Справа № 752/8902/19
Провадження № 2/752/4871/19
РІШЕННЯ

Іменем України

заочне

01.10.2019 року Голосіївський районний суд м. Києва

в складі головуючого судді Чередніченко Н.П.

з участю секретаря Шевчук М.Ю.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Києві в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ спільного майна подружжя, -

В С Т А Н О В И В:

У травні 2019 року позивач ОСОБА_1 через свого представника адвоката Хомича І.О. звернулася до суду із позовом до відповідача ОСОБА_2 про поділ спільного майна подружжя, в якому просила суд в порядку поділу спільного майна подружжя визнати за нею право власності на 1/2 частину квартири, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 та за відповідачем право власності на 1/2 частину зазначеної квартири. В обґрунтування позову зазначено, що 06.10.1995 року між позивачем та відповідачем було зареєстровано шлюб Центральним відділом реєстрації шлюбів м. Києва з державним Центром розвитку сім`ї. В період шлюбу у сторін народилась донька ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . На даний час шлюб між сторонами не розірвано, однак, сімейні відносини між ними не склались, та вони проживають окремо. В період шлюбу та спільного проживання ними було придбано квартиру, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 . Досягти згоди щодо поділу вказаного майна не вдалося, а тому позивач вимушена звернутись до суду за захистом своїх прав.

Ухвалою судді Голосіївського районного суду м. Києва від 04.05.2019 року, у справі відкрито провадження та призначено розгляд справи в порядку загального позовного провадження.

Ухвалою Голосіївського районного суду м. Києва від 25.06.2019 року, у справі закінчено підготовче провадження та справу призначено до розгляду.

Представник позивача в судовому засіданні просив позов задовольнити з викладених в ньому підстав. Проти заочного розгляду справи не заперечував.

Відповідач в судове засідання не з`явився. Судом про розгляд справи повідомлявся належним чином. Про причини неявки суд не повідомив. З будь-якими клопотаннями до суду не звертався. Відзив на позов до суду не подав, в зв`язку з чим суд вважає за можливе розглянути справу без його участі, а також суд ухвалив про заочний розгляд справи.

Вислухавши пояснення представника позивача, дослідивши матеріали справи та проаналізувавши надані у справі докази, суд вважає, що позов підлягає задоволенню за наступних підстав.

Судом встановлено, що 06.10.1995 року між сторонами було зареєстровано шлюб Центральним відділом реєстрації шлюбів м. Києва з державним Центром розвитку сім`ї, що підтверджується копією свідоцтва про одруження (а. с. 4).

На даний час шлюб офіційно не розірвано, та позивач зазначає, що шлюбно-сімейні стосунки між нею та відповідачем припинені, вони проживають окремо, та доказів зворотному з боку відповідача суду надано не було.

Згідно копії свідоцтва про народження, у сторін ІНФОРМАЦІЯ_2 народилась донька ОСОБА_3 .

З копії договору купівлі-продажу квартири від 18.08.2003 року вбачається, що відповідачем ОСОБА_2 було придбано квартиру за адресою: АДРЕСА_1 . Договір посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Горяйновою Т.К. 18.08.2003 року, реєстраційний номер 7064.

Реєстрація права власності відповідача на спірну квартиру підтверджується листом Комунального підприємства Київської міської ради «Київське міське бюро технічної інвентаризації» № 062/14 - 12088 від 04.09.2019 року.

За змістом ст. 60 СК України, майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один із них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) доходу Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя.

Частиною 1 ст. 61 СК України передбачено, що об`єктом права спільної сумісної власності подружжя може бути будь-яке майно, за винятком виключеного з цивільного обороту.

Згідно з ч. 1 ст. 69 СК України дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу.

За змістом ч. 1 та ч. 2 ст. 372 ЦК України, майно, що є у спільній сумісній власності, може бути поділене між співвласниками за домовленістю між ними. У разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається , що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом. За рішенням суду частка співвласника може бути збільшена або зменшена з урахуванням обставин, які мають істотне значення.

Відповідно до ч. 1 ст. 70 СК України, у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя,частки майна дружини та чоловіка є рівними,якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором.

Відповідно до роз`яснень Пленуму Верховного Суду України, що вказані у п. 22 Постанови від 21.12.2007 № 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» встановлено, що поділ спільного майна подружжя здійснюється за правилами, встановленими ст. ст. 69-71 СК та 372 ЦК.

Відповідно до ч. 1 ст. 71 СК України, майно, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі. Якщо дружина та чоловік не домовилися про порядок поділу майна,спір між ними може бути вирішений судом. При цьому суд бере до уваги інтереси дружини, чоловіка, дітей та інші обставини, що мають істотне значення.

Відповідно до ч. 2 ст. 370 ЦК України у разі виділу частки із майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки кожного із співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними, законом або рішенням суду.

Слід зазначити, що стороною відповідача доводи та обґрунтування позову не спростовані, та не надано суду доказів на підтвердження придбання квартири за власні кошти, як і не надано доказів, які б унеможливлювали поділ квартири, як спільного майна подружжя.

Враховуючи викладене, а також приймаючи до уваги те, що спірна квартира придбана в період шлюбу, відповідачем не надано суду доказів на підтвердження, зокрема, придбання квартири за власні кошти, суд вважає, що позов про визнання за сторонами в порядку поділу спільного майна подружжя по Ѕ частин на квартиру за кожним, є обґрунтованим та законним, в зв`язку з чим підлягає задоволенню.

Крім того, на підставі ст. 141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача слід стягнути судовий збір в сумі 1350,00 грн.

Разом з тим, з огляду на те, що стороною позивача, в розумінні вимог ст.ст. 133, 137 ЦПК України, не надано суду достатніх доказів, зокрема, переліку робіт, наданих адвокатом та акту прийому-передачі виконаних адвокатом, які б поза розумним сумнівом доводили отримання позивачем правової допомоги в сумі 7500,00 грн., суд вважає, що у стягненні цих витрат слід відмовити.

Керуючись ст. ст. 60, 61, 69, 70, 71 СК України, ст.ст. 368 372 ЦК України, ст. ст. 4, 5, 12, 13, 76-81, 137, 139, 141, 258, 259, 263- 265, 268 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ спільного майна подружжя, - задовольнити.

В порядку поділу спільного майна подружжя визнати за ОСОБА_1 право власності на 1/2 частину квартири, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 .

В порядку поділу спільного майна подружжя визнати за ОСОБА_2 право власності на 1/2 частину квартири, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 .

Стягнути зі ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 витрати по сплаті судового збору в розмірі 1350 (одна тисяча триста п`ятдесят» грн. 00 коп.

В стягненні витрат на правову допомогу в сумі 7500 грн. 00 коп., відмовити за недоведеністю.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.

Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду. Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Заочне рішення може бути оскаржено до Київського апеляційного суду шляхом подання скарги протягом тридцяти днів з дня його складення.

Повні ім`я сторін:

позивач - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , уродженка м. Києва, громадянка України, ідентифікаційний код НОМЕР_1 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_2 ;

відповідач - ОСОБА_2 , ідентифікаційний код НОМЕР_2 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 .

Головуючий Н.П. Чередніченко