач позов підтримав, просив задовольнити в повному обсязі, представник відповідачів проти задоволення позову заперечував, посилаючись на те, що відповідач ОСОБА_3 має інших утриманців, позивач з початку 2019 року додатково отримАВ від ОСОБА_3 грошові кошти в розмірі 3815,92 грн., тому позовні вимоги вважають необґрунтованими, в задоволені позову просять відмовити.

Суд, заслухавши пояснення позивача, представника відповідачів, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Судом установлені такі факти і відповідні їм правовідносини.

Позивач є батьком відповідачів, що сторонами не оспорюється.

Згідно довідки серії 12 ААА №684737 МСЕК від 13.07.2017 позивачу ОСОБА_1 , 1959 р.н., встановлено ІІ групу інвалідності безстроково за загальним захворюванням.

Статтею першою Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» встановлено, що непрацездатні громадяни - це особи, які досягли встановленого статтею 26 цього Закону пенсійного віку, або особи з інвалідністю, у тому числі діти з інвалідністю, а також особи, які мають право на пенсію у зв`язку з втратою годувальника відповідно до закону.

Позивач є непрацездатною особою та як вбачається з копії наданої позивачем трудової книжки серії НОМЕР_1 на теперішній час не працює.

Обов`язок повнолітніх дочки, сина піклуватися про своїх непрацездатних батьків закріплений в статті 51 Конституції України. Таке піклування може полягати в особистому догляді за батьками, допомозі в побуті, захисті прав й інтересів, матеріальній підтримці тощо. Цей конституційний обов`язок отримує продовження в нормах сімейного законодавства.

Частиною першою статті 202 Сімейного кодексу України встановлено, що повнолітні дочка, син зобов`язані утримувати батьків, які є непрацездатними і потребують матеріальної допомоги.

Статтею 203 Сімейного кодексу України передбачено, що дочка, син крім сплати аліментів зобов`язані брати участь у додаткових витратах на батьків, викликаних тяжкою хворобою, інвалідністю або немічністю.

При визначенні розміру аліментів та додаткових витрат суд бере до уваги можливість одержання утримання від інших дітей, до яких не пред`явлено позову про стягнення аліментів, дружини, чоловіка та своїх батьків, що встановлено ч.2 ст.205 СК України.

Виходячи із системного аналізу наведених положень закону, слід дійти висновку, що діти зобов`язані приймати участь у додаткових витратах своїх непрацездатних батьків, викликаних тяжкою хворобою, інвалідністю або немічністю, не залежно від їх матеріального стану та наявності інших утриманців, тому суд вважає не обґрунтованими доводи відповідача ОСОБА_3 про наявність у нього інших утриманців, як підставу для відмови в задоволені позову.

Обов`язок повнолітніх дочки, сина брати участь у додаткових витратах на батьків, виникає на підставі наступного складу юридичних фактів: походження дитини від батьків (кровне споріднення) або наявність між ними інших юридично значущих зв`язків (усиновлення, факт біологічного походження); непрацездатність матері, батька; потреба матері, батька в матеріальній допомозі; тяжка хвороба, інвалідність або немічність матері, батька; витрати, пов`язані з тяжкою хворобою, інвалідністю або немічністю матері, батька. Зобов`язання повнолітніх дітей по утриманню батьків не виникає у разі відсутності хоча б однієї із вказаних обставин.

Проте, сам факт непрацездатності батьків не зумовлює виникнення у дітей обов`язку надання їм утримання - стан непрацездатності має супроводжуватися необхідністю отримувати сторонню матеріальну допомогу. Необхідність матеріальної допомоги визначається в кожному конкретному випадку в залежності від матеріального становища батьків. До уваги приймається отримання батьками пенсії, державних пільг, субсидій, наявність у батьків майна, що може приносити дохід тощо.

Статтею 7 Закону України «Про Держаний бюджет України на 2019 рік» встановлено у 2019 році прожитковий мінімум в розрахунку на місяць на осіб, які втратили працездатність: з 1 січня 2019 року - 1497 грн., з 1 липня - 1564 грн., з 1 грудня - 1638 грн.

Позивач ОСОБА_1 зазначає, що його щомісячний дохід складає 3710 грн., з яких 1597,00 грн. пенсія по інвалідності та аліменти старшого сина ОСОБА_3 у розмірі 2113,00 грн., тобто дохід позивача більше прожиткового мінімуму в розрахунку на місяць на осіб, які втратили працездатність, встановленого Законом України «Про Держаний бюджет України на 2019 рік».

У відповідності до вимог статі 203 СК України, на яку в обґрунтування позовних вимог посилається позивача, додатковим витратами на батьків, вважаються витрати, пов`язані з однією з таких обставин: тяжка хвороба, інвалідність або немічність.

Знаданої позивачем медичної документації вбачається, що позивач ОСОБА_1 має ряд хвороб, але не підтверджено, що додаткові витрати, які він просить стягнути з відповідачів, для придбання дієтичних продуктів для лікувального дієтичного харчування для дієтотерапії,пов`язані з конкретною тяжкою хворобою.

Позивач навів перелік продуктів, які вживаються при дієті №9 та дієті № 10 , їх вартість та розрахунок витрат на дієтичне харчування на місяць, однак належних та допустимих доказів, підтверджуючих наведений в позові розрахунків не надав, оскільки не доведено, що саме перелічені в позові продукти необхідно вживати позивачу в зв`язку з наявністю в нього тяжкого захворювання, не доведено перелік необхідних продуктів, їх кількості на місяць та їх обґрунтована вартість.

Статтею 12 ЦПК України встановлено, що учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій.

Згідно зі ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до положень ст.76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються письмовими, речовими і електронними доказами, висновками експертів та показаннями свідків.

Статтею 77 ЦПК України передбачено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Згідно ст.78 ЦПК України суд не бере до уваги докази, що одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Обов`язок доказування і подання доказів покладається на сторін, що встановлено ст.81 ЦПК України.

Позивачем не доведено, що саме перелічені в позові продукти харчування йому необхідно вживати в зв`язку з наявністю у нього конкретного тяжкого захворювання. Крім того, перелік зазначених в позові продуктів харчування, кількість кожного виду продуктів на місяць та їх обґрунтована вартість не доведена належними та допустимими доказами. Враховуючи викладене, суд відмовляє ОСОБА_1 в задоволенні його позовних вимог.

Приймаючи до уваги викладене, керуючись ст. ст. 12, 13, 76-78, 81, 141, 263 - 265 ЦПК України, ст. ст. 202-205 Сімейного кодексу України, суд -

В И Р І Ш И В :

В задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 - відмовити.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Харківського апеляційного суду через суд першої інстанції шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення. У випадку проголошення в судовому засіданні лише вступної та резолютивної частини судового рішення строк для апеляційного оскарження обчислюється з дня складання повного судового рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмовити у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного розгляду.

Повний текст рішення складено 10.10.2019 року.

СУДДЯ