ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

«08» жовтня 2019 року

м. Харків

справа № 613/606/15-ц

провадження № 22ц/818/3973/19

Харківський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - Бурлака І.В., (суддя-доповідач),

суддів - Маміної О.В., Пилипчук Н.П.,

за участю секретаря Колосовської А.Р.,

учасники справи:

позивач ОСОБА_1 , представник позивача ОСОБА_2 ,

відповідачі Товариство з обмеженою відповідальністю «Навчальний виробничо-дослідний центр «Агротех», представник відповідача Рибак Я. В ОСОБА_3 , Реєстраційна служба Богодухівського районного управління юстиції Харківської області

розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Навчальний виробничо-дослідний центр «Агротех» на рішення Богодухівського районного суду Харківської області від 21 січня 2016 року в складі судді Харченка С.М.

в с т а н о в и в:

У квітні 2015 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Навчальний виробничо-дослідний центр «Агротех», Реєстраційної служби Богодухівського районного управління юстиції Харківської області про визнання договору оренди земельної ділянки недійсним, який в подальшому уточнив.

Позовна заява мотивована тим, що на підставі Державного акту на право власності на землю, серія ХР № 112338 від 27 квітня 2004 року, йому належить земельна ділянка площею 3,6912 га, кадастровий номер :02:002:0089, що розташована на території Кленівської сільської ради Богодухівського району Харківської області.

30 липня 2012 року між ним та Товариством з обмеженою відповідальністю «БКЗ-Інвест» укладено договір оренди земельної ділянки сільськогосподарського призначення площею 3,6912 га, кадастровий номер :02:002:0089, строком на 5 років, який зареєстрований в Управлінні Держкомзему у Богодухівському районі Харківської області 17 серпня 2012 року за № 00711.

Вказав, що у грудні 2014 року він дізнався, що від його імені укладено договір оренди земельної ділянки сільськогосподарського призначення площею 3,6912 га, кадастровий номер :02:002:0089, що розташована на території Кленівської сільської ради Богодухівського району Харківської області з Товариством з обмеженою відповідальністю «Навчальний виробничо-дослідний центр «Агротех» строком на 10 років.

Зазначив, що згідно з матеріалами реєстраційної справи про реєстрацію речових прав на його земельну ділянку, які знаходяться в реєстраційній службі Богодухівського районного управління юстиції Харківської області, договір оренди земельної ділянки, укладений між ним та Товариством з обмеженою відповідальністю «Навчальний виробничо-дослідний центр «Агротех» від його імені підписано ОСОБА_4 , який здійснив його підписання на підставі довіреності.

Вказана довіреність оформлена 26 вересня 2013 року в приміщенні школи села Мерло, де видавалась орендна плата представниками Товариства з обмеженою відповідальністю «БКЗ-Інвест».

Зазначив, що при здійсненні видачі орендної плати представник Товариства з обмеженою відповідальністю «БКЗ-Інвест» повідомив, що необхідно здійснити реєстрацію права власності та права оренди в реєстрі прав на нерухоме майно земельних ділянок, які знаходяться в оренді на підставі договорів оренди з Товариством з обмеженою відповідальністю «БКЗ-Інвест», але це повинен здійснити або власник земельної ділянки, або представник за довіреністю, і запропонував підписати довіреності, які були оформлені в той же день.

Вказав, що права на укладення договору оренди земельної ділянки з Товариством з обмеженою відповідальністю «Навчальний виробничо-дослідний центр «Агротех» він за цією довіреністю не надавав; з ним не обговорювалися умови, на яких має укладатися договір.

Вважав, що вказані в довіреності повноваження щодо підписання договорів та угод про розірвання, не визначають, які юридичні дії має право вчиняти представник, які саме договори та угоди вона має право укладати чи розривати, тому за цією довіреністю представник не мав права укладати договір оренди земельної ділянки з Товариством з обмеженою відповідальністю «Навчальний виробничо-дослідний центр «Агротех».

Посилався на те, що ним не було подальшого схвалення дій представника щодо укладення спірного договору, він не отримував орендну плату від відповідача. Зокрема, відповідач не мав правових підстав видавати йому орендну плату за 2013 рік, оскільки не був орендарем, договір від його імені був укладений 29 січня 2014 року. Він отримав орендну плату в 2013 році від Товариства з обмеженою відповідальністю «БКЗ-Інвест». Надана копія видаткового касового ордеру про нібито отриману ним орендну плату від відповідача, датована 25 вересня 2013 року, не відповідає дійсності, а підпис про отримання проставлена не ним, а іншою особою. Він також не отримував орендну плату за 2015 рік, хоча йому пропонувалося її отримати.

Вказав, що станом на 23 жовтня 2015 року відповідач, як орендар, не здійснював перерахування до бюджету податку на доходи фізичних осіб за нього, та не подавав звітність про перерахування податку, як того вимагає чинне законодавство.

Просив визнати недійсним договір оренди землі № 21-57 від 29 січня 2014 року між ним та Товариством з обмеженою відповідальністю «Навчальний виробничо-дослідний центр «Агротех» щодо користування земельною ділянкою сільськогосподарського призначення площею 3,6912 га, кадастровий номер :02:002:0089, що розташована за адресою Кленівська сільська рада Богодухівського району Харківської області; скасувати рішення реєстраційної служби Богодухівського районного управління юстиції Харківської області від 29 січня 2014 року про державну реєстрацію права оренди земельної ділянки сільськогосподарського призначення площею 3,6912 га, кадастровий номер :02:002:0089, проведену за договором оренди № 21-57 від 29 січня 2014 року між ним та Товариством з обмеженою відповідальністю «Навчальний виробничо-дослідний центр «Агротех».

Рішенням Богодухівського районного суду Харківської області від 21 січня 2016 року позовні вимоги ОСОБА_1 задоволено; визнано недійсним договір оренди землі № 21-57 від 29 січня 2014 року, укладений між ОСОБА_1 та Товариством з обмеженою відповідальністю «Навчальний виробничо-дослідний центр «Агротех» про передачу в оренду земельної ділянки площею 3,6912 га, кадастровий номер :02:002:0089; скасовано рішення державного реєстратора про державну реєстрацію права оренди земельної ділянки № 10444999 від 29 січня 2014 року за договором оренди землі № 21-57 від 29 січня 2014 року, укладеного між ОСОБА_1 та Товариством з обмеженою відповідальністю «Навчальний виробничо-дослідний центр «Агротех» про передачу в оренду земельної ділянки площею 3,6912 га, кадастровий номер :02:002:0089.

Не погоджуючись з рішенням суду, Товариство з обмеженою відповідальністю «Навчальний виробничо-дослідний центр «Агротех» подав апеляційну скаргу, в якій просив рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення, яким в задоволенні позову відмовити; вирішити питання розподілу судових витрат.

Апеляційна скарга мотивована тим, що судом неповно з`ясовано обставини, що мають значення для справи, висновки суду не відповідають обставинам справи, порушено та неправильно застосовано норми матеріального та процесуального права.

Вважав, що суд не надав належної оцінки доказам у справі, не звернув уваги на те, що в довіреності визначено право повіреного на укладення договорів оренди; що довіреність від 26 вересня 2013 року, посвідчена секретарем виконавчого комітету Кленівської сільської ради Богодухівського району Харківської області Браго Н.Л., є чинною, довірителем не скасована та не відкликана, жодною особою не оскаржена та не встановлено будь-яким іншим способом її неналежного оформлення.

16 вересня 2019 року до суду апеляційної інстанції від представника ОСОБА_1 надійшов відзив на апеляційну скаргу та 07 жовтня 2019 року письмові пояснення, в яких ОСОБА_1 та його представник погоджуються з судовим рішенням та фактично виклали в цих документах доводи та вимоги позову.

Судова колегія, заслухавши суддю-доповідача, пояснення з`явившихся учасників справи, дослідивши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги вважає, що апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Навчальний виробничо-дослідний центр «Агротех» необхідно залишити без задоволення, рішення суду залишити без змін.

Рішення суду першої інстанції, з висновком якого погоджується судова колегія, мотивовано тим, що в довіреності не зазначено повноваження ОСОБА_4 вчиняти правочини щодо розпорядження нерухомим майном шляхом укладення договору оренди землі від імені та інтересах позивача.

Судом встановлено та підтверджується матеріалами справи, що на підставі Державного акту на право власності на земельну ділянку від 27 квітня 2004 року, виданого на підставі рішення Богодухівської районної державної адміністрації № 20 від 28 січня 2003 року, серія ХР № 112338, та зареєстрований в книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за № 361, ОСОБА_1 є власником земельної ділянки площею 3,6912 га з кадастровим номером :02:002:0089, розташованої на території Кленівської сільської ради Богодухівського району Харківської області для ведення товарного сільськогосподарського виробництва (а. с.12).

26 вересня 2013 року ОСОБА_1 видав довіреність, якою уповноважив ОСОБА_4 бути його представником в усіх організаціях, установах, підприємствах, незалежно від форми власності та підпорядкування, в тому числі, в органах влади та місцевого самоврядування, у відділі Держземагенства у Богодухівському районі Харківської області, у Харківській регіональній філії державного підприємства «Центр державного земельного кадастру» при Держземагенстві України, у Реєстраційній службі Богодухівського районного управління юстиції, з питань державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та оформлення права оренди на земельну ділянку, яка належить йому на підставі акту на право власності з цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 3,6912 га, кадастровий номер :02:002:0089, розташованої на території Кленівської сільської ради Богодухівського району Харківської області.

Для чого надав ОСОБА_4 право: узгоджувати проекти (плани) відведення земельної ділянки, розмежування, подавати та отримувати державний акт на право власності на земельну ділянку, замовляти та отримувати витяги, замість нього розписуватися в їх отриманні, отримати різного роду технічну документацію, подавати та одержувати необхідні довідки, заяви, кадастрову довідку про відсутність обмежень та обтяжень, довідку про юридичний статус ділянки, експертну грошову (нормативну) оцінку земельних ділянок, інші висновки, дозволи, рішення, довідки, розпорядження, витяги та документи, підписувати договори та угоди про розірвання, сплачувати належні з нього платежі, а також здійснювати інші необхідні дії, пов`язані з виконанням цієї довіреності.

Довіреність видана строком на шість місяців та дійсна до 26 березня 2014 року.

Довіреність посвідчена секретарем виконавчого комітету Кленівської сільської ради Богодухівського району Харківської області Браго Н.Л. та зареєстрована в реєстрі за № 290 (а. с.146).

29 січня 2014 року на підставі цієї довіреності між ОСОБА_4 та Товариством з обмеженою відповідальністю «Навчальний виробничо-дослідний центр «Агротех» укладено договір оренди землі № 21-57, відповідно до умов якого орендодавець надав, а орендар прийняв в строкове платне користування земельну ділянку площею 3,6912 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, кадастровий номер :02:002:0089, яка знаходиться на території Кленівської сільської ради Богодухівського району Харківської області. Договір укладено на 10 років (а. с.10-11).

Така ж інформація про спірний договір міститься і у витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно № 33204699 від 05 лютого 2015 року (а. с.8-9).

Згідно видаткового касового ордеру Товариством з обмеженою відповідальністю «Навчальний виробничо-дослідний центр «Агротех» 25 вересня 2013 року сплачено ОСОБА_1 1095,22 грн. (а. с.75); за відомості на виплату грошей № 2 за 27 листопада 2014 року - 3200,00 грн. (а. с.74); за відомості про видачу компенсації за культивацію пайовикам від 20 серпня 2014 року - 100,00 грн. (а. с.76-77); за відомості про видачу цукру-піску (фасування: мішок по 50 кг) пайовикам від 25 вересня 2013 року видано цукор - пісок (а. с.78-79).

В суді апеляційної інстанції ОСОБА_1 та його представник наполягали на тому, що повноваження ОСОБА_4 на укладення договору оренди з товариством ОСОБА_1 від свого імені не надавав та грошових коштів від товариства за оренду земельної ділянки не отримував.

Статтею 41 Конституції України передбачено, що кожен має право володіти, користуватися та розпоряджатися своєю власністю. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Право власності є непорушним.

Відповідно до статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожна фізична та юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

Частиною четвертою статті 124 Земельного кодексу України передбачено, що передача в оренду земельних ділянок, які перебувають у власності громадян і юридичних осіб, здійснюється за договором оренди між власником земельної ділянки і орендарем.

Згідно із частиною першою статті 626 Цивільного Кодексу України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків.

Сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (частина перша статті 627 ЦК України).

За частиною другою статті 792 ЦК України відносини щодо найму (оренди) земельної ділянки регулюються законом, зокрема Земельним Кодексом України, Законом України «Про оренду землі».

Законом України «Про оренду землі» визначаються умови укладення, зміни, припинення і поновлення договору оренди землі.

Згідно зі статтею 13 Закону України «Про оренду землі» договір оренди землі - це договір, за яким орендодавець зобов`язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов`язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства.

Відповідно до статті 203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має вчинятись у формі, встановленій законом. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним.

Відповідно до статті 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається. У випадках, встановлених цим Кодексом, нікчемний правочин може бути визнаний судом дійсним. Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин).

Разом з тим у частині першій статті 236 ЦК України зазначено, що правочин, визнаний судом недійсним, є недійсним з моменту його вчинення.

Момент укладення договору визначено у частині перші статті 638 ЦК України, у якій зазначено, що договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору.

Частиною першою статті 15 ЦК України визначено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Відповідно до частини першої статті 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Згідно із статтею 237 ЦК України представництвом є правовідношення, в якому одна сторона (представник) зобов`язана або має право вчинити правочин від імені другої сторони, яку вона представляє. Не є представником особа, яка хоч і діє в чужих інтересах, але від власного імені, а також особа, уповноважена на ведення переговорів щодо можливих у майбутньому правочинів. Представництво виникає на підставі договору, закону, акта органу юридичної особи та з інших підстав, встановлених актами цивільного законодавства.

Відповідно до статті 238 ЦК України представник може бути уповноважений на вчинення лише тих правочинів, право на вчинення яких має особа, яку він представляє. Представник не може вчиняти правочин, який відповідно до його змісту може бути вчинений лише особисто тією особою, яку він представляє. Представник не може вчиняти правочин від імені особи, яку він представляє, у своїх інтересах або в інтересах іншої особи, представником якої він одночасно є, за винятком комерційного представництва, а також щодо інших осіб, встановлених законом.

Статтею 239 ЦК України передбачено, що правочин, вчинений представником, створює, змінює, припиняє цивільні права та обов`язки особи, яку він представляє.

Правочин, вчинений представником з перевищенням повноважень, створює, змінює, припиняє цивільні права та обов`язки особи, яку він представляє, лише у разі наступного схвалення правочину цією особою. Правочин вважається схваленим, зокрема у разі, якщо особа, яку він представляє, вчинила дії, що свідчать про прийняття його до виконання. Наступне схвалення правочину особою, яку представляють, створює, змінює і припиняє цивільні права та обов`язки з моменту вчинення цього правочину (стаття 241 ЦК України).

Правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків (частина перша статті 202 ЦК України).

Відповідно до частини третьої статті 203 ЦК України волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі.

Згідно із частинами першої, третьої статті 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п`ятою і шостою статті 203 цього Кодексу. Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин).

Відповідно до статті 40 Закону України «Про нотаріат» до нотаріально посвідчених довіреностей прирівнюються: довіреності осіб, які проживають у населених пунктах, де немає нотаріусів, посвідчені уповноваженою на це посадовою особою органу місцевого самоврядування, крім довіреностей на право розпорядження нерухомим майном, довіреності на управління і розпорядження корпоративними правами та довіреностей на користування та розпорядження транспортними засобами.

Таке ж положення містить і частина 3 статті 245 ЦК України.

Звертаючись до суду із цим позовом, ОСОБА_1 посилався на те, що при укладенні договору оренди землі № 21-57 від 29 січня 2014 року його представник перевищив свої повноваження, оскільки він не уповноважував його на укладання такого договору і не схвалював його в наступному.

Зі змісту довіреності від 26 вересня 2013 року вбачається, що ОСОБА_1 уповноважив ОСОБА_4 бути його представником в усіх організаціях, установах, підприємствах, незалежно від форми власності та підпорядкування, в тому числі, в органах влади та місцевого самоврядування, у відділі Держземагенства у Богодухівському районі Харківської області, у Харківській регіональній філії державного підприємства «Центр державного земельного кадастру» при Держземаганстві України, у Реєстраційній службі Богодухівського районного управління юстиції, з питань державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та оформлення права оренди на земельну ділянку, яка належить йому на підставі акту на право власності з цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 3,6912 га, кадастровий номер :02:002:0089, розташованої на території Кленівської сільської ради Богодухівського району Харківської області.

Для чого надав ОСОБА_4 право: узгоджувати проекти (плани) відведення земельної ділянки, розмежування, подавати та отримувати державний акт на право власності на земельну ділянку, замовляти та отримувати витяги, замість нього розписуватися в їх отриманні, отримати різного роду технічну документацію, подавати та одержувати необхідні довідки, заяви, кадастрову довідку про відсутність обмежень та обтяжень, довідку про юридичний статус ділянки, експертну грошову (нормативну) оцінку земельних ділянок, інші висновки, дозволи, рішення, довідки, розпорядження, витяги та документи, підписувати договори та угоди про розірвання, сплачувати належні з нього платежі, а також здійснювати інші необхідні дії, пов`язані з виконанням цієї довіреності.

Аналіз змісту довіреності свідчить про те, що повіреному надано право від імені довірителя вирішувати питання, пов`язані лише з державною реєстрацією речових прав на нерухоме майно та оформлення права оренди на земельну ділянку.

Довіреність не містить визначених довірителем повноважень на укладення повіреним договору оренди земельної ділянки. Надання права повіреному від імені довірителя підписувати договори та угоди про розірвання не можна розцінювати, як право на укладення повіреним договору оренди від імені довірителя.

Установивши, що довіреність, на підставі якої вчинено оспорюваний правочин, не містить визначених повноважень повіреним на укладення договору оренди, який укладено строком на 10 років, власником якої є позивач, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку щодо того, що, укладаючи оспорюваний договір оренди землі, представник з власної ініціативи розширив межі наданого йому повноваження, не погодив такий відступ із довірителем і не отримав наступного схвалення позивачем, що є підставою для визнання такого правочину недійсним, та як наслідок, підставою для скасування рішення державного реєстратора про державну реєстрацію права оренди земельної ділянки.

Твердження Товариства з обмеженою відповідальністю «Навчальний виробничо-дослідний центр «Агротех» щодо того, що в довіреності визначено право повіреного на укладення договорів оренди; що довіреність від 26 вересня 2013 року, посвідчена секретарем виконавчого комітету Кленівської сільської ради Богодухівського району Харківської області Браго Н.Л., є чинною, довірителем не скасована та не відкликана, жодною особою не оскаржена та не встановлено будь-яким іншим способом її неналежного оформлення, є безпідставними, оскільки цією довіреністю надано право на вчинення відповідних дій щодо реєстрації речових прав довірителя на належну йому земельну ділянку, а не на укладення від його імені договору про передачу земельної ділянки в оренду.

Вирішуючи спір, який виник між сторонами справи, суд першої інстанції правильно визначився з характером спірних правовідносин та нормами матеріального права, які підлягають застосуванню, повно та всебічно дослідив обставини справи та наявні у справі докази, надав їм належну оцінку, у результаті чого ухвалив законне й обґрунтоване судове рішення, яке відповідає вимогам матеріального та процесуального права.

Інші доводи апеляційної скарги не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального права та порушення норм процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи, а стосуються переоцінки доказів.

Докази та обставини, на які посилається Товариство з обмеженою відповідальністю «Навчальний виробничо-дослідний центр «Агротех» в апеляційній скарзі, були предметом дослідження судом першої інстанції і при їх дослідженні та встановленні судом були дотримані норми матеріального і процесуального права.

Оскільки судове рішення перевіряється в межах доводів та вимог апеляційної скарги, судова колегія визнає, що рішення судом ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права, що відповідно до статті 375 ЦПК України є підставою для залишення апеляційної скарги без задоволення, а рішення суду без змін.

Відповідно до статті 141 ЦПК України, а також згідно із пунктом 35 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах» № 10 від 17 жовтня 2014 року із змінами зазначено, що вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд має враховувати положення статті 141 ЦПК України та керуватися тим, що судовий збір та інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи покладаються на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Оскільки апеляційну скаргу залишено без задоволення, підстав для перерозподілу судових витрат не має.

Керуючись ст. ст. 367, 368, п. 1 ч. 1 ст.374, ст. 375, ст. ст. 381-384, 389 ЦПК України

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Навчальний виробничо-дослідний центр «Агротех» залишити без задоволення.

Рішення Богодухівського районного суду Харківської області від 21 січня 2016 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом 30 днів з дня набрання законної сили.

Головуючий І.В. Бурлака

Судді О.В. Маміна

Н.П. Пилипчук

Повний текст постанови складено 10 жовтня 2019 року.