Справа № 603/417/19
Провадження №2/603/268/2019
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(заочне)

"04" жовтня 2019 р. м. Монастириська

Монастириський районний суд Тернопільської області в складі:

головуючого судді Гудкової Ю.Г.,

секретар судового засідання Сандалюк О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів,

в с т а н о в и в:

Позивач ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до відповідача ОСОБА_2 про стягнення аліментів, просить стягнути з відповідача аліменти на утримання сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у твердій грошовій сумі 2000 грн, але не менше 50 % від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, до досягнення ним повноліття. У обґрунтування заявлених вимог посилається на те, що за час перебування у шлюбі з відповідачем у них народився син ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 Після розірвання шлюбу син ОСОБА_3 залишився проживати разом із нею. Відповідач є працездатною, здоровою особою, що надає йому можливість працювати та утримувати дитину, зі слів знайомих, їздить за межі України на роботу, що свідчить про покращення його майнового стану, тому просить стягувати з відповідача аліменти на утримання дитини у розмірі 2000 грн щомісяця до досягнення ним повноліття.

Позивач ОСОБА_1 , представник позивача ОСОБА_4 у судове засідання не з`явились, у матеріалах справи наявне клопотання про розгляд справи у їхній відсутності.

Відповідач ОСОБА_2 у судове засідання не з`явився, не повідомивши суду про причини своєї неявки, хоча належним чином був повідомлений про дату, час і місце судового засідання, відзиву на позов не подав.

Ухвалою суду від 04.10.2019 року постановлено провести заочний розгляд справи та ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів.

Судом встановлені такі обставини.

Рішенням Монастириського районного суду Тернопільської області від 27.10.2010 року, яке набрало законної сили, розірвано шлюб між ОСОБА_2 та ОСОБА_2 . Неповнолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , залишено проживати з ОСОБА_2 .

Відповідно до свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 від 22.05.2014 року ОСОБА_2 та ОСОБА_2 є батьками ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , актовий запис №10.

Згідно свідоцтва про зміну імені серії НОМЕР_2 від 17.02.2012 року позивач змінила прізвище « ОСОБА_5 » на прізвище « ОСОБА_6 ».

Дослідивши та оцінивши докази по справі, суд приходить до переконання, що позов підлягає до часткового задоволення, виходячи з таких підстав.

У ст. 141 Сімейного кодексу України (далі СК України) визначено, що мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини, крім випадку, передбаченого частиною п`ятою статті 157 цього Кодексу.

У силу ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Відповідно до ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

Згідно з ч. 1 ст. 184 СК України суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі.

У силу ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення.

Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини.

Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів.

Законом України «Про державний бюджет України на 2019 рік» передбачено, що прожитковий мінімум для дітей віком від 6 до 18 років: з 1 січня 2019 року - 2027 гривень, з 1 липня - 2118 гривень, з 1 грудня - 2218 гривень.

Положеннями ст.1 Закону України «Про прожитковий мінімум» поняття прожиткового мінімуму визначено як вартісна величина достатнього для забезпечення нормального функціонування організму людини, збереження його здоров`я набору продуктів харчування, а також мінімального набору непродовольчих товарів та мінімального набору послуг, необхідних для задоволення основних соціальних і культурних потреб особистості.

Прожитковий мінімум визначається нормативним методом у розрахунку на місяць на одну особу, а також окремо для тих, хто відноситься до основних соціальних і демографічних груп населення, у тому числі, дітей віком від 6 до 18 років.

Таким чином, аналізуючи зазначені норми закону, суд виходить з того, що батьки дитини повинні забезпечити для дитини утримання у розмірі, не меншому прожиткового мінімуму на місяць, встановленого на відповідний період для певного віку дитини, як мінімальної гарантії загального рівня забезпеченості повноцінним харчуванням для розвитку організму дитини, збереження її здоров`я та розвитку дитини.

Враховуючи, що мінімальний розмір аліментів на одну дитину встановлений законом у розмірі 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, тому, виходячи з аналізу цієї норми Закону, слід дійти висновку, що іншу рівну частину аліментів не менше, ніж 50% прожиткового мінімуму, на виконання батьківського обов`язку щодо утримання дитини повинен забезпечити той з батьків, з ким проживає дитина.

При визначенні розміру аліментів слід врахувати факт перебування дитини на утриманні позивача (матері); вік дитини (шкільного віку) та стан здоров`я дитини, розмір доходу та матеріальне становище відповідача (докази про його дохід суду не надано), вартість життя та необхідність здійснення витрат як для забезпечення соціально-побутових потреб розвитку, навчання, здоров`я дитини, так і необхідність здійснення витрат для забезпечення соціально-побутових потреб і самого відповідача.

Обов`язок утримувати дитину до досягнення нею повноліття мають обоє батьків, а тому, виходячи із засад розумності, виваженості та справедливості, суд вважає за необхідне стягувати з відповідача аліменти на утримання сина у розмірі 1500 грн щомісячно, до досягнення дитиною повноліття. При тому, позивачем не представлено доказів того, що вона з поважних причин не має можливості надавати матеріальне утримання дитині хоча б у мінімальному розмірі, визначеному законом, а просила визначити аліменти у розмірі, який дорівнює майже прожитковому мінімуму для дитини відповідного віку, суд при ухваленні рішення визначає аліменти у розмірі, який перевищує 50 % прожиткового мінімуму для відповідного віку дитини (70,82%=1500х100/2118).

Доказів, які б могли свідчити про доходи відповідача, придбання ним майна, тощо, матеріали справи не містять.

Відповідно до частин першої та другої статті 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 pоку, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 pоку № 789-ХІІ та набула чинності для України 27 вересня 1991 pоку, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

У відповідності до ч. 2 ст. 51 Конституції України батьки зобов`язані утримувати дітей до їх повноліття.

У силу ч.1 ст.191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову.

Оцінюючи надані докази, виходячи із рівності обов`язку батьків щодо утримання дитини, розумності та достатності розміру стягуваних аліментів, необхідних для задоволення потреб на утримання дитини, а також з реальної можливості відповідача такий розмір аліментів сплачувати щомісячно, не порушуючи прав останнього, враховуючи встановлений законом мінімальний розмір аліментів на дитину, суд приходить висновку, що позов слід задовольнити частково, стягувати з відповідача аліменти на утримання сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у твердій грошовій сумі 1500 грн. щомісяця, починаючи стягувати з 02.07.2019 року і до досягнення дитиною повноліття.

Доводи позивача про те, що відповідач їздить за межі України на роботу, що свідчить про покращення його майнового стану, не знайшли свого підтвердження під час розгляду справи, а надана інформація з приводу перетинання останнім кордону держави не підтверджує його працевлаштування та отримання доходу.

Виходячи з наведеного, у задоволенні решти позовних вимог слід відмовити.

У силу ст. 141 ЦПК України з відповідача підлягає стягненню в користь держави судовий збір в розмірі 768,40 гривень.

Керуючись ст.ст. 4, 12, 13, 81, 259, 263, 264, 265, 273, 280, 281, 315, 354 Цивільного процесуального кодексу України, 141, 181, 182, 184, 191 Сімейного кодексу України, суд,

у х в а л и в :

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів задовольнити частково.

Стягувати з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , на ім`я ОСОБА_1 , аліменти на утримання сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в твердій грошовій сумі 1500 грн, але не менше 50% від прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, щомісячно, починаючи стягувати з 02.07.2019 року і до досягнення дитиною повноліття.

У задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Стягнути з ОСОБА_2 в дохід держави 768,40 гривень судового збору.

Рішення в частині стягнення аліментів за один місяць допустити до негайного виконання.

Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду. Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

Позивач має право оскаржити заочне рішення в загальному порядку.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом встановлених строків не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Тернопільського апеляційного суду через Монастириський районний суд Тернопільської області.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Позивач: ОСОБА_1 , місце проживання: с. Доброводи Монастириського району Тернопільської області, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_3 .

Відповідач: ОСОБА_2 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 .

Головуючий суддя Ю.Г.Гудкова

Гудкової Ю. Г.

Суддя Ю. Г. Гудкова