Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

Справа №377/886/18

Провадження №2/377/27/19

05 березня 2019 року Славутицький міський суд Київської області у складі: головуючої судді Малишенко Т.О., за участю секретаря судових засідань ОСОБА_1, позивача ОСОБА_2, представника правонаступника адвоката ОСОБА_3, розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду в м. Славутичі в порядку спрощеного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до Державного закладу «Спеціалізована медико-санітарна частина №5 Міністерства охорони здоров,я України» правонаступник Комунальне некомерційне підприємство «Славутицька міська лікарня» Славутицької міської ради про поновлення на роботі та стягнення заробітної плати за час вимушеного прогулу,

У С Т А Н О В И В:

Позивач в особі ОСОБА_2, звернувся до суду з позовом до Державного закладу «Спеціалізована медико - санітарна частина № 5 Міністерства охорони здоров,я України», правонаступником якої є Комунальне некомерційне підприємство «Славутицька міська лікарня» Славутицької міської ради, про поновлення на роботі та стягнення заробітної плати за час вимушеного прогулу. За вимогами, заявленими згідно поданої позовної заяви, ОСОБА_2, просить поновити його на роботі на посаді лікар загальної практики - сімейний лікар Державного закладу «Спеціалізована медико-санітарна частина №5 Міністерства охорони здоров,я України», стягнути на його користь середню заробітну плату за час вимушеного прогулу. Позовні вимоги обґрунтовував тим, що відповідно до наказу № 33 - У від 19.11.2018 року він був звільнений з роботи з 20.11.2018 року з посади лікаря загальної практики - сімейного лікаря терапевтичного відділення блоку первинної медичної допомоги ДЗ «СМСЧ № 5 МОЗ України» за п.3 ст.40 КЗпП України, за систематичне невиконання без поважних причин обов'язків покладених нього трудовим договором і правилами внутрішнього трудового розпорядку закладу. Проте йому не було розяснено за систематичне невиконання яких саме обов'язків, покладених трудовим договором або правилами внутрішнього трудового розпорядку його було звільнено; дисциплінарні стягнення на нього були покладені у зв'язку з його принциповою позицією в питаннях реорганізації ДЗ «СМСЧ № 5 МОЗ України», про які йому не було повідомлено під розписку; станом на 19.11.2018 року начальник ДЗ «СМСЧ № 5 МОЗ України» ОСОБА_4, не мав повноважень з управління закладом, оскільки вони перейшли до комісії з припинення юридичної особи, а згідно рішення сесії Славутицької міської ради від 16.11.2018 року ОСОБА_4 було виключено зі складу комісії з припинення юридичної особи. Тому просив поновити його на роботі за посадою лікаря загальної практики сімейний лікар ДЗ «СМСЧ№5 МОЗ України», та стягнути на скою користь середню заробітну плату за час вимушеного прогулу.

Правонаступники відповідачів (ДЗ «СМСЧ№5 МОЗ України») - Комунальне некомерційне підприємство «Славутицька міська лікарня» Славутицької міської ради до суду надали письмовий відзив, просили відмовити в задоволенні позовних вимог, оскільки вимога позивача про поновлення на роботі та стягнення заробітної плати за час вимушеного прогулу є безпідставною.

Позивач у судовому засіданні підтримав свої позовні вимоги, дав пояснення аналогічно викладеним у позовній заяві та запереченні на письмовий відзив.

Представник правонаступників Комунального некомерційного підприємства «Славутицька міська лікарня» Славутицької міської ради, адвокат ОСОБА_3, заявлені позовні вимоги не визнав, вважав їх безпідставними, просив відмовити в задоволенні позовних вимог.

В судовому засіданні встановлено, що відповідно до наказу №6 - Р від 02.07.2017 року ОСОБА_2 був прийнятий на роботу до «ДЗ СМСЧ № 5 МОЗ України» на посаду лікаря загальної практики - сімейний лікар терапевтичного відділення блоку первинної медичної допомоги ДЗ «СМСЧ № 5 МОЗ України» з 02 липня 2018 року зі строком випробування 6 місяців, який був узгоджений з профспілковою організацією установи ( а.с.73).

Під час прийняття на роботу ОСОБА_2, під розпис був ознайомлений з посадовою Інструкцією лікаря загальної практики - сімейного лікаря терапевтичного відділення поліклініки та Правилами внутрішнього трудового розпорядку для працівників ДЗ «СМСЧ № 5 МОЗ України», про що свідчить його підпис на листі ознайомлення до посадової інструкції та у заяві про прийом на роботу ( а.с.74,75,82-100).

Згідно наказу № 33 - У від 19.11.2018 року ОСОБА_2, був звільнений з роботи з 20.11.2018 року з посади лікаря загальної практики - сімейного лікаря терапевтичного відділення блоку первинної медичної допомоги ДЗ «СМСЧ № 5 МОЗ України» за п.3 ст.40 КЗпП України за систематичне невиконання без поважних причин обов,язків покладених на нього трудовим договором і правилами внутрішнього трудового розпорядку закладу ( а.с.33,133).

Підставами звільнення відповідача за даною нормою закону стали: накази про накладення дисциплінарного стягнення від 19.10.2018р. №173; від 02.11.2018р. №189; погодження звільнення з профспілковою організацією (протокол № 7 від 13.11.2018р.); службові записки (ОСОБА_5 від 05.11.2018р.; ОСОБА_6 від 05.11.2018р.; ОСОБА_7 від 05.11.2018р.), протокол комісії корпоративної етики та виконавчої дисципліни №1 від 27.08.2018р ( а.с.103,104,115,116,117-119,120,12,122).

Як вбачається з протоколу комісії корпоративної етики та виконавчої дисципліни №1 від 27.08.2018р. за результатами розгляду фактів некоректної поведінки та погроз працівнику закладу, порушення морально - етичної поведінки, непрофесіонального надання невідкладної медичної допомоги та тактики ведення хворої ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_1, Комісією з питань корпоративної етики і виконавчої дисципліни ДЗ СМСЧ № 5 МОЗ України було виявлено порушення ОСОБА_2, п.п.2.1, 2.2, 2.3, 2.15, 2.16, 2. 17, 2.23, 4.2.1 та 4.2.3 посадової інструкції лікаря загальної практики - сімейного лікаря та рекомендовано проведення службового розслідування( а.с.101-102).

За наказом №173 від 19.10.2018 року ОСОБА_2, був притягнутий до дисциплінарної відповідальності відповідно до вимог ч.1 ст.147 КЗпП України, згідно якого йому було оголошено догану за порушення ним п.2.15 посадової інструкції (принципів медичної деонтології, професійної етики); п. 3.1 Правил внутрішнього розпорядку ДЗ СМСЧ № 5 МОЗ України (недобросовісне виконання своїх трудових обов,язків, недотримання трудової дисципліни, невикористання всього робочого часу для виробничої праці, недотримання професійних обов'язків медичних працівників), що полягало у відмові у наданні медичної допомоги хворому ОСОБА_9 у робочий час та грубому поводженні з пацієнтом(а.с.105-113).

Надати пояснення з приводу порушень, які стали підставою для притягнення його до дисциплінарної відповідальності, ознайомитися з результатами службового розслідування, наказом №173 від 19.10.2018 року ОСОБА_2, відмовився, на підтвердження чого були складені відповідні акти (акт від 16.10.2018р.; 19.10.2018р.)( а.с.109,126).

За результатами актів службового розслідування №1 від 31.10.2018р. та №2 від 02.11.2018р. у відповідності до вимог ст.147 КЗпП України згідно наказу №189 від 02.11.2018р. ОСОБА_2, був вдруге притягнутий до дисциплінарної відповідальності і йому була оголошена догана за систематичні порушення п.п.3.1;4.1,5.1 Правил внутрішнього трудового розпорядку; п.п.1.3, 2.23, 4.2.1,7.3,2.15 посадової інструкції лікаря загальної практики - сімейного лікаря терапевтичного відділення, що полягало у неодноразовій відмові у виконанні наказів та розпоряджень адміністрації і безпосереднього керівника структурного підрозділу (відмова у виході на роботу в суботи за затвердженим графіком, несвоєчасне повідомлення про знаходження на лікарняному, що призводило до неякісного надання медичної допомоги мешканцям м. Славутича); порушенні принципів медичної деонтології, професійної етики як у спілкуванні з медичним персоналом, так і з пацієнтами, які зверталися за медичною допомогою, в тому числі хворому ОСОБА_10 (а.с.115.116,117,-119,120,121,122,128,129,130,131).

Підтвердженням відмови ОСОБА_2, від надання письмових пояснень з приводу вищевказаних порушень трудової дисципліні, посадової інструкції, Правил внутрішнього трудового розпорядку, розпоряджень адміністрації ДЗ СМСЧ № 5, є надані суду акти без № від 23.10.2018р.; №1 від 02.11.2018р.; №2 від 02.11.2018р.; №2(6) від 02.11.2018р.; без № від 02.11.2018р.; №2 (в) від 02.11.2018)( а.с.109,116.120,126,130,132).

Після застосування до нього двічі заходів дисциплінарного стягнення ОСОБА_2, продовжив порушувати трудову дисципліну, Правила внутрішнього розпорядку для працівників ДЗ СМСЧ № 5 МОЗ України, допустив невихід на роботу 03.11.2018 року (прогул) за графіком на листопад 2018 року, з яким він був завчасно ознайомлений, але відмовився від його підписання. Станом на 05.11.2018 року пояснень своєї відсутності на роботі за графіком 03.11.2018 року не надав, так само як і доказів поважності його відсутності на роботі в цей день (акт без № від 05.11.2018р.( а.с.121-132).

За наказом № 33 - У від 19.11.2018 року ОСОБА_2, був звільнений з роботи з 20.11.2018 року з посади лікаря загальної практики - сімейного лікаря терапевтичного відділення блоку первинної медичної допомоги ДЗ СМСЧ № 5 МОЗ України за п. З ст. 40 КЗпП України ( а.с.33.133).

У судовому засіданні було встановлено, що до моменту звільнення ОСОБА_2, з роботи і по даний час позивач не оскаржував попередні накази адміністрації про застосування до нього заходів дисциплінарного стягнення, які є діючими та свідчать про обгрунтованність їх включення до наказу про звільнення ОСОБА_2, з роботи як підстави такого рішення адміністрації.

Крім вищенаведених письмових доказів, систематичне невиконання без поважних причин обов'язків, покладених на нього у відповідності до трудового договору, посадової інструкції, Правил внутрішнього трудового розпорядку закладу, в судовому засіданні також було підтверджено показами свідків: ОСОБА_6 (завідувача відділення терапевтичного відділення блоку первинної медичної допомоги); ОСОБА_11 (завідуючої відділенням); ОСОБА_7 (сестра медична старша поліклініки терапевтичного відділення блоку первинної допомоги), які підтвердили в судовому засіданні, що лікар ОСОБА_2, систематично, без поважних причин не виконував обовязкі, які покладені на нього посадовою інструкцією та правилами внутрішнього трудового розпорядку, крім того створював конфліктні ситуації з хворими та медичним персоналом. Допитана у суді свідок ОСОБА_12, яка у письмові заяві хворого ОСОБА_9, (а.с.108) поставила свою підпис, засвідчила у судовому засіданні, що лікар ОСОБА_2, 05.09.2018 р., у робочий час не прийняв хворого і в грубій формі, вигнав хворого з робочого кабінету, при цьому звернула увагу на некоректну поведінку лікаря відносно хворого.

За рішенням сесії Славутицької міської ради Київської області № 1184-48-У11 від 03.10.2018 року було припинено діяльність ДЗ «СМСЧ № 5 МОЗ України» та створена комісія з припинення юридичної особи, до складу якої був включений начальник даного закладу ОСОБА_4 За другим рішенням сесії Славутицької міської ради Київської області № 1223-50-VII від 16.11.2018 року був затверджений новий склад комісії з припинення юридичної особи, до якого також був включений начальник закладу ОСОБА_4 Жодним з рішень органу місцевого самоврядування не обмежувалися повноваження начальника ДЗ МСЧ №5 МОЗ України ОСОБА_4, в частині здійснення покладених на нього у відповідності до Статуту державного закладу та посадової інструкції у вирішення кадрових питань( а.с.14,15,30,32.

Дані з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських об'єднань також є підтвердженням того, що підписантом та керівником ДЗ «СМСЧ № 5 МОЗ України» до реєстрації рішення про припинення юридичної особи 06.12.2018 року залишався начальник закладу ОСОБА_4, який приймаючи рішення про звільнення ОСОБА_2, діяв у межах своїх повноважень, визначених його посадовою інструкцією та Статутом ДЗ СМСЧ № 5 МОЗ України( а.с.25-28).

Суд, вислухавши доводи та заперечення сторін, дослідивши та оцінивши надані письмові докази, дійшов наступних висновків.

Відповідно до ст. 139 КЗпП України працівники зобов'язані працювати чесно і сумлінно, своєчасно точно виконувати розпорядження власника або уповноваженого ним органу, додержувати трудової і технологічної дисципліни, вимог нормативних актів про охорону праці, дбайливо ставитися до майна власника, з яким укладено трудовий договір. Відповідно до ч.1 ст. 147 КЗпП України за порушення трудової дисципліни до працівника може бути застосовано тільки один з таких заходів стягнення: 1)догана; 2)звільнення. Відповідно до п.3 ст. 40 КЗпП України трудовий договір, укладений на невизначений строк, а також строковий трудовий договір до закінчення строку його чинності можуть бути розірвані власником або уповноваженим ним органом у випадку систематичного невиконання працівником без поважних причин обов'язків, покладених на нього трудовим договором або правилами внутрішнього трудового розпорядку, якщо до працівника раніше застосовувалися заходи дисциплінарного чи громадського стягнення.

Враховуючи, що в судовому засіданні встановлено, що позивач являється особою, який неодноразово був притягнутий до дисциплінарної відповідальності, то суд дійшов висновку, що його звільнення за п.3 ст.40 КЗпП України відповідає вимогам закону, тому у суду немає підстав визнати незаконним та скасувати наказ, та зобовязати виплати заборгованість по заробітній платі за час вимушеного прогулу, а тому заявлені позовні вимоги не підлягають задоволенню.

За правилами ст. 137 ЦПК України витрати, повязані з правничою допомогою адвокатів, несуть сторони, в той же час дані витрати підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витрати. Відповідно до ч.3 п.1 ст.133 ЦПК України до витрат повязаний з розглядом справи належить, зокрема витрати на професійну правничу допомогу. З наданих документів вбачається, що правничу допомогу Комунальному некомерційному підприємству «Славутицька міська лікарня» Славутицької міської ради надав адвокат ОСОБА_3, відповідно до ОСОБА_12 виконаних робіт за договором надання професійної правничої допомоги від 30.01.2019 року та платіжного доручення, Комунальне некомерційне підприємство «Славутицька міська лікарня» Славутицької міської ради сплатило за надання правничої допомоги 5000 гривень, а тому відповідно до вимог ч.2 ст.141 ЦПК України, дані витрати у разі відмови в позові покладаються на позивача.

Керуючись ст.ст. 263-265, 280-281 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В :

В задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 - про поновлення на роботі та стягнення заробітної плати за час вимушеного прогулу - відмовити.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь Комунального некомерційного підприємства «Славутицька міська лікарня» Славутицької міської ради понесені ними судові витрати за надання професійної правничої допомоги у розмірі 5000 гривень.

Рішення може бути оскаржено до Київського апеляційного суду через Славутицький міський суд Київської області. Апеляційна скарга може бути подана протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 ЦПК України.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повне рішення виготовлено 07.03.2019 року.

Суддя Т. О. Малишенко