Справа № 524/4875/18
Провадження №2-о/524/5/19
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
01.03.2019 року Автозаводський районний суд м.Кременчука в складі: головуючого судді - Нестеренка С.Г., при секретарі Бельченко Н.Л., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Кременчуці цивільну справу за заявою ОСОБА_1 про встановлення факту перебування на утриманні, -
ОСОБА_1 просила встановити факт її перебування на утриманні у ОСОБА_2, з яким перебувала у зареєстрованому шлюбі, на час його смерті 26 листопада 2012 р.
Посилалася, що встановлення даного факту необхідне для призначення їй пенсії у звязку з втратою годувальника, оскільки ГУ Пенсійного Фонду України в Полтавській області своїм листом відмовило у призначенні такого виду пенсії у звязку з не встановленням такого факту.
У судове засідання заявник ОСОБА_1 не прибула повторно, повідомлялася про час, дати та місце розгляду справи належним чином, і лише 25 лютого 2019 року від заявника надійшла заява про розгляд заяви за її відсутності, в якій заяву підтримала та просила задовольнити.
Представник заінтересованої особи - ГУ Пенсійного Фонду України в Полтавській області у судове засідання не прибув, надав заяву про розгляд справи за відсутності представника управління, щодо встановлення факту не заперечував.
Суд, вивчивши матеріали справи, дійшов висновку, що заява підлягає задоволенню з наступних підстав.
Згідно ч. 1 ст. 293 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.
У п. 5 ч. 2 ст. 293 ЦПК України встановлено, що суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення.
Відповідно п. 2 ч. 1ст. 315 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення факт перебування фізичної особи на утриманні.
Судом достовірно встановлено, що ОСОБА_1 та ОСОБА_2 взяли шлюб 01 липня 1983 року, який було зареєстровано Палацом шлюбів м. Кременчука, актовий запис за № 467, що підтверджується свідоцтвом про одруження, виданого 28 червня 1984 р., серії ІІ-ЯК № 0905537.
26 листопада 2012 р. ОСОБА_2 помер, що підтверджується свідоцтвом про смерть, виданого 27 листопада 2012 р. Автозаводським ВДРАЦС Кременчуцького МУЮ Полтавської області, серія І-КЕ № 228024.
ОСОБА_2 перебував на обліку як військовий пенсіонер та був знятий з пенсійного обліку у звязку зі смертю, розмір пенсії станом на день смерті складав 2436,06 грн. щомісячно.
Заявник ОСОБА_1 одержувала пенсію за віком з червня 2012 р. у розмірі 1438,55 грн., з подальшим збільшенням розмірів пенсії з березня 2013 р.
Заявник ОСОБА_1 та її чоловік ОСОБА_2 на день смерті останнього були зареєстрованими за різними адресами, зокрема: АДРЕСА_1 та квартал № 101АДРЕСА_2 відповідно, однак проживали спільно у кв. № 40 у буд. № 10-Б по кварталу № 101 у м. Кременчуці за зареєстрованим місцем проживання ОСОБА_2 у звязку зі здійсненням догляду заявником за чоловіком на час його смерті, що постає із заяви ОСОБА_1 та підтверджується актом ТОВ «Житлорембудсервіс», складеного 17 травня 2018 р.
Заінтересована особа - ГУ Пенсійного Фонду України в Полтавській області відмовило заявнику своїм листом від 05 червня 2018 р. за № 4488/03-24/1 у переведенні заявника з виду пенсії за віком на інший вид пенсії у звязку з втратою годувальника внаслідок наявності реєстрації ОСОБА_1 та її чоловіка за різними адресами.
Статтею 36 Закону України « Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» визначено умови призначення пенсії у зв'язку з втратою годувальника, проте зазначена норма не містить умов щодо надання доказів місця реєстрації членів сім'ї, які вважаються такими, що були на утриманні померлого годувальника.
Відповідно до ч. 1 ст. 30 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби та деяких інших осіб», право на пенсію в разі втрати годувальника мають непрацездатні члени сімей загиблих, померлих або таких, що пропали безвісти військовослужбовців, осіб, які мають право на пенсію за цим Законом, які перебували на їх утриманні (стаття 31).
При цьому, за змістом частини 2 статті 30 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби та деяких інших осіб», незалежно від перебування на утриманні годувальника пенсія призначається: непрацездатним дітям; непрацездатним батькам і дружині (чоловікові), якщо вони після смерті годувальника втратили джерело засобів до існування, а також непрацездатним батькам і дружині (чоловікові) військовослужбовців, осіб, які мають право на пенсію за цим Законом, які загинули чи померли або пропали безвісти в період проходження служби або пізніше внаслідок поранення, контузії, каліцтва чи захворювання, що мали місце під час служби.
За змістом роз'яснень, викладених в Постанові Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 № 5, судам необхідно мати на увазі, що встановлення факту перебування особи на утриманні померлого має значення для одержання спадщини, призначення пенсії або відшкодування шкоди, якщо допомога, яка надавалась, була для заявника постійним і основним джерелом засобів до існування.
Тобто, встановлення факту перебування особи на утриманні передбачає подальше звернення особи до органів Пенсійного Фонду України з метою оформлення та призначення відповідної пенсії.
Враховуючи наведені обставини, а також неподання заінтересованою особою належних і допустимих доказів на спростування заяви та встановлених судом обставин, наявності не заперечень заінтересованої особи у встановленні такого факту, суд вважає за необхідне встановити факт перебування заявника на утриманні ОСОБА_2 на день його смерті.
Керуючись ст. ст. 4, 5, 10-13, 18, 76-81, 83, 133, 141, 258, 259, 264, 265, 273, 293, 315, 352, 354 ЦПК України, суд
Заяву ОСОБА_1 задовольнити.
Встановити факт перебування ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, зареєстрована: ІНФОРМАЦІЯ_2, РНОКПП: НОМЕР_1, на утриманні ОСОБА_2, який помер 26 листопада 2012 р., на дату смерті ОСОБА_2.
Рішення може бути оскаржено до Полтавського апеляційного суду через Автозаводський районний суд м. Кременчука протягом тридцяти днів з дня проголошення. Рішення набирає законної сили після закінчення строків подання апеляційної скарги або розгляду справи Апеляційним судом, якщо рішення не скасовано.

Суддя