ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/7265/19 Справа № 209/3319/18 Суддя у 1-й інстанції - Лобарчук О. О. Суддя у 2-й інстанції - Ткаченко І. Ю.
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

09 жовтня 2019 року Дніпровський апеляційний суд у складі:

головуючого - судді Ткаченко І.Ю.

суддів - Деркач Н.М., Каратаєвої Л.О.

за участю секретаря - Літвінової А.Г.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпро цивільну справу

за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа: орган опіки та піклування Адміністрації Дніпровського району Кам`янської міської ради, про визначення місця проживання неповнолітніх дітей, зміну розміру аліментів, відібрання дитини та повернення матері, припинення стягнення аліментів на утримання сина, які стягуються на підставі судового наказу від 01 жовтня 2018 року, відкликання судового наказу, звільнення від сплати заборгованості по аліментам

та зустрічним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , третя особа - Дніпровська філія центру надання адміністративних послуг про визначення місця проживання неповнолітнього сина, зобов`язання Дніпровську філію центру надання адміністративних послуг зняти з реєстрації та зареєструвати неповнолітнього сина

за апеляційною скаргою ОСОБА_1

на рішення Дніпровського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 30 травня 2019 року,-

В С Т А Н О В И В:

В жовтні 2018 року представник ОСОБА_1 звернувся до суду з первісним позовом, в якому просив: визначити місце проживання ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , з нею ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_1 ; змінити розмір аліментів стягуваних з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_1 8576, на утримання дітей ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на користь матері ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_2 з 1/3 частини від усіх видів його доходу, але не менше 30% прожиткового мінімуму для кожної дитини відповідного віку, на 1/3 частину від усіх видів його доходу, але не менше 50% прожиткового мінімуму для кожної дитини відповідного віку щомісяця, до досягнення старшою дитиною повноліття; стягувати аліменти з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , на утримання дітей ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 1/3 частини від усіх видів його доходу, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для кожної дитини відповідного віку, щомісяця, на користь матері ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_2 , проживаючої за адресою: АДРЕСА_3 , до досягнення старшою дитиною повноліття. В обґрунтування позовних вимог посилався на те, що позивач з відповідачем з 22 вересня 2007 року по 01 грудня 2016 року перебувала у шлюбних відносинах. 01 грудня 2016 року рішенням Дніпровського районного суду м. Дніпродзержинськ їх шлюб було розірвано. Від шлюбу вони мають двох дітей: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . 30 листопада 2016 року рішенням Дніпровського районного суду м. Дніпродзержинськ було стягнуто з ОСОБА_2 аліменти в розмірі 1/3 частини усіх видів доходу, але не менше 30 процентів прожиткового мінімуму на кожну дитину, щомісячно, на утримання ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , на користь ОСОБА_1 . Оскільки між сторонами по справі є спір стосовно визначення місця проживання дітей, у відповідача наявна заборгованість по аліментам та те, що до сімейного кодексу України були внесені зміни, якими було збільшено розмір мінімальних аліментів з 30 до 50 відсотків прожиткового мінімуму, тому позивач звертається з даним позовом до суду. Після розлучення, діти ОСОБА_3 та ОСОБА_4 проживали разом з позивачем - матір"ю за адресою: АДРЕСА_1 . В травні 2018 року відповідач забрав дітей до себе та певний час вони проживали з ним. Після нетривалого проживання донька повернулася до матері, сина відповідач не бажає віддавати матері та всіляко налаштовує дитину проти неї. Вона намагалася знайти з Відповідачем порозуміння та забрати дітей до себе, натомість останній не бажав її слухати та віддавати сина. Після марних спроб повернути дитину, позивач звернулася до Адміністрації Дніпровського району КМР за для вирішення питання щодо визначення місця проживання дітей. Після того як спеціалісти Адміністрації дослідили її житлові умови було винесено розпорядження від 30.07.2018 року за № 114 -р. Даним розпорядженням було визначено місце проживання малолітніх дітей ОСОБА_3 та ОСОБА_4 разом із матір`ю, гр. ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_4 . Однак відповідач не бажав та не бажає виконувати розпорядження Адміністрації, в результаті чого вона вимушена була звернутися до поліції. Доводить до відома суду, що позивач не зловживає спиртними напоями, не має шкідливих звичок, поважає та любить своїх дітей, має офіційний дохід, має власне житло з чудовими умовами для проживання та навчання дітей. Відповідач в вересні 2017 року звертався до Дніпровського районного суду м. Дніпродзержинська з позовом щодо оспорювання батьківства стосовно їх сина ОСОБА_4 , дана обставину була зумовлена тим що, відповідач не бажав сплачувати аліменти на дітей, та намагався в такий спосіб вирішити питання. Однак суд відмовив в задоволенні позову відповідача, оскільки генетична експертиза підтвердила батьківство останнього. Тому вважає, що місце проживання дітей має бути визначено разом із позивачем. 30 листопада 2016 року рішенням Дніпровського районного суду м. Дніпродзержинськ позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання неповнолітніх дітей було задоволено в повному обсязі, та стягнуті аліменти з ОСОБА_2 , на утримання дітей ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , в розмірі 1/3 частини від усіх видів його доходу, але не менше 30% прожиткового мінімуму для кожної дитини відповідного віку, щомісяця, починаючи з 12 жовтня 2016 року, на користь матері ОСОБА_1 , до досягнення старшою дитиною повноліття. Тож враховуючи ту обставину, що мінімальний гарантований розмір аліментів на дітей було збільшено з 30 до 50 відсотків, тому вона звернулась до суду з даним позовом про збільшення розміру аліментів (а.с.3-5).

26.11.2018 представник ОСОБА_1 звернувся до суду з заявою про доповнення позовних вимог, зазначивши, що між ОСОБА_1 та відповідачем на даний час виник спір про місце проживання їх спільного сина ОСОБА_4 . На даний час дитина проживає разом з батьком. Відповідач на даний час ніде не працює, не має власного житла, проживає разом з другою дружиною та її дитиною у квартирі, яка належить матері дружини. Син проживає з незнайомою жінкою та дівчинкою значно старшою від нього. Натомість вона має власне житло, в якому проживає разом з донькою, має дохід. Вважає, що син позивача має проживати з нею та своєю сестрою. Більше того, вона зверталася до Адміністрації Дніпровського району КМР за для вирішення питання щодо визначення місця проживання дітей. Після того як спеціалісти Адміністрації дослідили її житлові умови було винесено розпорядження від 30.07.2018 року за № 114 -р. Даним розпорядженням було визначено місце проживання малолітніх дітей ОСОБА_3 та ОСОБА_4 разом із матір`ю, гр. ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_4 . Однак Відповідач не бажав та не бажає виконувати розпорядження Адміністрації та утримує сина у себе, налаштовує дитину проти матері. Враховуючи ту обставину, що відповідач утримує їх сина у себе, не дає їй можливості спілкуватися з дитиною та займатися його вихованням, налаштовує дитину проти неї, вона вимушена заявити позовну вимогу про відібрання дитини від батька. У серпні місяці відповідач звернувся до Дніпровського районного суду з заявою про видачу судового наказу про стягнення з неї на утримання сина ОСОБА_4 , аліментів у розмірі 1/4 частини її доходів. 01 жовтня 2018 року Дніпровський районний суд видав судовий наказ. 24 жовтня 2018 року Дніпровський ВДВС міста Кам`янське ГТУЮ у Дніпропетровській області виніс постанову про відкриття виконавчого провадження про стягнення з неї аліментів. Окрім судового наказу від 1 жовтня 2018 року, є ще рішення Дніпровського районного суду від 30 листопада 2016 року про стягнення аліментів на утримання неповнолітніх дітей та стягнуто аліменти з ОСОБА_2 , на утримання дітей ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , в розмірі 1/3 частини від усіх видів його доходу, але не менше 30% прожиткового мінімуму для кожної дитини відповідного віку, щомісяця, починаючи з 12 жовтня 2016 року, на користь матері ОСОБА_1 , до досягнення старшою дитиною повноліття. За даним рішенням також відкрито виконавче провадження та стягуються аліменти з Відповідача на її користь на утримання двох дітей. У Відповідача наявна чимала заборгованість по аліментам, останній не утримує ані свого сина ані свою доньку. Хоча син і проживає разом з відповідачем, всі витрати по підготовці дитини до школи вона сплачувала сама. Виконавча служба з 01 серпня 2018 року вже почала нараховувати їй заборгованість по аліментам, з якою вона не згодна. Просить суд припинити стягнення з неї аліментів та звільнити її від заборгованості по аліментам за період з 1 серпня 2018 року по 1 грудня 2018 року. Уточнюючи позовні вимоги просила суд: відібрати від ОСОБА_2 дитину, ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та повернути його матері, ОСОБА_1 за адресою її проживання: АДРЕСА_3 ; припинити стягнення з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , на користь ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 аліментів на утримання неповнолітньої дитини ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в розмірі 1/4 частини заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, щомісячно до досягнення дитиною повноліття, починаючи з 01 серпня 2018 року, які стягуються на підставі судового наказу Дніпровського районного суду міста Дніпродзержинськ від 01 жовтня 2018 року по справі № 209/2396/18; відкликати судовий наказ по справі № 209/2396/18 від 01 жовтня 2018 року виданий Дніпровським районним судом міста Дніпродзержинськ про стягнення з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , на користь ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 аліментів на утримання неповнолітньої дитини ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в розмірі 1/4 частини заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, щомісячно до досягнення дитиною повноліття, починаючи з 01 серпня 2018 року; звільнити ОСОБА_1 від сплати заборгованості по аліментам за період з 01 серпня 2018 року по 01 грудня 2018 року (а.с.27).

18.12.2018 року представник позивача ОСОБА_1 подав до суду заяву про доповнення позовної заяви, відповідно до змісту якої зазначив, що єдиним джерелом доходу ОСОБА_1 є заробітна платня, яка складає - 750 грн. Натомість Відповідач по справі має дохід значно більший, а тому останній в змозі сплачувати аліменти на дітей. З часу стягнення аліментів рішенням Дніпровського районного суду від 30 листопада 2016 обставини, що мали значення для визначення судом розміру грошового утримання з батька для дітей, істотно змінилися. Розмір прожиткового мінімуму для дитини віком від 6 до 18 років у 2018 році становить (становитиме) від 1860,00 грн до 2027.00 грн на 31.12.2018. З урахуванням такої динаміки прожиткового мінімуму, а також того, що з віком потреби дітей зростають, витрати на їх утримання, на забезпечення освіти, гармонійного розвитку, відпочинку дітей збільшуються. Тому вважає що розмір аліментів має бути збільшено у відповідності до заявлених позовних вимог (а.с.45).

22.12.2018 року відповідачем ОСОБА_2 було подано зустрічну позовну заяву про визначення місця проживання дитини та зміни місця реєстрації дитини. Просить суд визначити місце проживання ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 з ним, ОСОБА_2 , за адресою: АДРЕСА_5 ; зобов`язати Дніпровську філію центру надання адміністративних послуг зняти з реєстрації - ОСОБА_4 з адреси: АДРЕСА_3 та зареєструвати його за адресою: АДРЕСА_5 ; на час розгляду справи визначити місце проживання ОСОБА_4 з ним. В обґрунтування зустрічних позовних вимог посилався на те, що проти позовних вимог відповідача ОСОБА_1 про те, щоб їх дочка - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_5 проживала з матір`ю та проти збільшення розміру аліментів на неї до 50% прожиткового мінімуму дітей вказаного віку він не заперечує. З 22.09.2007 року по 01.12.2016 року він перебував у шлюбі з ОСОБА_1 01.12.2016 року рішення Дніпровського районного суду м. Дніпродзержинська їх шлюб було розірвано. Копія рішення про розірвання шлюбу до суду була надана ОСОБА_1 . На сьогоднішній день він перебуває у шлюбі з ОСОБА_6 , шлюб зареєстровано у Заводському районному у м. Кам`янському відділі державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Дніпропетровській області. 07.09.2017 року . Ним також удочерена ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_6 Всі вони, а також син - ОСОБА_8 проживають за адресою: АДРЕСА_5 . ОСОБА_8 проживає разом з ними з 29.05.2018 року по теперішній час, тобто перебуває в повній сім`ї. На даний час у нього виникли теплі сімейні стосунки з його дружиною - ОСОБА_6 та названою сестрою - ОСОБА_9 . Він переконаний, що син повинен проживати разом з ним за адресою: АДРЕСА_5 . На даний час син навчається в КЗ "Середня загальноосвітня школа №29" КМР. Він любить свого сина і має змогу забезпечити його всім необхідним. Він має постійне місце роботи та достойний заробіток, постійно слідкує за станом здоров`я сина. На даний час має договір з лікарем ОСОБА_10 , яка є сімейним лікарем та контролює стан здоров`я його сина. Він постійно займається вихованням та розвитком сина, піклується про нього. У нього із сином тісний психологічний контакт, прив`язаність один до одного, чого не скажеш про його матір - ОСОБА_1 . Оскільки ОСОБА_1 декілька разів висловлювала погрози на його адресу та адресу їх сина, що забере його до себе, а його відправлять до в`язниці, про що мається запис розмови з сином, зафіксований на електронному носії, то син боїться йти до матері, вважає, що суд має визначити місце проживання сина - ОСОБА_4 саме з ним. Згідно з актом обстеження спеціалістів служби у справах дітей для виховання, розвитку, проживання та утримання сина - ОСОБА_4 ним забезпечено всі необхідні умови. Проживання дитини з одним із батьків не звільняє обох батьків від права спілкуватися з дитиною та обов`язку виховувати дитину, піклуватись про неї та матеріально її забезпечувати. Він не має наміру перешкоджати ОСОБА_1 в здійсненні її прав та обов`язків щодо їх сина та зобов`язується виконувати батьківські обов`язки відносно доньки - ОСОБА_11 . Вважає, що батько та мати мають рівні права відносно дітей, та стереотипи про те, що діти повинні проживати з матір`ю, на даний час втратили чинність. Рада Європи декілька разів засуджувала нерівне ставлення до батьків і наголошувала на тому, що роль батька щодо дітей необхідно краще визнавати і належно цінувати. Вважає, що орган опіки та піклування необхідно залучити до участі у справі, як третю особу, яка не заявляє самостійних вимог, та заслухати сина - ОСОБА_12 , з`ясувавши його особисту прихильність до кожного з батьків. Вважає також, що син - ОСОБА_8 повинен бути зареєстрований за місцем його проживання: адресою: АДРЕСА_5 (а.с.47-49).

18.04.2019 року ОСОБА_1 надала суду заяву про зміну позовних вимог, відповідно до якої просила суд змінити розмір аліментів стягуваних з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , на утримання ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на користь матері ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , з 1/4 частини від усіх видів його доходу, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, на 1/4 частину від усіх видів його доходу, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісяця, до досягнення дитиною повноліття; стягувати аліменти з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , на утримання ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 1/4 частини від усіх видів його доходу, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісяця, на користь матері ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , до досягнення дитиною повноліття (а.с.118).

Рішенням Дніпровського районного суду м. Дніпродзержинська від 30 травня 2019 року позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа: орган опіки та піклування Дніпровського району Кам`янської міської ради про визначення місця проживання дітей, зміну розміру аліментів, відібрання дитини та повернення матері, припинення стягнення аліментів на утримання сина, які стягуються на підставі судового наказу від 01.10.2018 року відкликання судового наказу, звільнення від сплати заборгованості по аліментам - задоволені частково.

Визначено місце проживання неповнолітньої ОСОБА_3 разом з матір`ю ОСОБА_1 за адресою АДРЕСА_3 .

В іншій частині позовних вимог відмовлено.

Зустрічні позовні вимоги ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , третя особа - Дніпровська філія центру надання адміністративних послуг про визначення місця проживання неповнолітнього сина, зобов`язання Дніпровську філію центру надання адмністративних послуг зняти з реєстрації та зареєструвати неповнолітнього сина - задоволені частково.

Визначено місце проживання ОСОБА_4 разом б батьком ОСОБА_2 за адресою АДРЕСА_5 .

В іншій частині позовних вимог відмовлено (а.с.125-130).

Не погодившись з рішенням суду ОСОБА_1 звернулась з апеляційною скаргою в якій посилається на порушення судом норм матеріального та процесуального права, а також неповне з`ясуванням обставин, що мають значення для справи, просить рішення суду 1 інстанції в частині відмови в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 скасувати та ухвалити нове про їх задоволення. В частині задоволення зустрічних позовних вимог ОСОБА_2 рішення змінити та ухвалити нове, яким в задоволенні зустрічного позову відмовити у повному обсязі (а.с.134-137).

Відповідно до ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Враховуючи те, що апелянт оскаржує рішення суду 1 інстанції в частині, апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість вищевказаного рішення суду першої інстанції в цих межах.

Відповідно до ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Пунктом 2 ч. 1 ст. 374 ЦПК України передбачено, що суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду, в межах доводів апеляційної скарги та заявлених вимог, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційну скаргу слід задовольнити частково, а рішення в оскарженій частині скасувати, ухваливши нове, про часткове задоволення позовних вимог, виходячи з наступних підстав.

Судом 1 інстанції встановлено, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі з 22.09.2007 року. Від шлюбу сторони мають доньку ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_5 та сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , що підтверджується копіями свідоцтв про народження (а.с. 9, 10).

Рішенням Дніпровського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 01 грудня 2016 року шлюб між сторонами було розірвано (а.с.8).

Рішенням Дніпровського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 30.11.2016 року з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 стягнуто аліменти на утримання дітей ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_5 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , у розмірі 1/3 частини від усіх видів його доходу, але не менше 30 % прожиткового мінімуму для кожної дитини відповідного віку, щомісяця починаючи з 12.10.2016 року і до досягнення дитиною віку повноліття (а.с.11).

Судом 1 інстанції також встановлено, що син почав проживати з батьком і згідно судового наказу, виданого Дніпровським районним судом м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 01.10.2018 року, стягнуто з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , на користь ОСОБА_2 , аліменти на утримання неповнолітнього сина - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в розмірі 1/4 частини заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, щомісячно, до досягнення дитиною повноліття, починаючи з 01 серпня 2018 року (а.с. 28).

Постановою державного виконавця Дніпровського ВДВС м. Кам`янське ГТУЮ у Дніпропетровській області від 24.10.2018 року відкрито виконавче провадження за судовим наказом № 209/2396/18 від 15.10.2018 року про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліментів на утримання неповнолітнього сина - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с.29).

Задовольняючи частково первісний позов, суд 1 інстанції виходив з обґрунтованості вимог про визначення місця проживання доньки ОСОБА_3 саме разом з матір`ю.

Також, відмовляючи в іншій частині позовних вимог ОСОБА_1 , зокрема, визначаючи місце проживання сина ОСОБА_4 разом з батьком, та задовольняючи частково зустрічні позовні вимоги ОСОБА_2 і визначаючи місце проживання сина ОСОБА_4 разом з батьком, суд 1 інстанції виходив з того, що ОСОБА_2 вимоги належним чином обґрунтовані, ОСОБА_2 працює, має стабільний дохід, у батька створені всі матеріально-побутові умови для проживання малолітнього сина, а з боку матері відсутні належні заперечення щодо місця проживання дитини з батьком.

Вирішуючи спір сторін щодо аліментів, суд 1 інстанції зазначив, що з урахуванням обставин по справі та визначеного місця проживання дітей, відсутні підстави для збільшення розміру аліментів, які стягуються з ОСОБА_2 , припинення стягнення аліментів з ОСОБА_1 , звільнення її від сплати заборгованості по аліментам та відкликання виконавчих документів.

Відмовляючи у задоволенні інших позовних вимог сторін, суд 1 інстанції виходив з іх безпідставності та необґрунтованості.

Однак із вказаними висновками суду 1 інстанції в повній мірі колегія суддів не може погодитися, виходячи з наступного.

Враховуючи те, що апелянт оскаржує рішення суду 1 інстанції в частині, якій їй було відмовлено у задоволенні первісного позову та в частині, якій було задоволено зустрічний позов, апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість вищевказаного рішення суду першої інстанції саме в цих межах.

За змістом статті 31 ЦК України малолітньою особою є дитина віком до чотирнадцяти років.

Відповідно до ст. 160 СК України, місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків. Місце проживання дитини, яка досягла десяти років, визначається за спільною згодою батьків та самої дитини. Якщо батьки проживають окремо, місце проживання дитини, яка досягла чотирнадцяти років, визначається нею самою.

За частинами першою, другою статті 161 цього Кодексу якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом.

Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення.

Орган опіки та піклування або суд не можуть передати дитину для проживання з тим із батьків, хто не має самостійного доходу, зловживає спиртними напоями або наркотичними засобами, своєю аморальною поведінкою може зашкодити розвиткові дитини.

Принцип 6 Декларації прав дитини, за яким малолітня дитина може бути розлучена зі своєю матір`ю лише у винятковій ситуації не можна тлумачити таким чином, що у матері малолітньої дитини мається перевага перед батьком при вирішенні питання щодо визначення місця проживання дитини, приймаючи до уваги рівність прав обох батьків щодо дитини, що витікає як зі ст.141 СК України, так зі змісту Конвенції про права дитини.

Частиною 1 статті 3 Конвенції про права дитини визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

Окрім прав батьків щодо дітей, діти теж мають рівні права та обов`язки щодо батьків (стаття 142 СК України), у тому числі, й на рівне виховання батьками. У справі «Хант проти України» вказано, що права дитини мають перевагу над правами батьків.

Так, 11 липня 2017 року Європейським Судом з прав людини (далі - ЄСПЛ) було винесено рішення у справі «М.С. проти України», у якому йдеться визначення «інтересів дитини», їх місця у взаємовідносинах між батьками.

При цьому ЄСПЛ зауважив, що при визначенні найкращих інтересів дитини у кожній конкретній справі необхідно враховувати два аспекти: по-перше, інтересам дитини найкраще відповідає збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я є особливо непридатною або неблагополучною; по-друге, у найкращих інтересах дитини є забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є не благодійним.

На сьогодні існує широкий консенсус, у тому числі у міжнародному праві, на підтримку ідеї про те, що у всіх рішеннях, що стосується дітей, їх найкращі інтереси повинні мати першочергове значення.

У відповідності до ст.8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.

Аналіз вищезазначених норм права дає підстави для висновку, що рівність прав батьків витікає з прав та інтересів дитини на гармонійний розвиток та належне виховання, і у першу чергу повинні бути визначені інтереси дитини у ситуації спору, а вже тільки потім права батьків.

Проте ухвалюючи рішення суд 1 інстанції на вищезазначені норми закону уваги не звернув та не врахував найкращих інтересів малолітньої дитини, сина ОСОБА_13 та не навів обґрунтованих причин про визначення його місця проживання саме разом з батьком.

Так з матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1 є квартиронаймачем квартири, яка знаходиться за адресою АДРЕСА_3 (а.с.30 зворот).

З довідки про реєстрацію та склад сім`ї № 1/25500 від 03.09.2018 року вбачається, що в квартирі за адресою АДРЕСА_3 зареєстровані: ОСОБА_1 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_14 (а.с.15). Згідно довідки від 28.06.2018 року ОСОБА_1 з 18.06.2018 року прийнята на посаду менеджера у ФОП ОСОБА_15 (а.с. 16).

Згідно довідки від 19.11.2018 № 4 вбачається, що ОСОБА_1 за період з 18.06.2018 по 31.10.2018 р має дохід у розмірі 16 687 грн.50 коп.(а.с.31 зворот).

Висновком органу опіки та піклування адміністрації Дніпровського району Кам`янської міської ради від 11.01.2019 № 6-11/28, визначено, що у відповідності до розпорядження голови адміністрації Дніпровського району Кам`янської міської ради від 30.07.2018 № 114-р та рекомендації комісії з питань захисту прав дитини від 09.01.2019, орган опіки та піклування адміністрація Дніпровського району Кам`янської міської ради вважає за доцільне визначити місце проживання малолітніх дітей ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_5 та ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_4 разом з матір`ю, за адресою АДРЕСА_3 (а.с.93-94).

В матеріалах справи також наявна довідка від 12.12.2018 року з якої вбачається, що ОСОБА_2 з 04.09.2018 року працює у ТОВ "Логістик Юніон" на посаді водія навантажувача (а.с.66).

Але в матеріалах справи наявний вирок Дніпровського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 01 лютого 2019 року справа № 209/3760/18, провадження № 1-кп/209/190/19 з якого вбачається, що ОСОБА_6 (нову дружину відповідача за первісним позовом) та ОСОБА_2 - сторону по даній справі, визнано винними у скоєнні кримінального правопорушення передбаченого ч.2 ст.15, ч.2 ст.185 КК України та призначено покарання.

Вищезазначеним вироком встановлено, що ОСОБА_2 не працює, він звільнився з роботи, дружина його не працює, а тому для забезпечення харчуванням дітей, які знаходяться на його утриманні він вирішив скоїти крадіжку продуктів із магазину (а.с. 100-102).

Перевіривши відомості в Єдиному державному реєстрі судових рішень, вищезазначений вирок оскаржено або скасовано не було.

Відповідно до ч.4, ч.6 ст. 82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.

Проте, на зазначений вирок Дніпровського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 01 лютого 2019 року суд першої інстанції при ухваленні рішення уваги не звернув та не пересвідчився, чи дійсно відповідач за первісним позовом працює, чи має стабільний дохід та можливість забезпечити належні умови проживання, харчування, виховання синові, чи має власне житло, а тому дійшов передчасного висновку про задоволення зустрічних позовних вимог в частині визначення місця проживання малолітнього ОСОБА_13 разом з батьком і відмову у задоволенні позову ОСОБА_1 в цій частині.

До того ж колегія суддів звертає увагу на те, що у малолітнього ОСОБА_13 є рідна сестра ОСОБА_16 , яка проживає разом з матір`ю ОСОБА_1 , а тому рідна сестра та рідний брат не можуть бути розлучені без достатньо обґрунтованих на це підстав, оскільки дана обставина порушує інтереси обох дітей.

Таким чином враховуючи зазначене, аналізуючи зібрані у справі докази, колегія судів дійшла до висновку, що місце проживання малолітнього сина ОСОБА_13 слід визначити саме з матір`ю, що буде відповідати найкращим інтересам дитини.

Крім того, відповідно до ст. 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Проживання батьків окремо від дитини не впливає па обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.

Відповідно до ч. 2 ст. 182 Сімейного кодексу України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Пунктом 23 постанови Пленуму Верховного суду України від 15.05.2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» роз`яснено, що розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них. У новому розмірі аліменти сплачуються з дня набрання рішенням законної сили.

Враховуючи те, що на утриманні ОСОБА_1 знаходиться двоє неповнолітніх дітей, прожитковий мінімум постійно змінюється і мінімальний розмір аліментів, які підлягає стягненню також змінився, колегія суддів вважає за можливе змінити розмір аліментів стягнутих рішенням Дніпровського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 30 листопада 2016 року, визначивши розмір аліментів, які підлягають стягненню щомісячно з ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_3 ) на утримання неповнолітніх дітей ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 1/3 частини усіх видів його доходу, але не менше 50 % прожиткового мінімуму і не більше десяти прожиткових мінімумів на кожну дитину відповідного віку, на користь матері ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_2 ), до досягнення старшою дитиною повноліття, що на думку колегії є достатньою зміною, оскільки підстави для стягнення аліментів по 1/4 частині на кожну дитину відсутні.

Між тим доводи апеляційної скарги в частині наявності підстав для задоволення позовних вимог про припинення стягнення аліментів на утримання сина, які стягуються на підставі судового наказу від 01 жовтня 2018 року, відкликання судового наказу, звільнення від сплати заборгованості по аліментам, колегія суддів до уваги не приймає та зазначає, що ці вимоги не можуть бути задоволені, оскільки не ґрунтуються на Законі і підлягають вирішенню в інший спосіб, зокрема, на стадії виконавчого провадження, з урахуванням періоду проживання сина з батьком.

Крім того, згідно ч.8 ст. 170 ЦПК України в разі видачі судового наказу відповідно до пунктів 4 і 5 частини першої статті 161 цього Кодексу, судовий наказ може бути переглянуто за нововиявленими обставинами у порядку встановленому главою 3 розділу V цього Кодексу.

Що стосується позовних вимог ОСОБА_1 про відібрання дитини та повернення матері, то колегія суддів зазначає, що наразі вони є передчасними, оскільки судом місце проживання сина визначено разом з матір`ю, і воно підлягає виконанню у визначений законом спосіб.

Згідно ст. 263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватись на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з"ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені у судовому засіданні.

Однак рішення суду 1-ї інстанції в частині, яка переглядається, зазначеним вимогам закону не відповідає, а тому підлягає скасуванню на підставі п.1,2,3 ч. 1 ст. 376 ЦПК України, з ухваленням нового рішення в цій частині про часткове задоволення первісного позову ОСОБА_1 та відмови у задоволенні зустрічних позовних вимог ОСОБА_2 про визначення місця проживання дитини, з вищезазначених підстав.

Відповідно до ст.141 ЦПК України з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 необхідно стягнути судовий збір у сумі 576 грн. 30 коп.

Керуючись ст. ст. 367, 374, 376, 381-383 ЦПК України, апеляційний суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Рішення Дніпровського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 30 травня 2019 року - в оскарженій частині скасувати.

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа: орган опіки та піклування Адміністрації Дніпровського району Кам`янської міської ради, про визначення місця проживання неповнолітніх дітей, зміну розміру аліментів, відібрання дитини та повернення матері, припинення стягнення аліментів на утримання сина, які стягуються на підставі судового наказу від 01 жовтня 2018 року, відкликання судового наказу, звільнення від сплати заборгованості по аліментам - задовольнити частково.

Визначити місце проживання ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 разом з матір`ю ОСОБА_1 за адресою АДРЕСА_3 .

Змінити розмір аліментів, які стягуються, визначивши розмір аліментів, які підлягають стягненню щомісячно з ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_3 ) на утримання неповнолітніх дітей ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 1/3 частини усіх видів його доходу, але не менше 50 % прожиткового мінімуму і не більше десяти прожиткових мінімумів на кожну дитину відповідного віку, на користь матері ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_2 ), до досягнення старшою дитиною повноліття.

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа: орган опіки та піклування Адміністрації Дніпровського району Кам`янської міської ради про відібрання дитини та повернення матері, припинення стягнення аліментів на утримання сина, які стягуються на підставі судового наказу від 01 жовтня 2018 року, відкликання судового наказу, звільнення від сплати заборгованості по аліментам - відмовити.

В задоволенні зустрічного позову ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , третя особа - Дніпровська філія центру надання адміністративних послуг про визначення місця проживання неповнолітнього сина, зобов`язання Дніпровську філію центру надання адміністративних послуг зняти з реєстрації та зареєструвати неповнолітнього сина - відмовити.

Стягнути з ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_3 ) на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_2 ) судовий збір у сумі 576 грн. 30 коп.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів в передбаченому законом порядку.

Судді: