КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 754/22512/13-ц Головуючий у суді першої інстанції: Клочко І.В.

Апеляційне провадження: 22-ц/824/9999/2019 Доповідач: Гаращенко Д.Р.

18 вересня 2019 року м. Київ

Київський апеляційний суд. Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ у складі:

Судді-доповідача Гаращенка Д.Р.

суддів Невідомої Т.О., Пікуль А.А.

при секретарі Гавриленко М.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за апеляційними скаргами Товариства з обмеженою відповідальністю «Догуш Іншаат Тіджарет Лімітед Шіркеті», Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в місті Києві, на рішення Деснянського районного суду м. Києва від 21 березня 2019 року по справі за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Догуш Іншаат Тіджарет Лімітед Шіркеті», Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в місті Києві, третя особа: Головне управління Держпраці в Київській області про визнання недійсними та скасування актів про нещасний випадок на підприємстві, визнання загибелі трагічною, відшкодування матеріальної та моральної шкоди,

ВСТАНОВИВ:

У березні 2011 року ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до ТОВ «Догуш Іншаат Тіджарет Лімітед Шіркеті», Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в місті Києві, третя особа: Головне управління Держпраці в Київській області про визнання смертельного випадку під час перебування на роботі годувальника, пов`язаним з виробництвом та відшкодування матеріальної і моральної шкоди.

10.06.2016 року ОСОБА_1 уточнила свої позовні вимоги в яких остаточно просила визнати трагічну загибель її чоловіка ОСОБА_2 1953 року народження як нещасний випадок, що стався під час виконання ним службових обов`язків;

- стягнути з відповідачів матеріальну шкоду в розмірі 832 554, 98 грн. та моральну шкоду в розмірі 200 000,00 грн., а всього 1 032 554,98 грн.;

- визнати недійсним та скасувати Акт № 1 про нещасний випадок на підприємстві, не пов`язаний з виробництвом, форми НПВ, що затверджений 16.11.2006 року начальником Територіального управління Держпромгірнагляду по Київській області та м. Києву Дунас С.В. ;

- визнати недійсним та скасувати Акт додаткового спеціального розслідування смертельного нещасного випадку, що стався в період між 19 год. 31.12.2005 року та 07.30 год. 01.01.2006 року у ТОВ «Догуш Іншаат Тіджарет Лімітед Шіркеті», , що затверджений 16.11.2006 року начальником Територіального управління Держпромгірнагляду по Київській області та м. Києву Дунас С.В.

Ухвалою Деснянського районного суду м. Києва від 10.06.2016 року уточнену позовну заяву прийнято до розгляду.

Позовні вимоги позивача мотивовані тим, що з 20.05.2005 року її чоловік ОСОБА_2 , згідно з наказом керівника підприємства №74-ОД від 16.12.2005 року, працював в ТОВ "Догуш Іншаат Тіджарет Лімітет Шіркеті" на посаді капітана теплоходу "Зея", перейменованого в подальшому на "Волна-11", "Ладон".

07.04.2006 року він був звільнений з роботи в зв`язку зі смертю без виплати належної йому зарплати.

31.12.2005 року чоловік позивача ОСОБА_2 пішов на роботу, з якої не повернувся.

Зазначений випадок був розслідуваний Комісією Територіального управління Держнаглядохоронпраці по Київській області та місту Києву, як зникнення працівника під час виконання трудових обов`язків. Зазначений випадок було визнано виробничим, про що 09.02.2006 року був складений акт по формі Н-5.

Через три місяці тіло ОСОБА_2 було знайдено у річці Дніпро біля с. Козин Обухівського району.

Комісія у тому самому складі на підставі п. 18 Порядку розслідування та ведення обліку нещасних випадків, професійних захворювань і аварій на виробництві НПАОП 0.00-6.02-04, вважала цей випадок не пов`язаним з виробництвом.

16.11.2006 року комісією було складено два акти: по формі Н-5 та за №1 по формі НВП.

Враховуючи відсутність в матеріалах комісії встановленого місця смерті ОСОБА_2 та оригіналу акту судово-медичного обстеження, позивач вважає, що до випадку з її чоловіком слід застосовувати п.14 та п.17 Порядку, а не п.18, який надав Управлінню виконавчої дирекції фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України у м. Києві можливість відмовити їй в отриманні будь-яких виплат.

Позивач також вважає, що спецрозслідування проводилося з грубими порушеннями п.11 та останнього абзацу п.19 Порядку, а також, що між актами форми Н-5 та форми НПВ містяться розбіжності в частині проходження навчань та інструктажів по техніці безпеки ОСОБА_2 .

Посилаючись на викладені обставини, позивач просила визнати загибель її чоловіка ОСОБА_2 як нещасний випадок, що стався під час виконання ним службових обов`язків, та стягнути з відповідачів солідарно матеріальну та моральну шкоди.

Рішенням Деснянського районного суду м. Києва від 21 березня 2019 року позов ОСОБА_1 було задоволено частково. Визнано недійсним та скасовано акт про нещасний випадок на підприємстві, не пов`язаний з виробництвом. Визнано недійсним та скасовано акт додаткового спеціального розслідування смертельного нещасного випадку.

В частині позовних вимог ОСОБА_1 про стягнення матеріальної та моральної шкоди - відмовлено.

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції 03.06.2019 Управління Виконавчої дирекції Фонду у м. Києві Фонду соціального страхуванння України подало апеляційну скаргу.

В скарзі зазначило, що суд першої інстанції задовольняючи позовні вимоги позивача в частині, не звернув уваги на те, що належним відповідачем по задоволеним вимогам повинно бути Територіальне управління Держгірпромнагляду по Київській області та м. Києву (в подальшому правонаступник Головне управління Держпраці у Київській області - орган Держпраці)

Суд першої інстанції також не звернув уваги на те, що позивачем було змінено предмет позову без належного нормативно-правового обґрунтування.

Апелянт зазначив, що підставою для отримання права на виплати в разі втрати годувальника є перелік документів які передбачені Законом України "Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування" та Порядок призначення, перерахування та проведення страхових виплат, затвердженого постановою правління Фонду від 19.07.2018 за № 11.

Сам акт про нещасний випадок не є підставою для проведення страхових виплат за рахунок Фонду соціального страхування.

Просив рішення першої інстанції скасувати та ухвалити нове про відмову у задоволенні позову.

Не погоджуючись з рішенням Деснянського районного суду м. Києва від 21 березня 2019 року, 10 червня 2019 року ТОВ «Догуш Іншаат Тіджарет Лімітед Шіркеті» подало апеляційну скаргу, посилаючись на його незаконність та необґрунтованість, неповне з`ясування обставин справи, порушення норм процесуального та матеріального права.

В скарзі просило рішення Деснянського районного суду м. Києва від 21 березня 2019 року скасувати в частині визнання недійсним та скасування акту № 1 про нещасний випадок на підприємстві, та визнання недійсним і скасування акта додаткового спеціального розслідування смертельного нещасного випадку, в частині відмови позовних вимог ОСОБА_1 про стягнення моральної та матеріальної шкоди залишити без змін.

В обґрунтування апеляційних вимог посилалось на те, що вимога визнання недійсними та скасування актів не стосується Фонду соціального страхування та ТОВ «Догуш Іншаат Тіджарет Лімітед Шіркеті», так як вони не можуть бути відповідачами по даній справі.

Скасовані судом першої інстанції акти були затверджені та видані у 2006 році.

Вважає, що з 2006 року до моменту початку відкриття провадження по даній справі у 2013 році, термін складає біля 7 років, а тому за цей час сплили як загальні так і спеціальні строки позовної давності для захисту права за позовом ОСОБА_1

Від ОСОБА_1 08.07.19 та 15.09.19 надійшли відзиви на апеляційні скарги.

В судовому засіданні представники Товариства з обмеженою відповідальністю «Догуш Іншаат Тіджарет Лімітед Шіркеті», Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в місті Києві апеляційні скарги підтримали та просили їх задовольнити з підстав зазначених в скаргах.

В судовому засіданні ОСОБА_1 заперечувала проти задоволення апеляційних скарг ТОВ «Догуш Іншаат Тіджарет Лімітед Шіркеті» та Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в місті Києві, просила їх відхилити, а рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Інші учасники процесу в судове засідання не з`явились повідомлялись судом належним чином про дату, час, і місце розгляду справи по суті, причини своєї неявки суду не повідомили.

Відповідно до ч. 2 ст. 372 ЦПК України неявка у судове засідання сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про день, час та місце розгляду справи не перешкоджає розгляду справи.

Вислухавши доповідь судді-доповідача, пояснення представників апелянтів та позивача, вивчивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів прийшла до наступного.

Судом першої інстанції встановлено, що в березні 2011 року ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до ТОВ «Догуш Іншаат Тіджарет Лімітед Шіркеті», Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в місті Києві, третя особа: Головне управління Держпраці в Київській області про визнання смертельного випадку під час перебування на роботі годувальника, пов`язаним з виробництвом та відшкодування матеріальної і моральної шкоди.

Рішенням Деснянського районного суду м. Києва від 18 червня 2013 року, позов ОСОБА_1 залишено без задоволення.

Не погоджуючись з рішенням Деснянського районного суду м. Києва від 18 червня 2013 року ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу.

Ухвалою апеляційного суду м. Києва від 29 серпня 2013 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишено без задоволення, рішення суду першої інстанції без змін.

У вересні 2013 року ОСОБА_1 подала касаційну скаргу на рішення Деснянського районного суду м. Києва від 18 червня 2013 року та ухвалу апеляційного суду м. Києва від 29 серпня 2013 року.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 20 листопада 2013 року зазначені судові рішення скасовано, справу направлено на новий розгляд до суду першої інстанції.

Рішенням Деснянського районного суду м. Києва від 20 лютого 2015 року позов ОСОБА_1 залишено без задоволення.

Ухвалою апеляційного суду м. Києва від 01 квітня 2015 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишено без задоволення, рішення суду першої інстанції без змін.

У квітні 2015 року ОСОБА_1 подала касаційну скаргу на рішення Деснянського районного суду м. Києва від 20 лютого 2015 року та ухвалу апеляційного суду м. Києва від 01 квітня 2015 року.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 20 січня 2016 року скаргу ОСОБА_1 було задоволено частково.

Рішення Деснянського районного суду м. Києва від 20 лютого 2015 року та ухвалу апеляційного суду м. Києва від 01 квітня 2015 року скасовано, справу передано на новий розгляд до суду першої інстанції.

Ухвалою Деснянського районного суду м. Києва від 30.03.2016 року справу прийнято до провадження та призначено до судового розгляду.

Ухвалою Деснянського районного суду м. Києва від 10.06.2016 року уточнену позовну заяву прийнято до розгляду.

Суд першої інстанції встановив, що ОСОБА_2 , чоловік позивача, з 20.05.2005 року працював на посаді капітана судна у відповідача - ТОВ «Довгуш Іншаат Тіджарет Лімітед Шіркеті».

Згідно графіку чергувань у святкові дні 31.12.2005 року вночі ОСОБА_2 був черговим на судні - теплоході "Волна-11" ( попередня назва - "Зея").

Відповідно до акта спеціалізованого розслідування зникнення працівника під час виконання трудових обов`язків, затвердженого начальником Територіального управління Держнаглядохоронпраці України по Київській області та м. Києву від 09.02.2006 року, складеного за формою Н-5, капітан ОСОБА_2 зник з 31.12.2005 року на 01.01.2006 року у період з 19 год. до 7 год. 30 хв.

Згідно з остаточним лікарським свідоцтвом про смерть за № 99, виданого Обухівським відділенням судово-медичної експертизи від 03.04.2006 року, причиною смерті ОСОБА_2 , 1953 року народження, стала серцева недостатність та хронічна ішемічна хвороба серця.

Відповідно до Акту додаткового спеціального розслідування смертельного нещасного випадку, що стався в період між 19 годиною 31.12.2005 року та 7 годиною 30 хвилин 01.01.2006 року у ТОВ "Догуш Іншаат Тіджарет Лімітед Шіркеті", затвердженого начальником Територіального управління Держпромгірнагляду України по Київській області та місту Києву від 16.11.2006 року, визнано причиною нещасного випадку з ОСОБА_2 раптове погіршення стану здоров`я внаслідок серцевої недостатності на фоні хронічної ішемічної хвороби серця.

Згідно висновку комісії із спеціального розслідування, випадок з капітаном ТОВ "Догуш Іншаат Тіджарет Лімітед Шіркеті" ОСОБА_2 визнано випадком природної смерті, даний випадок не пов`язаний з виробництвом, не підлягає обліку і на нього складається акт за формою НПВ.

Також, згідно Акту №1 про нещасний випадок на підприємстві, не пов`язаний з виробництвом, затвердженого начальником Територіального управління Держпромгірнагляду України по Київській області та місту Києву від 16.11.2006 року, складеного за формою НПВ, за висновками додаткового спеціального розслідування смертельного нещасного випадку, який стався з ОСОБА_2 , основною причиною нещасного випадку визнано раптове погіршення стану здоров`я внаслідок серцевої недостатності на фоні хронічної ішемічної хвороби серця.

Як вбачається з листа Головного управління охорони здоров`я населення Київської обласної держадміністрації Бюро судово-медичної експертизи Обухівського відділення судово-медичної експертизи від 10.05.2006 року № 19, за результатами судово-медичного дослідження трупа ОСОБА_2 , смерть останнього настала від серцевої недостатності на фоні хронічної ішемічної хвороби серця.

В крові ОСОБА_2 виявлено етиловий спирт у концентрації 0,56%, що за звичай відповідає незначному впливу алкоголю, але в даному випадку тіло знаходилось у водоймі близько 3-х місяців, що могло вплинути на підвищення концентрації алкоголю в крові, тому результат аналізу крові на вміст алкоголю може бути недостовірним і до уваги не береться.

Згідно листа Головного управління охорони здоров`я населення Київської обласної держадміністрації Бюро судово-медичної експертизи Обухівського відділення судово-медичної експертизи від 20.09.2006 року № 51 надано відповідь, що вірогідніше за усе смерть останнього настала не під час знаходження у воді, враховуючи період року та інші обставини, а під час перебування ОСОБА_2 на палубі до падіння в воду.

Задовольняючи позовні вимоги в частині суд першої інстанції прийняв до уваги твердження позивача про те, що ОСОБА_2 не проходив перевірку знань з питань охорони праці, повторного інструктажу з охорони праці, оскільки вказані обставини встановлені в акті спеціального розслідування зникнення працівника під час виконання трудових обов`язків від 09.02.2006 року. Враховуючи вищевикладене, суд першої інстанції прийшов до висновку, що Акт №1 про нещасний випадок на підприємстві, не пов`язаний з виробництвом, форми НВП, затверджений 16.11.2006 року начальником Територіального управління Держпромгірнагляду по Київській області та м. Києву, та Акт додаткового спеціального розслідування смертельного нещасного випадку, форми Н-5, затверджений 16.11.2006 року начальником Територіального управління Держпромгірнагляду по Київській області та м. Києву, складені без врахування усіх вище перелічених обставин, а тому є неповними, передчасними та такими, що ґрунтуються на припущеннях.

Колегія суддів не погоджується з висновком суду першої інстанції враховуючи наступне.

Згідно зі ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Згідно зі ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин; чи слід позов задовольнити або в позові відмовити; як розподілити між сторонами судові витрати; чи є підстави допустити негайне виконання судового рішення; чи є підстави для скасування заходів забезпечення позову.

При ухваленні рішення суд не може виходити за межі позовних вимог.

Колегія суддів вважає, що рішення суду не відповідає зазначеній нормі процесуального закону.

Колегія суддів встановила, що позивач заявила позов до відповідачів ТОВ «Догуш Іншаат Тіджарет Лімітед Шіркеті», Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в місті Києві про визнання недійсними та скасування актів про нещасний випадок на підприємстві, визнання загибелі трагічною, відшкодування матеріальної та моральної шкоди.

Згідно статті 22 Закону України "Про охорону праці", пунктів 10, 13, 38 Правил розслідування та ведення обліку нещасних випадків, професійних захворювань і аварій на виробництві, які визначають, що роботодавець повинен організувати розслідування нещасного випадку, для чого зобов`язаний негайно своїм наказом утворити комісію з розслідування нещасного випадку, а потерпілий у разі незгоди зі змістом акта за формою Н-5 або формою НПВ чи незгоди з висновком розслідування про обставини та причини нещасного випадку має право на оскарження рішення комісії до суду, вимоги про оспорювання рішення спеціальної комісії, що міститься у затвердженому акті за формою Н-5.

Згідно з п.п. 41,42 Порядку розслідування та ведення обліку нещасних випадків, професійних захворювань і аварій на виробництві НПАОП, затвердженого Постановою КМУ від 25.08. 2004 року за № 1112 встановлено, що груповий нещасний випадок, нещасний випадок із смертельним наслідком, нещасний випадок з тяжким наслідком, випадок смерті працівника на підприємстві, а також випадок зникнення працівника під час виконання ним трудових (посадових) обов`язків роботодавець зобов`язаний негайно передати з використанням засобів зв`язку повідомлення за формою згідно з додатком 9 територіальному органу Держнаглядохоронпраці за місцезнаходженням підприємства;

Спеціальне розслідування нещасного випадку (крім випадків, передбачених пунктом 43 цього Порядку) проводиться комісією із спеціального розслідування нещасного випадку, що призначається наказом керівника територіального органу Держнаглядохоронпраці за місцезнаходженням підприємства або за місцем настання нещасного випадку, якщо він стався з особою, яка забезпечує себе роботою самостійно, чи внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, за погодженням з органами, представники яких входять до її складу.

На виконання вимог порядку розслідування та ведення обліку нещасних випадків, професійних захворювань і аварій на виробництві комісією Територіального управління Держгірпромнагляду по Київській області та по м. Києву було проведено спеціальне розслідування про що складені та затвердженні 16.11.2006 р. Акт додаткового розслідування смертельного нещасного випадку (форма Н-5) та Акт № 1 про нещасний випадок на підприємстві, не пов`язаний з виробництвом (форма НПВ) з викладом обставин, з яких стався нещасний випадок.

Задовольняючи позовні вимоги в частині, та визнаючи недійсними та скасовуючи Акт № 1 про нещасний випадок на підприємстві, не пов`язаний з виробництвом, форми НПВ, затверджений 16.11.2006 року начальником Територіального управління Держпромгірнагляду по Київській області та м. Києву Дунас С.В. , Акт додаткового спеціального розслідування смертельного нещасного випадку суд першої інстанції не звернув увагу на те, що Територіальне управління Держпромгірнагляду по Київській області та м. Києву не є відповідачем по справі, а зазначені в позові відповідачі ТОВ «Догуш Іншаат Тіджарет Лімітед Шіркеті» і Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в місті Києві не можуть відповідати за зазначеними позовними вимогами.

Суд першої інстанції на зазначене уваги не звернув, не роз`яснив зазначені обставини позивачу.

Згідно зі ст. 47 ЦПК України зазначено, що позов може бути пред`явлений спільно кількома позивачами або до кількох відповідачів.

Кожен із позивачів або відповідачів щодо іншої сторони діє в судовому процесі самостійно.

Участь у справі кількох позивачів і (або) відповідачів (процесуальна співучасть) допускається, якщо:

1) предметом спору є спільні права чи обов`язки кількох позивачів або відповідачів;

2) права або обов`язки кількох позивачів чи відповідачів виникли з однієї підстави;

3) предметом спору є однорідні права і обов`язки.

Стаття 48. Залучення до участі у справі співвідповідача. Заміна неналежного відповідача.

Суд першої інстанції має право за клопотанням позивача до закінчення підготовчого провадження, а у разі розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження - до початку першого судового засідання, залучити до участі у ній співвідповідача.

Якщо позов подано не до тієї особи, яка повинна відповідати за позовом, суд до закінчення підготовчого провадження, а у разі розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження - до початку першого судового засідання, за клопотанням позивача замінює первісного відповідача належним відповідачем, не закриваючи провадження у справі.

Після спливу строків, зазначених в частинах першій та другій цієї статті, суд може залучити до участі у справі співвідповідача або замінює первісного відповідача належним відповідачем виключно у разі, якщо позивач доведе, що не знав та не міг знати до подання позову у справі про підставу залучення такого співвідповідача чи заміну неналежного відповідача.

Про залучення співвідповідача чи заміну неналежного відповідача постановляється ухвала. За клопотанням нового відповідача або залученого співвідповідача розгляд справи починається спочатку.

Оскільки зазначений процесуальний недолік в апеляційної інстанції усунути не можливо і колегія суддів не може вийти за межі апеляційних скарг та не має можливості дослідити та перевірити повністю висновки суду першої інстанції відносно вимог в задоволені яких було відмовлено, то на думку колегії рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню повністю.

Керуючись ст.ст. 268, 367, 368, 376, 381, 383, 384 ЦПК України, колегія суддів,

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційні скарги Товариства з обмеженою відповідальністю «Догуш Іншаат Тіджарет Лімітед Шіркеті» та Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в місті Києві задовольнити.

Рішення Деснянського районного суду м. Києва від 21 березня 2019 року скасувати та ухвалити нове про відмову в позові.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, однак може бути оскаржена протягом 30 днів з дня складення повного судового рішення безпосередньо до Верховного Суду.

Повний текст постанови складено 27 вересня 2019 року.

Головуючий Д.Р. Гаращенко

Судді Т.О. Невідома

А.А. Пікуль