Єдиний унікальний номер: 223/137/19
Провадження номер: 2/223/138/2019
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 березня 2019 р. м. Вугледар

Вугледарський міський суд Донецької області в складі: головуючого - судді Дочинець С.І., при секретарі Лифенко Н.Г., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження, у відкритому судовому засіданні в приміщенні Вугледарського міського суду Донецької області цивільну справу за позовомОСОБА_1 до Державного підприємства «Шахта ім. М.С. Сургая» про стягнення моральної шкоди,

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду із позовною заявою до Державного підприємства «Шахта ім. М.С. Сургая» про стягнення моральної шкоди.

Позовні вимоги позивач мотивує тим, що він з 25 травня 2005 року працював на ДП «Шахта ім. М.С. Сургая». Наказом від 20 березня 2018 року №246-к позивача було звільнено внаслідок невідповідності стану здоровя, що перешкоджає продовженню роботи. Внаслідок тривалої фізичної праці у підземним умовах у позивача розвилось хронічне захворювання хронічна поперекова-крижова радикулопатія L5, S1 ліворуч в стадії загострення зі значними статико-динамічними порушеннями, мязово-тонічним та больовим синдромами. Висновком МСЕК від 19 листопада 2018 року позивачу вперше встановлена стійка втрата професійної працездатності внаслідок професійного захворювання у розмірі 50 відсотків та визнано останнього інвалідом ІІІ групи. Внаслідок професійного захворювання завдано шкоду здоровю позивача, що спричинило останньому моральну шкоду, яка обумовлена моральними та фізичними стражданнями з приводу пошкодження здоровя, погіршення життєвих умов, що потребує від ОСОБА_1 додаткових зусиль для організації свого життя. Хвороба спричиняє позивачеві тяжкі фізичні і моральні страждання, порушує нормальні життєві звязки, останній вимушений витрачати час на лікування в різних медичних установах, намагаючись відновити здоровя. Враховуючи вказані обставини позивач просить стягнути з Державного підприємства «Шахта ім. М.С. Сургая» на його користь одноразово моральну шкоду в сумі 50000,00 гривень.

Позивач та його представник ОСОБА_2 в судове засідання не з'явились, про місце, дату та час розгляду справи були повідомлені належним чином, що підтверджується розписками про отримання судових повісток про виклик до суду (а.с. 21, 22). Позивач у позовній заяві просив суд справу розглянути без його участі. Від представника позивача на адресу суду надійшло письмове клопотання про розгляд справи за її відсутності та відсутності позивача.

Представник відповідача в судове засідання не з'явився, про місце, дату та час розгляду справи був повідомлений належним чином, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення (а.с. 23). Представник відповідача надав до суду письмове клопотання про розгляд справи за його відсутності, заперечував проти вимог позову, посилаючись на раніше наданий до суду відзив на позовну заяву. Як вбачається з наданого відповідачем відзиву на позов, ДП «Шахта ім. М.С. Сургая» просить суд відмовити в задоволенні вимог позову, оскільки позивачем не доведено завдання йому моральних страждань, які вимагають відшкодування моральної шкоди. Зазначили, що згідно статистичного аналізу судової практики у справах про відшкодування моральної шкоди роботодавцем завданої робітнику у зв'язку з ушкодженням здоров'я під час виконання трудових обов'язків розмір моральної шкоди визначається відповідно до відсотків втрати працездатності, так сума стягнення за кожні 10% втрати працездатності складає по 3000,00 гривень. А тому, розмір відшкодування позивачу моральної шкоди мав би становити не більше 15000,00 гривень.

Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що позивач з 25 травня 1998 року по 30 березня 2018 року працював на Державному підприємстві «Шахта ім. М.С. Сургая», та був звільнений у звязку з виявленою невідповідністю виконуваній роботі внаслідок стану здоровя, що підтверджується копією трудової книжки серії АЕ №169693 від 11 березня 1996 року (а.с. 6-8).

Згідно довідки до акту огляду МСЕК серії АВ №0869946 від 19 листопада 2018 року позивачу встановлено третю групу інвалідності внаслідок професійного захворювання (а.с. 14).

Відповідно до довідки про результати визначення ступеня втрати професійної працездатності у відсотках, потреби у наданні медичної та соціальної допомоги серії АБ №0045303 від 19 листопада 2018 року позивачу первинно встановлено 50% втрати професійної працездатності з 16 листопада 2018 року і безстроково у звязку з професійним захворюванням (а.с. 15).

Відповідно до Акту розслідування причин виникнення хронічного професійного захворювання від 06 вересня 2018 року професійне захворювання ОСОБА_1 виникло внаслідок недосконалості технологічного процесу (а.с. 12-13).

Відповідно до виписки з медичної карти амбулаторного (стаціонарного) хворого №636, медичного висновку Центральної лікарсько-експертної комісії про наявність професійного характеру захворювання №27/606 від 03 липня 2018 року, повідомлення про професійне захворювання №1638/2 від 03.07.2018 року ОСОБА_1 встановлено діагноз: пневмоконіоз хронічна поперекова-крижова радикулопатія L5, S1 ліворуч в стадії загострення зі значними статико-динамічними порушеннями, мязово-тонічним та больовим синдромами (а.с. 9, 10, 11).

Відповідно до вимог ст. 23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку із пошкодженням здоров'я.

Відповідно до ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала за наявності її вини. Моральна шкода відшкодовується незалежно від вини юридичної особи, яка її завдала, якщо шкоди завдано каліцтвом, іншим ушкодженням здоровя внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки.

Відповідно до ч. 1 ст. 1168 ЦК України моральна шкода, завдана каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я, може бути відшкодована одноразово або шляхом здійснення щомісячних платежів.

Відповідно до ч. 2 ст. 153 КЗпП України забезпечення безпечних і нешкідливих умов праці покладається на власника або уповноважений ним орган.

Згідно зі ст. 237-1 КЗпП України відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику провадиться у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв'язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя.

Відповідно до п. 9 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 року №4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров'я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану, добровільне - за власною ініціативою чи за зверненням потерпілого - спростування інформації редакцією засобу масової інформації. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості.

Згідно з п. 13 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» відповідно до ст. 237-1 КЗпП (набрала чинності 13 січня 2000 р.) за наявності порушення прав працівника у сфері трудових відносин (незаконного звільнення або переведення, невиплати належних йому грошових сум, виконання робіт у небезпечних для життя і здоров'я умовах тощо), яке призвело до його моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв'язків чи вимагає від нього додаткових зусиль для організації свого життя, обов'язок по відшкодуванню моральної (немайнової) шкоди покладається на власника або уповноважений ним орган незалежно від форми власності, виду діяльності чи галузевої належності.

Згідно з п.4.1 Рішення Конституційного Суду України від 27.01.2004 р. №1-9 рп/2004 моральна шкода потерпілого від нещасного випадку на виробництві чи професійного захворювання полягає, зокрема, у фізичному болю, фізичних та душевних стражданнях, яких він зазнає у зв'язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я. Як наслідок, моральна шкода, заподіяна умовами виробництва, спричинює порушення таких особистих немайнових прав, як право на життя, право на охорону здоров'я тощо. У випадку втрати потерпілим працездатності він зазнає значно більше моральної шкоди, ніж яка заподіяна працівникові, який не втратив професійної працездатності.

В судовому засіданні встановлено, що внаслідок недосконалості умов праці на виробництві, пошкоджено здоров'я позивача, чим завдано моральну шкоду, яка обумовлена моральними та фізичними стражданнями з приводу пошкодження здоров'я, погіршення життєвих умов, що потребує від нього додаткових зусиль для організації свого життя. Викладене є підставою для відшкодування позивачеві моральної шкоди відповідачем у відповідності зі ст. 237-1 КЗпП.

Також, встановлено, що відповідач не заперечує проти того, що позивач отримав втрату професійної працездатності підчас роботи на ДП «Шахта ім. М.С. Сургая», також не заперечує проти причин втрати працездатності.

Вирішуючи питання щодо суми відшкодування матеріальної шкоди суд, враховує вимоги розумності та справедливості, постійний характер негативних наслідків.

При цьому, суд звертає увагу, що позивач в обґрунтуванні свого позову зазначає, що моральна шкода обумовлена погіршенням життєвих умов, хвороба порушує нормальні життєві звязки, життєдіяльність позивача обмежена, у останнього змінився звичайний спосіб життя, однак ОСОБА_1 не конкретизує в чому саме виразились погіршення його життєвих умов, способу життя та порушення життєвих звязків.

Окрім того позивач зазначає, що він вимушений значний час витрачати на лікування в різних медичних установах, однак до позову додано виписку №636 із медичної карти амбулаторного (стаціонарного) хворого ОСОБА_1 знаходився в клініці вперше згідно направлення ЦМЛ м. Вугледар та згідно виписки з амбулаторної картки вперше лікувався з приводу професійного захворювання, будь-яких інших доказів на підтвердження систематичного лікування позивачем у медичних закладів суду не надано.

З огляду на викладене, суд вважає за можливе та необхідне стягнути з відповідача Державного підприємства «Шахта ім. М.С. Сургая» на користь позивача ОСОБА_1 в порядку відшкодування моральної шкоди 15000,00 (п'ятнадцять тисяч) гривень, що буде цілком еквівалентним завданим моральним стражданням.

Згідно зі ч. 6 ст. 141 ЦПК України якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави.

Згідно ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового засідання технічним засобом здійснює секретар судового засідання. У разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 23, 1167, 1168 ЦК України, ст.ст. 153, 237-1 КЗпП України, ст. ст. 12, 13, 76, 77, 141, 247, 258, 263-265 ЦПК України, -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до Державного підприємства «Шахта ім. М.С. Сургая» про стягнення моральної шкоди, задовольнити частково.

Стягнути з Державного підприємства «Шахта ім. М.С. Сургая» на користь ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця ІНФОРМАЦІЯ_2, ідентифікаційний номер НОМЕР_1, одноразово, 15000 (пятнадцять тисяч) гривень 00 копійок моральної шкоди.

Стягнути з Державного підприємства «Шахта ім. М.С. Сургая» на користь держави в особі Державної судової адміністрації України судовий збір у розмірі 230 (двісті тридцять) гривень 52 (пятдесят дві) копійки.

В задоволенні іншої частини вимог позову відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Донецького апеляційного суду через Вугледарський міський суд Донецької області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя Вугледарського

міського суду Донецької області ОСОБА_3