Номер провадження: 22-ц/813/50/19
Головуючий у першій інстанції Бойчук А.Ю.
Доповідач Сєвєрова Є. С.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19.02.2019 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі колегії:

головуючого Сєвєрової Є.С.,

суддів: Вадовської Л.М., Ващенко Л.Г.,

за участю секретаря - Чепрас А.І.,

учасники справи:

позивач - ОСОБА_2

відповідач -Комунальна установа «Міська клінічна лікарня №1»

розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_2 на рішення Приморського районного суду м. Одеси від 08 червня 2018 року у складі судді Бойчука А.Ю.,

в с т а н о в и в:

У листопаді 2017 року ОСОБА_2 звернулася з позовом до Комунальної установи «Міська клінічна лікарня №1» про визнання незаконним та скасування наказу Головного лікаря КУ «Міська клінічна лікарня №1» від 16.08.2017 №31-адм «Про накладення дисциплінарного стягнення на співробітника 1-го гінекологічного віділення».

В обґрунтування позовних вимог позив зазначила, що з 2002 року і по даний час працює на посаді лікаря акушера-гінеколога для надання екстреної допомоги гінекологічного відділення КУ «Міська клінічна лікарня №1». Наказом головного лікаря КУ «Міська клінічна лікарня №1» №31-адм від 16.08.2017 була притягнута до дисциплінарної відповідальності на підставі якого, оголошено сурову догану за порушення функціональних обов'язків, недотримання протоколів обстеження, неналежне оформлення медичної документації, що не відповідає дійсності. Позивач вважає вказаний наказ незаконним з підстав його упередженості та необ'єктивності, а також таким, що виданий в порушення строку, встановленого ст. 148 КЗпП України.

Рішенням Приморського районного суду м. Одеси від 08.06.2018 в позові відмовлено.

ОСОБА_2 завернулась з апеляційною скаргою, просить рішення суду скасувати, позов задовольнити. За доводами скарги рішення суду про відмову в задоволенні позову не відповідає нормам матеріального та процесуального права, оскільки оскаржуваний наказ є незаконним - не містить посилань на конкретні винні дії позивача, за які його притягнуто до дисциплінарної відповідальності, не зазначено коли та за яких обставин скоєно дисциплінарний проступок. Посилання на направлення медичної картки гр. ОСОБА_6 на рецензію зав. 2 гінекологічним відділенням КУ «МКЛ №1» ОСОБА_3 не містить інформації щодо дисциплінарного порушення, а тому не може бути підставою для застосування дисциплінарного стягнення. Висновок комісії не містить вказівки на те, які саме завдання та обов'язки лікар ОСОБА_2 не виконала при здійсненні професійної діяльності. Крім того, в наказі підстави для накладення дисциплінарного стягнення не визначені. Зміст висновків та рапорту не дає підстав вважати, що позивач порушив посадову інструкцію. Під час винесення догани у відповідача не було достатніх та переконливих доказів про те, що позивач в своїй професійній діяльності допустив порушення посадової інструкції та проводив лікування хворої в порушення «Клінічного протоколу первинної, вторинної (спеціалізованої) та третинної (високоспеціалізованої) медичної допомоги», затвердженого наказом від 13.04.2016 №353. Крім того, хвора була виписана з повним одужанням, про що свідчать результати досліджень аналізів та запис в її медичній картці. Будь-які дані, які б свідчили про порушення позивачем обов'язків працівника, визначених ст. 139 КЗпП України відсутні. Судом при прийнятті оскаржуваного рішення невірно застосовано визначений ст. 148 КЗпП України строк, а саме ч. 2 ст. 148 КЗпП замість ч.1 ст. 148 КЗпП України.

У відзиві на апеляційну скаргу відповідач просив рішення суду першої інстанції залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення. При цьому посилається на те, що позивачем порушено низку вимог при виконанні своїх трудових обов'язків, у зв'язку з чим наказ про застосування стягнення у вигляді догани є законним та обґрунтованим.

Заслухавши суддю-доповідача, сторін та їх представників, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з таких підстав.

Судом встановлено, що з 2002 року позивач працює на посаді лікаря акушера-гінеколога для надання екстреної допомоги 1-го гінекологічного відділення КУ «Міська клінічна лікарня №1».

03.04.2017 до КУ «МКЛ № 1» за медичною допомогою звернулась громадянка України ОСОБА_6 з гіпертермією 38,5° та скаргами на кров'янисті виділення.

Пацієнт був оглянутий лікарем ОСОБА_2 та за результатами огляду встановлено діагноз: неуточнена маточна кровотеча, хвору госпіталізовано в 1 гінекологічне відділення КУ «Міська клінічна лікарня №1». Після госпіталізації хворої лікарем ОСОБА_2 здійснено операційне втручання, за наслідками якого виникли ускладнення, а саме: пошкоджено нежиттєздатну ділянку тонкої кишки.

У зв'язку з цим ОСОБА_2 повідомила зав. відділення ОСОБА_4 про клінічну ситуацію, яка виникла. Хвору було переведено в операційну та здійснено розширену операцію для ушивання пошкоджених ділянок внутрішніх органів.

Такі обставини стали підставою для проведення перевірки (а.с.22-23 т.3), за наслідками якої встановлено порушення лікарем порядку надання допомоги.

Так, відповідно до рецензії доцента кафедри хірургії №3 з курсом нейрохірургії ОНМедУ, к.м.н. ОСОБА_5 встановлено порушення порядку надання медичної допомоги, несвоєчасне виявлення лікарем під час проведення лікувального вишкрібання низки фактів та маніпуляцій, допущено можливе використання медичних інструментів, які не передбачені при проведенні заявленого оперативного втручання, а також недостатній досвід лікаря (а.с.27-29 т.3).

Рецензією завідувача 2 гінекологічного відділення КУ «МКЛ №1» к.м.н. ОСОБА_3 засвідчено необґрунтовано прийняте рішення щодо операційного втручання, а також зазначено про те, що хворій необхідно було провести дообстеження та медикаментозну терапію, а потім консиліумом вирішити доцільність проведення операції. Операційне втручання здійснено хворій при температурі 38*С, що є протипоказанням до операційного втручання. Також, вказано про невідкладне втручання лікарів-хірургів, які були долучені в екстреному порядку, оскільки попереднє проведення позивачем маніпуляцій загрожувало життю пацієнта. Лікарями-хірургами було проведено екстрене оперативне втручання (а.с.30-31 т.3).

За наслідками роботи клініко-експертної комісії КУ «МКЛ №1» від 26.04.2017 щодо з'ясування обставин випадку надання медичної допомоги 03.04.2017., встановлені такі обставини:

-недостатність досвіду лікаря ОСОБА_2 для проведення такого виду оперативних втручання;

-порушення ОСОБА_2 протоколів №782 від 29.12.2005, №1177 від 31.12.2010;

-порушення у вигляді неповідомлення ОСОБА_2 завідувача й гінекологічного відділення, що призвело до ускладнень;

-порушення заповнення медичної документації.

Комісією вирішено надати для розгляду випадок, який стався з хворою гр. ОСОБА_6, до ЛКК ДОЗ та за результатами розгляду вирішити питання про винесення лікарю ОСОБА_2 дисциплінарного стягнення (а.с.103-111 т.3).

12.06.2017 за результатами розгляду ЛКК ДОЗ випадку надання медичної допомоги гр. ОСОБА_6, складено висновок про:

- порушення лікарем ОСОБА_2 вимог наказу МОЗ від 13.04.2016 №353 уніфікованого клінічного протоколу первинної, вторинної (спеціалізованої) та третинної (високоспеціалізованої) медичної допомоги «Аномальні маткові кровотечі»;

-порушення вимог наказу МОЗ від 31.12.2010 №1177 «Про затвердження клінічного протоколу «Комплексна допомога під час небажаної вагітності»;

-невірне встановлення діагнозу та обрання невірної тактики лікування, що призвело до серйозних інтраопераційних ускладнень;

-порушення ведення медичної документації, протоколу лапаротомії за Пфаненштилю, протоколу нижньосерединної лапаротомії; порушення функціональних обов'язків позивачем (а.с. 99-102 т.3).

Висновок отримано відповідачем 28.07.2017, про що свідчить штамп вхідної документації (а.с.98 т.3).

04.08.2017 до КУ «МКЛ № 1» надійшла скарга пацієнтки гр. ОСОБА_6 з проханням вжити заходи щодо дій лікаря ОСОБА_2, які мали місце 03.04.2017.

16.08.2017 наказом в.о. головного лікаря КУ «Міська клінічна лікарня №1» №31-адм лікаря акушер-гінеколога ОСОБА_2 притягнуто до дисциплінарної відповідальності та оголошено сурову догану. Лікаря акушер-гінеколога ОСОБА_2 направлено до атестаційної комісії ДОЗ обладміністрації для переатестації кваліфікаційної категорії. Відсторонено ОСОБА_2 від чергувань в якості відповідального гінеколога та від проведення операційного втручання в якості хірурга до результатів переатестації.

Цього ж дня ОСОБА_2 ознайомилася з наказом та вказала про незгоду з ним.

Підставою притягнення до дисциплінарної відповідальності згідно з зазначеним наказом є висновок за результатами ЛКК ДОЗ щодо з'ясування обставин випадку надання медичної допомоги гр. ОСОБА_6, рапорт зав. 1 гінекологічним відділенням ОСОБА_4 від 04.04.2017, рецензія доцента кафедри хірургії №3 з курсом нейрохірургії ОНМедУ, к.м.н. ОСОБА_5, рецензія завідувача 2 гінекологічного відділення КУ «МКЛ №1» к.м.н. ОСОБА_3 та висновок від 12.06.2017 зроблений за результатами розгляду ЛКК ДОЗ випадку надання медичної допомоги гр. ОСОБА_6

За змістом ст. 139 КЗпП України працівники зобов'язані працювати чесно і сумлінно, своєчасно і точно виконувати розпорядження власника або уповноваженого ним органу, додержуватися трудової і технологічної дисципліни, вимог нормативних актів про охорону праці, дбайливо ставитися до майна власника, з яким укладено трудовий договір.

Згідно зі ст.147 КЗпП України за порушення трудової дисципліни до працівника можна застосувати тільки одне з таких стягнень: догана; звільнення з роботи.

Частиною 1 ст.147-1 КЗпП України передбачено, що дисциплінарні стягнення застосовуються органом, якому надано право прийняття на роботу (обрання, затвердження і призначення на посаду даного працівника.

Необхідною умовою для накладення стягнення є вина працівника, наявність якої має бути обов'язково доведена роботодавцем. Презумпція невинності є заходом захисту трудового правовідношення, прав працівника від суб'єктивної оцінки його дій, поведінки з боку роботодавця і безпідставного притягнення його до дисциплінарної відповідальності.

Отже, надані медичні висновки свідчать про те, що ОСОБА_2 в порушення вимог протоколів №782 від 29.12.2005, №1177 від 31.12.2010 невірно обрала спосіб надання медичної допомоги, без додаткового обстеження хворої та рішення консиліуму здійснила операційне втручання, в результаті якого було пошкоджено нежиттєздатну ділянку тонкої кишки довжиною 60 см. В результаті вказаних дії у хворої виникли ускладнення, що потягло за собою необхідність у розширенні об'єму операції.

З даного висновку слідує, що ОСОБА_2, надаючи медичну допомогу хворій гр. ОСОБА_6, допустила недоліки у тактиці надання медичної допомоги, і жодним висновком компетентної установи такі встановлені факти не спростовані.

Доводи апеляційної скарги про те, що вона не була ознайомлена з висновками комісії та рецензіями не може бути підставою для скасування рішення суду, оскільки правове значення має відібрання у працівника пояснень, такі були ОСОБА_2 надані (а.с.26,т.3), доказів того, що у неї були перешкоди для отримання висновків спеціаліста, який би спростував рішення комісії чи рецензентів, не надано, не позбавлена вона була такого права і протягом розгляду справи судом, проте вона ним не скористалася.

Отже, виходячи з наданих письмових доказів, суд першої інстанції дійшов вірного висновку про правомірність застосування до ОСОБА_2 заходів дисциплінарної відповідальності.

Встановивши, що позивач порушила трудову дисципліну, суд також дійшов правильного висновку про дотримання відповідачем процедури звільнення, зокрема дотримання вимог частини першої статті 149 КЗпП України (витребування у порушника трудової дисципліни письмових пояснень).

Доводи апеляційної скарги про те, що наказ про притягнення до відповідальності не відповідає встановленим вимогам підставою для скасування рішення суду бути не може, оскільки форма наказу законом не визначена, разом із тим, з його зміст свідчить про те, що він відображає суть порушення, яка підтверджена документально, а сам наказ не може бути дослівним відтворенням висновків комісії.

Доводи апеляційної скарги про унеможливлення притягнення до дисциплінарної відповідальності через те, що пацієнтка видужала, не приймаються, оскільки підставою для притягнення до відповідальності визначений не факт хвороби, а некваліфіковані дії лікаря, і крім того, жодним з письмових доказів не встановлено, що видужання відбулось через дії лікаря ОСОБА_2, навпаки визначено, що таке відбулося внаслідок своєчасних дій хірургів, які долучилися до виправлення ситауції (а.с.29,т.3).

Не можуть бути прийняті до уваги доводи апеляційної скарги про те, що судом невірно застосовано визначений ст. 148 КЗпП України строк.

Згідно з частиною першою статті 148 КЗпП України дисциплінарне стягнення застосовується власником або уповноваженим ним органом безпосередньо за виявленням проступку, але не пізніше одного місяця з дня його виявлення, не рахуючи часу звільнення працівника від роботи у зв'язку з тимчасовою непрацездатністю або перебування його у відпустці.

Дисциплінарне стягнення не може бути накладене пізніше шести місяців з дня вчинення проступку.

Матеріали справи свідчать про те, що проступок зафіксовано 04.04.2017 у вказаний день викладені в рапорті обставини вказували на можливі порушення під час медичного втручання, однак факт порушення не визнавався ОСОБА_2

26.04.2017 за результатами засідання клініко-експертної комісії КУ «МКЛ №1» протоколом встановлено порушення позивача та вирішено винести вказане питання на розгляд Департаменту охорони здоров'я.

Висновок ЛКК ДОЗ відповідач отримав 27.08.2017, відтак цей час є часом виявлення, а тому з часу отримання остаточного висновку ЛКК ДОЗ відповідач застосував стягнення в межах строку притягнення до дисциплінарної відповідальності.

Доводи апеляційної скарги про те, що відповідач міг самостійно прийняти рішення і без висновку ЛКК ДОЗ, не змінюють фактичних обставин того, що випадок вирішили винести на розгляд ДОЗ, що не виключається. При цьому ОСОБА_2 протягом часу перевірки не визнавала факту порушення, а тому отримання остаточного висновку неупередженого органу неможна вважати недоцільним чи помилковим, тим більш, що у разі задовільного результату за наслідками перевірки та аналізу не виключалося те, що у діях ОСОБА_2 могли не знайти порушень.

Крім того, ЛКК ДОЗ Одеської міської ради відповідно до повноважень є контролюючим, координуючим та дорадчим органом з питань якості надання медичної допомоги в лікувально - профілактичних установах комунальної власності територіальної громади м.Одеси (а.с.84-85,т.1), а тому є компетентним органом у виниклих відносинах.

Наказ про притягнення до дисциплінарної відповідальності видано 16.08.2017.

Отже, висновок суду першої інстанції про те, що наказ видано в межах строку, визначеного ст. 148 КЗпП України, є обґрунтованим.

Враховуючи вищевикладене, суд першої інстанції порушень матеріального та процесуального права, які є підставою для скасування судового рішення, при вирішенні справи не допустив, а наведені в скарзі доводи правильність висновків суду не спростовують, тому апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

Керуючись ст.ст. 374, 375,382, 383, 384 ЦПК України, суд,

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення.

Рішення Приморського районного суду м. Одеси від 08 червня 2018 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту прийняття, може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст складено 04.03.2019.

Головуючий:

Судді: