Справа № 766/9493/18
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 березня 2019 року Херсонський міський суд Херсонської області у складі:

головуючого судді Майдан С.І.

при секретарі Красновському В.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Херсоні цивільну справу за заявою ОСОБА_1, подану від імені та в інтересах ОСОБА_2, заінтересована особа: Управління державної міграційної служби України в Херсонській області про встановлення факту, що має юридичне значення,

встановив:

Представник заявника звернувся до суду із заявою про встановлення факту, що має юридичне значення, зазначивши, що ОСОБА_2 народився ІНФОРМАЦІЯ_6 року у м.Ангарськ Іркутської області. Разом з батьком у 1972 році виїхав на постійне місце проживання до м.Енергодар Запорізької області УРСР, де проживав, навчався та працював до 1994 року. ІНФОРМАЦІЯ_5 року у заявника в м.Енергодар Запорізької області народився син - ОСОБА_3, який є громадянином України. У 1994 році у зв'язку зі зміною роботи, переїхав на постійне місце проживання до Російської Федерації. 09.08.2002 року заявник уклав шлюб з громадянкою України ОСОБА_5 У 2003 році у посольстві України в Російській Федерації (м. Москва) отримав паспорт громадянина України для виїзду за кордон на підставі паспорта громадянина СРСР. 10.11.2009 року отримав громадянство Російської Федерації. У зв'язку з тим, що під час перебування в Російській Федерації у заявника завжди було бажання повернутися до України, вони, разом з дружиною ОСОБА_5 04.06.2013 року придбали на підставі договору купівлі-продажу квартиру у АДРЕСА_1, де проживають до цього часу. Після придбання квартири, заявник продовжував працювати в Російській Федерації, періодично приїжджаючи до родини в Україну. На даний час ОСОБА_2 остаточно повернувся до України і має бажання отримати громадянство України. Тому заявник був змушений звернутися до суду із даною заявою та просить суд встановити факт постійного проживання на території України ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, з 25.08.1975 року по 28.04.1994 року, тобто на момент проголошення незалежності України - 24.08.1991 року - для отримання паспорта громадянина України в органах Державної міграційної служби України.

28.02.2019 року представник заявника надав до суду заяву про уточнення вимог у заяві про встановлення факту, що має юридичне значення, в якій просив встановити факт постійного проживання на території України ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, до 24.08.1991 року.

Заявник та представник заявника в судове засідання не з'явились, представник заявника надав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності.

Представник заінтересованої особи - Управління Державної міграційної служби України в Херсонській областів судове засідання надав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності, з врахуванням уточнень до заявлених вимог не заперечує проти їх задоволення.

Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що заява підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ч.2 ст.315 ЦПК України у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

Листом Верховного суду України від 01.01.2012 року про судову практику розгляду справ про встановлення фактів, що мають юридичне значення роз'яснено, що у порядку ч. 2 ст. 256 ЦПК України (після внесення змін Законом України № 2147-VIII від 03.10.2017 року ч.2 ст.315 ЦПК України) суди встановлюють факти, що породжують право особи на набуття громадянства України, зокрема постійного проживання на території України. Для встановлення факту належності до громадянства України відповідно до положень вказаної статті та залежно від підстав цього встановлення предметом розгляду в суді можуть бути зокрема, заяви про встановлення таких фактів: постійного проживання на території України станом на 24 серпня 1991 року.

Отже, реалізація права на набуття громадянства України залежить від встановлення судом факту постійного проживання на території України станом на 24.08.1991 року, який має юридичне значення.

Належність та набуття громадянства України встановлюється на підставі Закону України «Про громадянство України» і може пов'язуватися із фактом постійного проживання на території України в певний час.

Відповідно до ч.1 ст.3 Закону України «Про громадянство України» громадянами України є усі громадяни колишнього СРСР, які на момент проголошення незалежності України ( 24 серпня 1991 року ) постійно проживали на території України. Про належність до громадянства України таких осіб може свідчити наявність у паспортах громадянина колишнього СРСР відмітки про прописку, що підтверджує факт їхнього постійного проживання на території України за станом на 24.08.1991 року чи 13.11.1991 року.

Відповідно до п.7 «Порядку провадження за заявами і поданнями з питань громадянства України та виконання прийнятих рішень, громадяни колишнього СРСР, які не мають у паспорті громадянина колишнього СРСР» відмітки про прописку, що підтверджує факт їхнього постійного проживання на території України станом на 13 листопада 1991 року, проходять процедуру встановлення їхньої належності до громадянства України. У таких випадках одним із документів на підтвердження цієї обставини може бути рішення суду, яким підтверджується факт постійного проживання особи на території України станом на 24.08.1991 або 13.11.1991 року.

У п.44 «Порядку провадження за заявами і поданнями з питань громадянства України та виконання прийнятих рішень», затвердженого Указом Президента України від 27 березня 2001 року № 215, встановлено, що у разі відсутності документів, що підтверджують факт постійного проживання особи до 24 серпня 1991 року на території, яка стала територією України, для оформлення набуття громадянства України подається відповідне рішення суду.

Відповідно до п. 3 ч. 2 ст. 9 Закону України «Про громадянство України», безперервне проживання на законних підставах на території України протягом останніх п'яти років є однією з умов прийняття до громадянства України.

Ст.1 цього ж Закону дає чітке визначення поняття «безперервне проживання на території України» та «проживання на території України на законних підставах». Безперервне проживання на території України, проживання в Україні особи, якщо її разовий виїзд за кордон у приватних травах не перевищував 90 днів, а в сумі за рік -180 днів; Проживання на території України на законних підставах - проживання в Україні іноземця чи особи без громадянства, які мають у паспорті громадянина колишнього СРСР зразка 1974 року, відмітку про постійну чи тимчасову прописку на території України, або зареєстрували на території України свій національний паспорт, а6о мають посвідку на постійне чи тимчасове проживання на території України, або їм надано статус біженця чи притулок в Україні. Розширене тлумачення цих понять та переліку умов, за яких можливе встановлення факту безперервного проживання та прийняття до громадянства України, Законом не передбачено.

Пунктом постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» №5 від 31.03.1995 р. передбачено, що в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов'язується з наступним вирішенням спору про право.

Наведений у ст.315 ЦПК України перелік фактів, які встановлюються судом, не є вичерпним. За наявності зазначених умов суд може встановлювати й інші факти, що мають юридичне значення.

Судом встановлено, що згідно актового запису про народження №2063, зробленого 15.07.1963 року Бюро ЗАГС м.Ангарськ Іркутської області, ОСОБА_2 народився ІНФОРМАЦІЯ_6 року в м.Ангарськ Іркутської області.

Згідно актового запису про укладення шлюбу №876, зробленого 09.08.2002 року відділом ЗАГС по Агарському муніципальному утворенню Іркутської області, між ОСОБА_2 та ОСОБА_5 09.08.2002 року укладено шлюб.

02.07.2003 року ОСОБА_2 отримав паспорт НОМЕР_1 громадянина України для виїзду за кордон на підставі паспорта громадянина СРСР.

10.11.2009 року ОСОБА_2 отримав громадянство Російської Федерації, що підтверджується паспортом громадянина Російської Федерації НОМЕР_2, виданого відділом УФМС Росії по Іркутському округу в м.Ангарську.

Згідно договору купівлі-продажу від 04.06.2013 року, посвідченого приватним нотаріусом Херсонського міського нотаріального округу Бєгєй В.О., ОСОБА_5 придбала квартиру АДРЕСА_2

Відповідно до довідки про реєстрацію місця проживання №14966 від 06.12.2017 рооку, виданого сектором реєстрації Енергодарської міської ради ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2 був зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 у період з 25.08.1975 р. по 07.09.1978 р., з 13.12.1979 р. по 25.09.1981 р., з 21.12.1988 р. по 03.02.1994 р., з 14.03.1994 р. по 28.04.1994 р. по теперішній час.

З трудової книжки ОСОБА_2 вбачається, що у період з 22.05.1989 року по 20.12.1993 року працював на різних посадах у Енергодарському домобудівельному комбінаті. Після чого, у період з 03.03.1994 року по 12.04.1994 рік працював на Запорізькій ГРЕС.

З листа Дніпровського районного відділу УДИМ №10/565 від 17.01.2018 року вбачається, що для подальшого вирішення питання щодо отримання громадянства України ОСОБА_2 необхідно надати до територіального підрозділу УДМС рішення суду про встановлення факту його постійного проживання на території України до 24.08.1991 року, згідно із ч.1 ст.8 Закону України «Про громадянство України».

Таким чином, факт постійного безперервного проживання заявника на території України до 24.08.1991 року підтверджується наявними у матеріалах справи доказами.

За таких обставин, з урахуванням досліджених доказів, суд вважає за можливе встановити юридичний факт того, що ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_4, постійно проживав на території України станом на 24.08.1991 року включно.

Керуючись ст.ст.315-319 ЦПК України, суд

вирішив:

Заяву ОСОБА_1, подану від імені та в інтересах ОСОБА_2, заінтересована особа: Управління державної міграційної служби України в Херсонській області про встановлення факту, що має юридичне значення задовольнити.

Встановити факт постійного проживання на території України ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, до 24.08.1991 року.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом тридцяти днів безпосередньо до апеляційного суду Херсонської області з дня проголошення рішення або з дня складання повного судового рішення у разі оголошення вступної та резолютивної частини рішення або розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи.

Учасник справи, якому повне рішення суду не були вручені у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

У відповідності до п.п.15.5 ч.1 Розділу ХІІІ Перехідних положень ЦПК України в новій редакції, до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через Херсонський міський суд Херсонської області.

Учасники справи можуть отримати інформацію щодо даної справи за веб-адресою Херсонського міського суду Херсонської області: https://court.gov.ua/sud2125/.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або про прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя: С.І.Майдан