Справа № 157/1356/18 Головуючий у 1 інстанції: Лозицький С. О.
Провадження № 22-ц/802/276/19 Категорія: 71 Доповідач: Шевчук Л. Я.
ВОЛИНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15 березня 2019 року місто Луцьк

Волинський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - судді Шевчук Л.Я.,

суддів - Грушицького А.І., Киці С.І.,

секретар с/з - Вергун Т.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Луцьку справу за скаргою ОСОБА_2 на постанову державного виконавця про накладення штрафу, за апеляційною скаргою Камінь-Каширського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Волинській області на ухвалу Ратнівського районного суду Волинської області від 27 грудня 2018 року,

В С Т А Н О В И В:

В жовтні 2018 року ОСОБА_2 звернувся в суд із скаргою на постанову державного виконавця про накладення штрафу, яку обгрунтував тим, що 05 жовтня 2018 року головним державним виконавцем Камінь-Каширського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Волинській області винесено постанову про накладення на нього штрафу в розмірі 13830 грн. за ухилення від сплати аліментів.

Заявник вважає, що постанова державного виконавця прийнята з порушенням вимог закону, оскільки він безробітний, не має постійного доходу, а тому не має можливості регулярно сплачувати аліменти на утримання двох дітей.

Посилаючись на зазначені обставини, заявник просив суд скасувати постанову державного виконавця від 05 жовтня 2018 року про накладення на нього штрафу.

Ухвалою Ратнівського районного суду Волинської області від 27 грудня 2018 року скаргу ОСОБА_2 задовольнено частково.

Постановлено визнати неправомірною постанову державного виконавця від 05 жовтня 2018 року про накладення на боржника ОСОБА_2 штрафу.

Зобов'язано начальника Камінь-Каширського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Волинській області скасувати постанову державного виконавця про накладення на боржника ОСОБА_2 штрафу від 05 жовтня 2018 року.

Не погоджуючись із ухваленим судовим рішенням, Камінь-Каширський районний відділ державної виконавчої служби подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення норм матеріального права і процесуального права, невідповідність висновків суду встановленим обставинам справи, просив скасувати ухвалу суду першої інстанції та постановити судове рішення про відмову в задоволенні скарги ОСОБА_2 на постанову державного виконавця.

В судове засідання учасники справи не з'явилися, хоча у встановленому законом порядку були повідомлені про час та місце розгляду справи, а тому апеляційний суд розглянув справу у їх відсутності.

Апеляційну скаргу слід задовольнити частково, ухвалу суду першої інстанції - скасувати, а провадження в даній справі закрити з наступних підстав.

Сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи (стаття 447 ЦПК України).

Судом встановлено, що на виконанні Камінь-Каширського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Волинській області перебуває виконавчий лист про стягнення з боржника ОСОБА_2 в користь ОСОБА_3 аліментів на утримання сина ОСОБА_4, 2008 року народження та дочки ОСОБА_5, 2010 року народження в розмірі 1/3 частини всіх видів заробітку, але не менше 30 % прожиткового мінімуму на дитину відповідно віку щомісячно.

Із матеріалів справи також убачається, що 05 жовтня 2018 року головним державним виконавцем Камінь-Каширського районного відділу державної виконавчої служби винесено постанову про накладення на боржника штрафу в розмірі 13830,06 грн. за ухилення від сплати аліментів та наявність заборгованості зі сплати аліментів, сукупний розмір якої перевищує суму необхідних платежів за два роки (а.с.2).

Боржник ОСОБА_2 звернувся в суд із скаргою на постанову державного виконавця про накладення на нього штрафу за ухилення від сплати аліментів, оскільки вважає, що він не ухиляється від сплати аліментів на утримання двох дітей, а тому просив суд скасувати постанову державного виконавця про накладення штрафу.

Частково задовольняючи скаргу боржника ОСОБА_2 на постанову державного виконавця, суд першої інстанції виходив з того, що оскаржувана постанова державного виконавця про накладення на боржника штрафу за ухилення від сплати аліментів є неправомірною.

Відповідно до частини 5 статті 124 Конституції України судові рішення ухвалюються судами іменем України і є обов'язковими до виконання на всій території України.

Судові рішення, що набрали законної сили, обов'язкові для всіх органів державної влади та органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, установлених міжнародними договорами, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою, - і за її межами.

Отже, виконання судових рішень у цивільних справах є складовою права на справедливий суд та однією з процесуальних гарантій доступу до суду, що передбачено статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року, ратифікованої Законом України від 17 липня 1997 року № 475/97-ВР «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого Протоколу та протоколів № 2, 4 ,7 до Конвенції» (далі-Конвенція).

Одним із засобів юридичного захисту сторін виконавчого провадження при проведенні виконавчих дій є судовий контроль за виконанням судових рішень у цивільних справах, який передбачає, зокрема, можливість здійснення певних процесуальних дій у виконавчому провадженні лише з дозволу суду, а також обов'язок суду розглянути скарги на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця та інших посадових осіб державної виконавчої служби й позови, що виникають з відносин щодо примусового виконання судових рішень.

Згідно зі статтею 1 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, визначений Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусову виконанню.

Згідно з частиною 2 статті 63 Закону України «Про виконавче провадження» у разі невиконання без поважних причин боржником рішення виконавець виносить постанову про накладення на боржника штрафу, в якій також зазначається вимога виконати рішення протягом 10 робочих днів (за рішенням, що підлягає негайному виконанню, - протягом трьох робочих днів) та попередження про кримінальну відповідальність.

За наявності заборгованості зі сплати аліментів виконавець виносить постанову про накладення штрафу (частина 14 статті 71 Закону України «Про виконавче провадження»).

Як убачається із матеріалів справи, державним виконавцем 05 жовтня було винесено постанову про накладення на боржника ОСОБА_2 штрафу в розмірі 13830,06 грн. за ухилення від сплати аліментів за наявності заборгованості зі сплати аліментів, розмір якої перевищує суму необхідних платежів за два роки.

Частина 2 статті 74 Закону України «Про виконавче провадження» передбачає, що рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання рішень інших органів (посадових осіб), у тому числі постанов державного виконавця про стягнення виконавчого збору, постанов приватного виконавця про стягнення основної винагороди, витрат виконавчого провадження та штрафів, можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до адміністративного суду в порядку, передбаченому законом.

З урахуванням наведеного можна зробити висновок, що юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи з приводу оскарження постанов державного виконавця про стягнення виконавчого збору, витрат, пов'язаних з організацією та проведенням виконавчих дій і накладенням штрафу, прийнятих у виконавчих провадженнях щодо примусового виконання усіх виконавчих документів, незалежно від того, яким органом, у тому числі судом якої юрисдикції, вони видані. До юрисдикції адміністративних судів належать також справи про оскарження рішень, дій чи бездіяльності державної виконавчої служби, прийнятих (вчинених, допущених) під час примусового виконання постанов державного виконавця про стягнення виконавчого збору, витрат, пов'язаних з організацією та проведенням виконавчих дій і накладенням штрафу, як виконавчих документів в окремому виконавчому провадженні.

За таких обставин суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що скарга боржника ОСОБА_2 на постанову державного виконавця про накладення штрафу не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства, а відноситься до юрисдикції адміністративних судів.

Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 255 ЦПК України суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо справа не підлягає розгляду у порядку цивільного судочинства.

Якщо провадження у справі закривається з підстав, визначених пунктом 1 статті 255 ЦПК України, суд повинен повідомити заявникові, до юрисдикції якого суду віднесено розгляд таких справ (частина 1 статт1 256 ЦПК України).

Судове рішення першої інстанції, яким закінчено розгляд справи, підлягає скасуванню в апеляційному порядку повністю або частково з закриттям провадження у справі або залишенням позову без розгляду у відповідній частині з підстав, передбачених статтями 255 та 257 ЦПК України (стаття 377 ЦПК України).

На підставі наведеного суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що із-за порушення норм матеріального і процесуального права ухвала суду першої інстанції підлягає скасуванню з закриттям провадження у даній справі.

Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення (ч. 5 ст. 268 ЦПК України).

Керуючись ст.ст. 368, 374, 377, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, апеляційний суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Камінь-Каширського районного відділу Державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Волинській області задовольнити частково.

Ухвалу Ратнівського районного суду Волинської області від 27 грудня 2018 року в даній справі скасувати, а провадження у справі закрити.

Повідомити ОСОБА_2, що розгляд даної справи відноситься до юрисдикції адміністративного суду.

Постанова набирає законної сили з дня її проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 15 березня 2019 року.

Головуючий

Судді