Справа № 497/488/19
Провадження № 2/497/442/19
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30.09.2019 року Болградський районний суд Одеської області в складі:

головуючого судді Раца В.А.

секретаря Божевої І.Д.

за участю сторін: позивачів - ОСОБА_1 , ОСОБА_2 ,

представників відповідачів - Федоренко С.М., ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8

розглянувши у загальному позовному провадженні, у відкритому судовому засіданні в місті Болграді цивільну справу за позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_2 в інтересах неповнолітнього сина ОСОБА_9 до Відділу освіти Болградської районної державної адміністрації, Комунального некомерційного підприємства "Болградський районний центр первинної медико-санітарної допомоги" Болградської районної ради Одеської області, Навчально-виховного комплексу спеціалізована школа І-ІІІ ступенів - ліцей про визнання дій неправомірними та зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

28.03.2019 року позивачі звернулися до суду, як законні представники в інтересах неповнолітнього сина ОСОБА_9 із вказаним позовом та просять визнати дії відповідачів незаконними та стягнути солідарно з відповідачів завдану немайнову моральну шкоду в розмірі 50 000,00 грн. та судові витрати, а саме 50 000,00 / 3 = 16 666,66 грн. + 1 536 / 3 = 512,27 грн., що становить 17 178,93 грн. з кожного відповідача, зобов`язати адміністрацію навчально-виховного комплексу школа-ліцей І-ІІІ ступенів та управління освіти, організувати здобуття освіти ОСОБА_10 Р ОСОБА_11 за період незаконного обмеження дитини на відвідування закладу освіти.

Свій позов мотивують тим, що їх син ОСОБА_9 , навчається у спеціалізованій школі І-ІІІ ступенів-ліцей м.Болград Одеської області у 8-Г класі. 14.03.2019 року медичним працівником освітнього закладу, їм було повідомлено про неможливість відвідування сином освітнього закладу з підстав відсутності у нього профілактичних щеплень. Окрім цього у минулому році їм повідомлялося про неможливість відвідування дітьми, у яких відсутні щеплення передбачені Календарем профілактичних щеплень затвердженого наказом МОЗ України № 595 «Про порядок проведення профілактичних щеплень в Україні та контроль якості й обігу медичних імунобіологічних препаратів», з посиланням на Наказ відділу освіти Болградської районної Державної адміністрації № 07 від 12.01.2018 року. З цього приводу ними у письмовому виді було направлено до освітнього закладу пояснення, щодо підстав відмови від щеплень, які залишаються незмінними і у цьому році. Проте, про підстави неможливості відвідування закладу освіти дітьми без щеплень позивачам не доводилося. 19.02.2019 року їх було запрошено на лікарсько-консультативну комісію, на якій одноособово ОСОБА_5 без належного проведення огляду дитини на стан здоров`я було видано довідку про неможливість дитині відвідувати шкільний заклад з підстав відсутності профілактичних щеплень попри зазначення, що він є здоровим. До цього часу дитина знаходилася вдома, а шкільну програму засвоювала в межах можливостей батьків. Позивачі погоджуються, що дітям, які не отримали профілактичних щеплень згідно з календарем щеплень, відвідування дитячих закладів не дозволяється, але з цього приводу Міністерством освіти і науки, молоді та спорту України надано роз`яснення № 1/9-500 / № 04.01.16/28103 від 29 вересня 2014 року «Щодо вирішення окремих питань про зарахування до дошкільних і загальноосвітніх навчальних закладів дітей, у яких відсутні обов`язкові профілактичні щеплення», з якого вбачається, що питання форм здобуття освіти такими дітьми вирішується місцевими органами управління освітою. Проте спільний Наказ відділу освіти Болградської районної Державної адміністрації № 38 від 13.02.2019 року, з огляду на дату його прийняття та доведення до батьків, позбавив їх можливості завчасно, без переривання навчального процесу пройти обстеження та надати Навчальному закладу підтвердження стану здоров`я дитини та можливості відвідування ним занять з метою здобуття освіти, право на отримання якої гарантовано Конституцією України та ратифікованими міжнародними нормативними актами. Позивачі не згодні, що відділ освіти у своєї відповіді, без будь-яких посилань на чинне законодавство, переклав функції управління освіти на керівника навчального закладу, який в свою чергу без попереднього повідомлення батьків, одноособово та не маючи на те повноважень, визначає форму здобуття освіти, такі дії відповідачів прямо порушують право дитини на здобуття освіти. Свою відмову від щеплень позивачі обґрунтовують тим, що після ознайомлення з Розпорядженням Державної служби України з лікарських засобів № 20005-1.3/2.0/17-12 від 21.09.2012 року та № 1325-1.1/4.0/17-18 від 15.02.2018 року згідно якого у зв`язку із повідомленням про летальний випадок, обіг медичного препарату для профілактики кору, епідемічного паротиту та краснухи «Пріорікс ТМ» було заборонено. Так, внаслідок неправомірних дій, що полягають у недоведені до батьків наказів органу управління освітою, невизначення форми здобуття освіти, порушення медичним закладом порядку визначення стану здоров`я дитини, що не має щеплень, з метою відвідування закладу освіти, було порушено закріплене Конституцією України право на її здобуття, у зв`язку з чим дитині було завдано моральну шкоду, яку вони оцінюють у 50 000,00 грн.

10.04.2019 року позивачі надали додаткові пояснення, в яких зазначають, що 07.04.2019 року керівник навчального закладу без попереднього повідомлення батьків, одноособово та не маючи на те повноважень, визначив форму здобуття освіти їх сином та запропоновав батькам підписати заяву про організацію навчання за домашньою формою освіти на бланку незатвердженого зразка. Такі дії відповідача, вони вважають незаконними та такими що порушують право їх дитини на освіту.

17.07.2019 року позивач ОСОБА_1 надав висновки, в яких зазначає, що представником медичного закладу надано незрозумілі пояснення щодо складання/затвердження медичним закладом наявного в матеріалах справи бланку відмови, з огляду на рівень освіченості або розумових здібностей певних верств населення, а також було підтверджено проведення огляду дитини незатвердженим складом комісії зокрема, і без залучення лікаря-епідеміолога. Відсутність обов`язкового інформування медичним закладом батьків напередодні проведення щеплень, підтверджується наданою 16.07.2019 року відповідачем довідкою про невикористання у Болградському районі з 2012 року вакцини проти кору «Пріорікс» конкретної серії оскільки тонкощі розрізняння препарату по серіях їм невідомі та не доводилось, про що свідчить відсутність запропонованого їм бланку затвердженого Наказом Міністерства охорони здоров`я України від 31.12.2009 року № 1086. З роз`яснення Міністерства освіти і науки, молоді та спорту України № 1/9-500 / № 04.01.16/28103 від 29 вересня 2014 року «Щодо вирішення окремих питань про зарахування до дошкільних і загальноосвітніх навчальних закладів дітей, у яких відсутні обов`язкові профілактичні щеплення» впливає, що питання щодо форм здобуття освіти, може вирішуватися лише при складній епідеміологічній ситуації, якої на час відсторонення дитини позивачів від навчання не було. Щодо альтернативних форм здобуття освіти відділом освіти не згадувалось взагалі, механізм існування підстав та реалізації сімейної (домашньої) форми здобуття освіти, на даний час існує лише у вигляді проекту Наказу міністерства освіти і науки України «Про внесення змін до наказу Міністерства освіти і науки України від 12 січня 2016 року №8». Між тим, діючий Наказ №8 яким і затверджено бланк заяви від батьків, механізму запровадження сімейної (домашньої) форми здобуття освіти не визначає. Також цей наказ передбачає, що індивідуальна форма навчання спосіб організації навчальної діяльності, який регулюється певним, наперед визначеним розпорядком, забезпечується педагогічними працівниками та організовується для забезпечення права громадян на здобуття повної загальної середньої освіти, що не було дотримано органом управління освіти. Позивач зазначає, що предметом вимог є не недовіра до якості вакцини як окрему підставу, а неотримання дитиною освітньої послуги в обсязі, передбаченому шкільною програмою.

Також 19.08.2019 року позивачем ОСОБА_1 було надано заяву про уточнення позовних вимог, в якій він зазначає, що сторони дійшли висновку про можливість врегулювання спору мировим шляхом без укладання мирової угоди шляхом вчинення певних дій, а саме: проведення консультацій навчальним закладом з наступним підсумковим оцінюванням дитини та переведенням його до 9-го класу та проведення медичним закладом огляду дитини лікарсько-консультативною комісією у максимально можливому складі, з метою встановлення об`єктивного стану його здоров`я, що має значення для вирішення питання можливості відвідування дитиною навчального закладу. Тому він просить вважати незаявленою вимогу про стягнення немайнової моральної шкоди з відповідачів у розмірі 50 000 грн.

16.09.2019 року позивачем ОСОБА_1 було надано уточнення до позовної заяви, в якому він просить визнати дії відповідачів незаконними; обмеження Конституційного права дитини на здобуття освіти безпідставними.

В судовому засіданні позивачі підтримали свої позовні вимоги та просили їх задовольнити в повному обсязі.

Представники відповідача - Відділу освіти Болградської районної державної адміністрації Федоренко С.М. та ОСОБА_6 , які діють на підставі довіреностей, в судовому засіданні позовні вимоги не визнали, та просила суд відмовити в задоволенні позову.

Представники відповідача Комунального некомерційного підприємства "Болградський районний центр первинної медико-санітарної допомоги" Болградської районної ради Одеської області Оберемко Н.М., Сакали ОСОБА_12 . та ОСОБА_5 які діють на підставі довіреностей (а.с.108), в судовому засіданні позовні вимоги не визнали, підтримали відзив (а.с.76-79) та доповнення до відзиву (а.с.80-83), в яких відповідач посилається на те, що 19.02.2019 року лікувальною контрольною комісією КНП «Болградський районний центр ПМСД», на підставі Протоколу № 34 від 19.02.2019 року видана довідка ОСОБА_9 , 2005 року народження, про «не можливість відвідування навчальних закладів. Не щеплен згідно Календарю щеплень. Діагноз: Здоров». Представник відповідача звертає увагу суду на те, що при забороні відвідування навчального закладу не щепленим від кору особам йдеться не про обмеження права особи на освіту, а про зміну форми її здобуття, що прямо передбачено законодавством України у випадку недотримання встановлених законом умов для реалізації відповідного права. Також представник відповідача посилається на те, що імунізація населення є питанням національної безпеки держави. Зупинити спалах кору може колективний імунітет, а саме шляхом вакцинації. У вересні-жовтні 2018 року захворюваність на кір в Україні зросла. Відмову позивачів від вакцинації сина вона вважає необґрунтованою, так як по перше, розпорядження Держлікслужби України від 21.09.2012 року № 20005-1.3/2.0/17-12, на яку посилаються позивачі, відкликане на підставі листа від 20.02.2013 року № 4292-1.3/2.0/17-13, а по-друге, заборона вакцини «Приорикс» у 2018 році викликана встановленням факту наявності в обігу на території України незареєстрованого лікарського засобу «Приорикс», відповідно виробництва, який не використовується відповідачем. Відповідач зауважує, що оскарження батьками факту не допуску дитини, що не має щеплень, до освітнього закладу, особливо під час неблагополучної епідеміологічної ситуації в місті, свідчить про неналежне виконання батьківських обов`язків позивачами. На підставі вищезазначеного просить суд відмовити у задоволенні позову в повному обсязі.

Представники відповідача - Навчально-виховного комплексу спеціалізована школа І-ІІІ ступенів ліцей Желяскова Т.В., директора школи, та ОСОБА_8 , яка діє на підставі довіреності, в судовому засідання позовні вимоги не визнали та просили суд відмовити в задоволенні позову в повному обсязі.

Вислухавши пояснення сторін, заслухавши свідка, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, суд вважає, що позовні вимоги не підлягають задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Згідно вимог ч.1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, які беруть участь у справі.

Частиною 3 ст. 12 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ст. 263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Згідно ст. 264 ЦПК України, під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин; 5) чи слід позов задовольнити або в позові відмовити; як розподілити між сторонами судові витрати; чи є підстави допустити негайне виконання судового рішення; чи є підстави для скасування заходів забезпечення позову.

Судом встановлено, що ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , навчається у спеціалізованої школі І-ІІІ ступенів-ліцей м.Болград Одеської області у 8-Г класі.

19.02.2019 року лікувальною контрольною комісією КНП «Болградський районний центр ПМСД», на підставі Протоколу №3 від 19.02.2019 року видана довідка ОСОБА_9 про «не можливість відвідування начальних закладів. Не щеплен згідно Календарю щеплень. Діагноз: Здоров» (а.с.31,33).

Також суд встановив, що позивачі є батьками ОСОБА_9 (а.с.34), які відмовилися від будь-яких вакцинацій (профілактичних щеплень), ревакцинацій та біопроб.

Як вбачається з листа директора НВК ОСОБА_4 , адміністрація школи, на підставі спільного наказу КНП «БРЦПМСД», відділу лабораторних досліджень ДУ «Одеський обласний лабораторний центр Міністерства охорони здоров`я України» від 13.02.2019 року № 38/38/12, заборонила дітям, які не отримали щеплення за календарем профілактичних щеплень, відвідувати школу з 15.02.2019 року, учні, якім заборонено відвідувати школу, у зв`язку з відсутністю профілактичного щеплення, будуть здобувати освіту вдома, шляхом передачі завдань через класного керівника (а.с.16).

Дані обставини визнаються сторонами та підтверджуються письмовими доказами, які містяться у матеріалах справи.

Кожен має право захищати своє життя і здоров`я, життя і здоров`я інших людей від протиправних посягань.

Держава, зокрема, забезпечує санітарно-епідемічне благополуччя.

Згідно з ст. 10 Основ законодавства України про охорону здоров`я (Закон від 19.11.1992 №2801-XII) громадяни України зобов`язані, зокрема, піклуватись про своє здоров`я та здоров`я дітей, не шкодити здоров`ю інших громадян, у передбачених законодавством випадках проходити профілактичні медичні огляди і робити щеплення.

Відповідно до ст. 27 Закону України «Про забезпечення санітарного та епідеміологічного благополуччя населення», ст. 12 Закону України «Про захист населення від інфекційних хвороб» профілактичні щеплення проти дифтерії, кашлюку, кору, поліомієліту, правця, туберкульозу є обов`язковими і включаються до календаря щеплень. Профілактичні щеплення проводяться після медичного огляду особи в разі відсутності у неї відповідних медичних протипоказань. Особам, які не досягли п`ятнадцятирічного віку чи визнані у встановленому законом порядку недієздатними, профілактичні щеплення проводяться за згодою їх об`єктивно інформованих батьків або інших законних представників цих осіб. Якщо особа та (або) її законні представники відмовляються від обов`язкових профілактичних щеплень, лікар має право взяти у них відповідне письмове підтвердження, а в разі відмови дати таке підтвердження - засвідчити це актом у присутності свідків.

Згідно з положеннями частини шостої статті 12 Закону України «Про захист населення від інфекційних хвороб» особам, які не досягли п`ятнадцятирічного віку чи визнані у встановленому законом порядку недієздатними, профілактичні щеплення проводяться за згодою їх об`єктивно інформованих батьків або інших законних представників. Якщо особа та (або) її законні представники відмовляються від обов`язкових профілактичних щеплень, лікар має право взяти у них відповідне письмове підтвердження, а в разі відмови дати таке підтвердження - засвідчити це актом у присутності свідків.

З аналізу наведених правових норм вбачається, що рішення про проведення щеплень дітям у віці до п`ятнадцяти років приймають їх батьки або інші законні представники. Закон дає право батькам відмовитися від проведення обов`язкових щеплень дитині.

Відповідно до ст. 15 Закону України «Про захист населення від інфекційних хвороб», прийом дітей до виховних, навчальних, оздоровчих та інших дитячих закладів проводиться за наявності відповідної довідки закладу охорони здоров`я, в якому дитина перебуває під медичним наглядом. Довідка видається на підставі медичного огляду дитини, якщо відсутні медичні протипоказання для її перебування у цьому закладі, а також якщо їй проведено профілактичні щеплення згідно з календарем щеплень і вона не перебувала в контакті з хворими на інфекційні хвороби або бактеріоносіями. Дітям, які не отримали профілактичних щеплень згідно з календарем щеплень, відвідування дитячого закладу не дозволяється. У разі якщо профілактичні щеплення дітям проведено з порушенням установлених строків у зв`язку з медичними протипоказаннями, при благополучній епідемічній ситуації за рішенням консиліуму відповідних лікарів вони можуть бути прийняті до відповідного дитячого закладу та відвідувати його.

Згідно з п. 4 розділу 2 Примірного положення про підготовку дітей на педіатричній дільниці до відвідування дошкільного та шкільного загальноосвітнього навчального закладу, затвердженого наказом МОЗ України від 29.11.2002р. № 434, питання відвідування загальноосвітнього навчального закладу дітьми, які не отримали профілактичних щеплень згідно з календарем щеплень, вирішується індивідуально за рішенням лікарсько-консультативної комісії з залученням епідеміолога територіальної санепідемстанції згідно розділу III ст. 15 вимог Закону України «Про захист населення від інфекційних хвороб».

Відповідно до ст. 53 Конституції України кожен має право на освіту. Повна загальна середня освіта є обов`язковою. Держава забезпечує доступність і безоплатність дошкільної, повної загальної середньої, професійно-технічної, вищої освіти в державних і комунальних навчальних закладах; розвиток дошкільної, повної загальної середньої, позашкільної, професійно-технічної, вищої і післядипломної освіти, різних форм навчання; надання державних стипендій та пільг учням і студентам.

Відповідно до ст. 3 Закону України «Про освіту» кожен має право на якісну та доступну освіту. Право на освіту включає право здобувати освіту впродовж усього життя, право на доступність освіти, право на безоплатну освіту у випадках і порядку, визначених Конституцією та законами України.

В Україні створюються рівні умови доступу до освіти. Ніхто не може бути обмежений у праві на здобуття освіти. Право на освіту гарантується незалежно від віку, статі, раси, стану здоров`я, інвалідності, громадянства, національності, політичних, релігійних чи інших переконань, кольору шкіри, місця проживання, мови спілкування, походження, соціального і майнового стану, наявності судимості, а також інших обставин та ознак.

Право особи на освіту може реалізовуватися шляхом її здобуття на різних рівнях освіти, у різних формах і різних видів, у тому числі шляхом здобуття дошкільної, повної загальної середньої, позашкільної, професійної (професійно-технічної), фахової передвищої, вищої освіти та освіти дорослих.

Відповідно до ст. 9 Закону України «Про освіту» особа має право здобувати освіту в різних формах або поєднуючи їх. Основними формами здобуття освіти є:- інституційна (очна (денна, вечірня), заочна, дистанційна, мережева);- індивідуальна (екстернатна, сімейна (домашня), педагогічний патронаж, на робочому місці (на виробництві);- дуальна.

При цьому, відповідно до ст. 53 вказаного Закону здобувачі освіти мають право на безпечні та нешкідливі умови навчання, утримання і праці, а також зобов`язані відповідально та дбайливо ставитися до власного здоров`я, здоров`я оточуючих, довкілля.

З`ясувавши повно, всебічно та об`єктивно усі обставини справи, оцінивши надані сторонами докази з точки зору їх належності, допустимості, достатності та взаємозв`язку, враховуючи вищевикладені вимоги законодавства, суд приходить до висновку про безпідставність позовних вимог, а саме уточненні позивачем вимоги від 16.09.2019 року, про визнання дій відповідачів незаконними, які саме діє не конкретизовано, та обмеження Конституційного права дитини на здобуття освіти безпідставними.

Згідно зі статтею 12 Закону України «Про охорону дитинства» батьки несуть відповідальність за стан здоров`я дитини, її фізичний розвиток.

Відповідно до положень статті 3 Конвенції про права дитини у всіх питаннях щодо дітей першочергова увага приділяється якнайкращим інтересам дитини.

При цьому, частиною другою статті 28 Закону України «Про дошкільну освіту» дитина має гарантоване державою право на безоплатну дошкільну освіту в державних і комунальних закладах дошкільної освіти.

Батьки мають право обирати одну із визначених форм здобуття їх дитиною дошкільної освіти, але держава, з метою дотримання прав дитини на дошкільну освіту та забезпечення безпеки та здоров`я всіх дітей, встановлює певні правила для реалізації такого права.

У справі, яка переглядається, індивідуальне право (інтерес) відмовитися від щеплення матір`ю дитини при збереженні обсягу прав дитини на здобуття освіти, у тому числі в дошкільних закладах освіти, протиставляється загальному праву (інтересу) суспільства, інших батьків та їх дітей, які провели у встановленому державою порядку щеплення, зокрема перед направленням дітей до навчального закладу для здобуття освіти. Внаслідок встановлення такого балансу досягається мета - загальне благо у формі права на безпеку та охорону здоров`я, що гарантовано статтями 3, 27 та 49 Конституції України.

Європейський суд з прав людини висловлював думку, що обов`язкове щеплення, як примусовий медичний захід, є втручанням у гарантоване пунктом 1 статті 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод право на повагу до приватного життя особи, що включає в себе фізичну та психологічну недоторканість особи. Порушення фізичної недоторканості заявника можна вважати виправданим дотриманням цілей охорони здоров`я населення та необхідністю контролювати поширення інфекційного захворювання (параграф 33, 36 рішення у справі «Соломахін проти України» від 15 березня 2012 року, заява № 24429/03).

Саме таку позицію висловив Верховний Суд у Постанові від 17.04.2019 року по справі № 682/1692/17.

Суд виходить з того, що, незважаючи на обов`язковість профілактичних щеплень, батьки дитини мають право від них відмовитися. Разом з тим, індивідуальне право батьків дитини відмовитися від щеплення при збереженні обсягу прав дитини на здобуття освіти протиставляється загальному праву інших батьків та їх дітей, які провели щеплення, як перед направленням дитини для здобуття освіти, так і під час навчання відповідно до календарю щеплень, з метою досягнення загального блага у формі права на охорону здоров`я, що, крім іншого, гарантовано ст.3,27,49 Конституції України.

Як зазначив Конституційний Суд України в рішенні від 02.11.2004р. №15-рп/2004, виходячи зі змісту частини першої ст.8 Конституції України, охоронюваний законом інтерес перебуває під захистом не тільки закону, а й об`єктивного права у цілому, що панує у суспільстві, зокрема, справедливості, оскільки інтерес у вузькому розумінні зумовлюється загальним змістом такого права і є його складовою. Одним з проявів верховенства права, як підкреслюється у пп.4.1 цього рішення, є те, що право не обмежується лише законодавством як однією з його форм, а включає й інші соціальні регулятори, зокрема, норми моралі, традиції, звичаї тощо, які легітимовані суспільством і зумовлені історично досягнутим культурним рівнем суспільства. Всі ці елементи права об`єднуються якістю, що відповідає ідеології справедливості, ідеї права, яка значною мірою дістала відображення в Конституції України.

Про необхідність забезпечення справедливого балансу, який потрібно встановити між конкуруючими інтересами особи та суспільства в цілому, йдеться також у ряді рішень Європейського Суду з прав людини (рішення у справі «Ст`єрна проти Фінляндії» (Stjerna v. Finland № 18131/91) та у справі «Юханссон проти Фінляндії» (Johansson v. Finland № 10163/02).

Таким чином, держава, встановивши заборону відвідувати навчальний заклад дитиною, яка не має профілактичних щеплень, реалізує свій обов`язок щодо забезпечення безпеки життя і здоров`я всіх учасників освітнього процесу, в т.ч. самої нещепленої дитини.

В той же час, в силу приписів ст. 15 Закону України «Про захист населення від інфекційних хвороб» керівники дошкільних та загальноосвітніх навчальних закладів не мають права відмовити відвідувати такий заклад дітям, у яких відсутні обов`язкові профілактичні щеплення. Питання відвідування загальноосвітнього навчального закладу такими дітьми вирішується індивідуально за рішенням лікарсько-консультативної комісії відповідного закладу охорони здоров`я. Отже, вирішення питання можливості дитини, яка не має щеплень, відвідувати навчальний заклад покладається фактично на заклади охорони здоров`я.

Як встановлено судом, батьки неповнолітнього ОСОБА_9 , відмовилися від щеплень. Мотиви такої відмови не мають в даному випадку правового значення. Незважаючи на відсутність щеплень, дитина була зарахована до загальноосвітнього навчального закладу, оскільки згідно з висновком ЛКК не мала протипоказань для цього. Протягом навчання дитина періодично проходила профілактичні медичні огляди, згідно з якими також не мала протипоказань для відвідування навчального закладу.

З листа завідувача ВП «Болградський міжрайонний відділ лабораторних досліджень ДУ «ООЛЦ МОЗУ» ОСОБА_13 М. №444 від 09.07.2019 року вбачається, що протягом 2018 року в Одеській області підтверджено діагноз на кір у 2565 хворих, з яких зареєстровано 7 летальних випадків від ускладнень кору, з них 6 дітей (всі не щеплені проти кору), випадки реєструвалися у м.Одесі, Б.Дністровському, Березовському, Біляївському та Миколаївському районах. У Болградському району за цей період на кір захворіли 52 особи, з яких 47 дітей. Спалахова захворюваність в серпні була пов`язана з тим, що кір була завезена на територію району підлітком 15 років, яка потім була у контакті з дітьми у таборі відпочинку. За 2019 рік в районі захворіли на кір 26 осіб, з них діти до 17 років 19, в січні 1 випадок, в березня 9 осіб.

Як вбачається зі ст. 32 Закону України «Про захист населення від інфекційних хвороб» обмежувальні протиепідемічні заходи встановлюються місцевими органами виконавчої влади та органами місцевого самоврядування за поданням відповідного головного державного санітарного лікаря у разі, коли в окремому населеному пункті, у дитячому виховному, навчальному чи оздоровчому закладі виник спалах інфекційної хвороби або склалася неблагополучна епідемічна ситуація, що загрожує поширенням інфекційних хвороб. Обмеженням підлягають ті види господарської та іншої діяльності, що можуть сприяти поширенню інфекційних хвороб.

Так як, 19.02.2019 року лікувальною контрольною комісією КНП «Болградський районний центр ПМСД», на підставі Протоколу №3 від 19.02.2019 року видана довідка ОСОБА_9 про «не можливість відвідування начальних закладів. Не щеплен згідно Календарю щеплень. Діагноз: Здоров», дитина була відсторонена від навчання в учбовому закладі, але вчителі періодично надсилали завдання за шкільною програмою та опитували дитину в режимі відеочату через Viber.

Свідок ОСОБА_14 суду пояснила, що керівником дитини позивачів та навесні 2019 року надсилала через мережу Viber його домашні завдання коли дитина була відсторонена від відвідування школи.

За наявності медичного висновку про неможливість дитини відвідувати навчальний заклад, керівник навчального закладу, на якого покладено обов`язок забезпечення безпеки усіх учасників освітнього процесу, з урахуванням вимог ст. 15 Закону України «Про захист населення від інфекційних хвороб» та конкретної епідемічної ситуації в Україні (значне підвищення рівня захворюваності на інфекційні захворювання), в даному випадку правомірно, в межах законодавства прийняв рішення про тимчасове відсторонення ОСОБА_9 від занять в ліцеї, тобто в діях відповідача навчально-виховного комплексу Спеціалізована школа І-ІІІ ступенів-ліцей відсутні ознаки протиправності.

Суд вважає, що в даному випадку позивачі обрали неналежний спосіб захисту порушеного права своєї дитини.

Таким чином, суд прийшов до висновку про відсутність в діях відповідачів обмеження права дитини на здобуття освіти, передбаченого приписами ст. 53 Конституції України, ст. 3 Закону України «Про освіту» та інших нормативно-правових актів.

Жодних обмежень прав ОСОБА_9 , 2005 року народження, в доступі до освіти за вказаних обставин судом не встановлено, оскільки тимчасово відсторонюючи дитину від занять у навчальному закладі на підставі висновку ЛКК, яким відвідувати дитячій колектив дитині не можна, відповідач діяв в межах чинного законодавства, при цьому дитина була атестована в кінці року, що позивачами не заперечувалось в судовому засіданні.

На підставі вищевикладеного, в задоволенні позову слід відмовити.

Керуючись ст.ст. 3,27,49,53 Конституції України, ст.ст. 3,9 Закону України «Про освіту», ст. 10 Основ законодавства України про охорону здоров`я, ст. 27 Закону України «Про забезпечення санітарного та епідеміологічного благополуччя населення», ст.ст. 12,15 Закону України «Про захист населення від інфекційних хвороб», Примірним положенням про підготовку дітей на педіатричній дільниці до відвідування дошкільного та шкільного загальноосвітнього навчального закладу, затверджено наказом МОЗ України від 29.11.2002р. № 434, ст.2,4,5,12,13,76-82,89, 258,263-265 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

У задоволенні позову ОСОБА_1 , ОСОБА_2 в інтересах неповнолітнього сина ОСОБА_9 до Відділу освіти Болградської районної державної адміністрації, Комунального некомерційного підприємства підприємства "Болградський районний центр первинної медико-санітарної допомоги" Болградської районної ради Одеської області, Навчально-виховного комплексу спеціалізована школа І-ІІІ ступенів - ліцей про визнання дій неправомірними та зобов`язання вчинити певні дії - відмовити.

Рішення може бути оскаржено до Одеського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Повний текст рішення складено 10.10.2019 року.

Суддя В.А. Раца