ХЕРСОНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 березня 2019 року м. Херсон

Справа №661/1993/18

Провадження №22ц/819/423/19

Херсонський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого: Бездрабко В.О. (суддя-доповідач),

суддів: Вейтас І.В.,

Приходько Л.А.

секретар судового засідання: Кутузова А.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Херсоні в порядку спрощеного позовного провадження апеляційну скаргу Акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» на рішення Новокаховського міського суду Херсонської області від 19 жовтня 2018 року, ухвалене під головуванням судді Бойко М.Є., у цивільній справі за позовом Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

В С Т А Н О В И В:

У травні 2018 року ПАТ КБ «ПриватБанк», правонаступником якого є АТ КБ «ПриватБанк», звернулося до суду з позовом до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Позов мотивований тим, що 01 грудня 2010 року між банком та ОСОБА_2 укладений кредитний договір, відповідно до умов якого відповідач отримала кредит у розмірі 4800,00грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою процентів за користування кредитом у розмірі 36% річних на суму залишку заборгованості за кредитом.

Оскільки ОСОБА_2 зобов'язання за договором належним чином не виконує, позивач просив стягнути з відповідача на користь банку заборгованість за договором, яка станом на 30 квітня 2018 року становить 94170,96грн., з яких: 3759,07грн. заборгованість за кредитом, 82251,37грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом, 3200,00грн. - пеня та комісією, а також штрафи відповідно до пункту 2.1.1.7.6. Умов і правил надання банківських послуг: 500,00грн. - штраф (фіксована частина), 4460,52грн. - штраф (процентна складова), яку банк просив стягнути на свою користь та вирішити питання розподілу судових витрат.

Рішенням Новокаховського міського суду Херсонської області від 19 жовтня 2018 року позовні вимоги ПАТ КБ «ПриватБанк» задоволено частково.

Ухвалено стягнути з ОСОБА_2 на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» заборгованість за кредитним договором від 01.12.2010 року у розмірі 13961,14грн. та судові витрати у сумі 2651,30грн., а всього 14222,44грн.

В іншій частині позовні вимоги залишено без задоволення.

В апеляційній скарзі АТ КБ «ПриватБанк», посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права, неповне з'ясування фактичних обставин справи, просить рішення суду в частині відмови у задоволенні позовних вимог скасувати та ухвалити в цій частині нове судове рішення, яким позовні вимоги задовольнити у повному обсязі.

Скарга мотивована тим, що суд дійшов помилкового висновку щодо зміни строку виконання основного зобов'язання, виходячи з умов пункту 2.1.1.12.4, а саме повернення кредиту в повному об'ємі на 211-й день з моменту виникнення заборгованості, оскільки сторонами кредитного договору питання дострокового повернення коштів було визначено кінцевим строком дії картки.

Відзив на апеляційну скаргу до суду апеляційної інстанції не надходив.

В судовому засіданні суду апеляційної інстанції представник банку - адвокат Логвіновська А.А. просила апеляційну скаргу задовольнити з підстав викладених у скарзі.

ОСОБА_2 до суду не з'явилася, про день, час та місце розгляду справи обізнана, про що свідчить поштове повідомлення про вручення поштового відправлення від 18 лютого 2019 року, причини неявки суду не повідомила.

Заслухавши доповідача, представника АТ КБ «ПриватБанк», перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено та вбачається з матеріалів справи, що 01 грудня 2010 року між ПАТ КБ «ПриватБанк», правонаступником якого є АТ КБ «ПриватБанк», та ОСОБА_2 укладений кредитний договір, відповідно до умов якого остання отримала кредит у розмірі 4800,00грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом.

Відповідно до положень ст. 634, 638 ЦК України, відповідач, підписавши анкету - заяву, прийняв пропозицію позивача та погодився на те, що зазначена заява разом із умовами надання банківських послуг, правилами користування платіжною карткою і тарифами банку складають між ним та банком договір про надання банківських послуг.

Згідно з умовами кредитного договору ОСОБА_2 взяла на себе зобов'язання щодо повернення кредиту шляхом внесення щомісячних платежів до 25 числа місяця, слідуючого за звітним.

Пунктами 2.1.1.12.3 та 2.1.1.12.4 Умов і правил надання банківських послуг передбачено, що погашення кредиту - поповнення карткового рахунку держателя, здійснюється шляхом внесення коштів в готівковому або безготівковому порядку і зарахування їх банком на картрахунок держателя, а також шляхом договірного списання коштів з інших рахунків позичальника на підставі договору.

Строки і порядок погашення кредиту (кредитний ліміт) по кредитних картах із встановленим мінімальним обов'язковим платежем, а також овердрафта, який виник по таких картах, наведені в пам'ятці клієнта/довідці про умови кредитування, яка є невід'ємною частиною договору, а також встановлюються даним пунктом. Платіж включає плату за користування кредитом, передбачену тарифами, і частину заборгованості по кредиту. Згідно зі статтею 212 Цивільного Кодексу України, у випадку наявності простроченого кредиту (овердрафту) строком повернення кредиту (овердрафту) в повному об'ємі є 211-й день з моменту виникнення такої заборгованості.

Відповідно до п. 2.1.1.12.6.3 Умов та Правил надання банківських послуг проценти за користування кредитом (кредитним лімітом) та/або овердрафтом нараховуються в дату їх сплати, передбачену пунктами 2.1.1.12.4 і 2.1.1.12.5, при цьому проценти розраховуються щомісячно за кожний календарний день за фактично витрачені в рахунок Кредиту та/або овердрафту кошти, з дня списання суми з карткового рахунку до дня, коли кредит (кредитний ліміт) та/або овердрафт стають простроченим кредитом.

Разом з цим, відповідно до п. 2.1.1.12.6.4 Умов та Правил надання банківських послуг, у разі непогашення суми простроченого кредиту (кредитного ліміту, кредитної лінії), овердрафту або його частини понад 210 днів увесь, кредит (овердрафт) вважається простроченим та нарахування з дати переведення кредиту (овердрафту) у статус прострочених боргових зобов'язань проводяться згідно з п.п. 2.1.1.12.6.1. На залишок простроченої заборгованості позичальник сплачує пеню у розмірі, зазначеному в п. 2.1.1.12.6.1 цих Умов. При цьому винагорода відсотки за користування кредитом не сплачуються.

Згідно із ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу України, інших актів цивільного законодавства.

Відповідно до ч.1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Згідно з частиною першою статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором.

У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

Після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред'явлення до позичальника вимоги згідно з ч.2 ст. 1050 ЦК України право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється. Поза межами цього строку права та інтереси банку забезпечені частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов'язання.

Задовольняючи позовні вимоги частково, суд першої інстанції обґрунтовано виходив з того, що за умовами укладеного кредитного договору сторони погодили зміну строку виконання зобов'язань в повному обсязі на 211-й день з моменту виникнення заборгованості, проте помилково обрахував цей строк не з моменту виникнення заборгованості, а з моменту здійснення боржником останнього платежу.

Так, відповідно до наданого банком розрахунку заборгованості останній платіж у рахунок погашення кредиту здійснений ОСОБА_2 12 вересня 2015 року в сумі 1034,00 гривень (а.с.6).

Отже, починаючи з 26 жовтня 2015 року (дня, слідуючого за звітним) відповідач допустив прострочення виконання зобов'язань за кредитним договором, тому на 211-й день з моменту виникнення заборгованості настав строк повернення кредиту в повному об'ємі.

Таким днем є 23 травня 2016 року (26.10.2015р.+210днів) і саме в цей день у позивача виникло право вимоги виконання боржником кредитних зобов'язань в повному об'ємі, та у зв'язку з цим припинилося право кредитодавця по нарахуванню передбачених договором процентів за кредитом та інших платежів. Такий висновок відповідає правовій позиції Великої Палати Верховного Суду від 28 березня 2018 року по справі №14-10цс18.

З наданого банком розрахунку заборгованості вбачається, що станом на 23 травня 2016 року заборгованість за тілом кредиту становить 3337,32грн., за процентами 12744,24грн., а всього 16081,56грн.

За таких обставин судове рішення суду першої інстанції підлягає зміні шляхом збільшення розміру присудженої до стягнення з ОСОБА_2 кредитної заборгованості із 13961,14грн. до 16081,56грн.

Разом з цим слід зазначити, що не підлягають задоволенню вимоги щодо стягнення штрафу та пені, оскільки ці вимоги є похідними і мали бути пред'явлені протягом року після настання строку повернення кредиту, відповідно до положень пункту 1 частини другої статті 258 ЦК України, згідно якої до вимог про стягнення неустойки (як штрафу, так і пені) застосовується позовна давність в один рік.

Відтак, стягнути неустойку (зокрема пеню незалежно від періоду її нарахування) можна лише у межах спеціальної позовної давності.

01 жовтня 2018 року ОСОБА_2 подала письмову заяву про застосування до пред'явлених банком вимог строку позовної давності (а.с.67).

Звернувшись до суду з позовом про стягнення заборгованості 30 травня 2018 року, банк пропустив спеціальний річний строк позовної давності визначений для пред'явлення вимог про стягнення пені, що у відповідності до частини четвертої статті 267 ЦК України є підставою для відмови у позові в цій частині.

Згідно положень ч.13 ст.141 ЦПК України, у зв'язку із частковим задоволенням позову та апеляційної скарги, слід змінити розмір стягнутого з ОСОБА_2 на користь банку судового збору з 261,30грн. до 748,85грн. пропорційно до розміру задоволених вимог (17%), пов'язаних зі сплатою банком судового збору в судах першої інстанції - 299,54грн.(1762,00грн. х 17%) та апеляційної інстанції - 449,31грн. (2643,00грн. х 17%).

Керуючись ст.ст. 367, 374, 376, 382-384 ЦПК України, суд

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» задовольнити частково.

Рішення Новокаховського міського суду Херсонської області від 19 жовтня 2018 року змінити, збільшивши розмір присудженої до стягнення з ОСОБА_2 на користь Акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» кредитної заборгованості з 13961,14грн. до 16081,56грн. та розмір стягнутих судових витрат з 261,30грн. до 748,85грн.

В іншій частині рішення суду залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття і оскарженню в касаційному порядку не підлягає відповідно до ч.3 ст.389 ЦПК України.

Повний текст постанови складений 11 березня 2019 року.

Головуючий: В.О. Бездрабко

Судді: І.В. Вейтас

Л.А. Приходько