Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

Справа №348/2262/18

27 лютого 2019 року м. Надвірна

Надвірнянський районний суд Івано-Франківської області

в складі: головуючого-судді - Грещука Р.П.,

секретаря - Шпитко М.І.,

з участю позивача - ОСОБА_1,

її представника - адвоката - ОСОБА_2,

розглянувши в порядку загального позовного провадження у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Надвірна справу за позовом ОСОБА_1 в інтересах неповнолітнього сина ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про визнання особи такою, що втратила право користування житлом, -

ВСТАНОВИВ:

23.10.2018 року ОСОБА_1 в інтересах неповнолітнього сина ОСОБА_3 звернулася в суд з позовом до ОСОБА_4 про визнання особи такою, що втратила право користування житлом.

Просить суд ухвалити рішення, яким визнати ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1 таким, що втратив право користування житлом в квартирі АДРЕСА_1, який належить неповнолітньому ОСОБА_3 на праві приватної власності, та зняти його з реєстрації в даній квартирі.

В судовому засіданні позивач та її представник позовні вимоги підтримали в повному обсязі. Не заперечують щодо заочного розгляду справи.

Відповідач в судове засідання повторно не зявився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся заздалегідь та належним чином, про що свідчать рекомендовані повідомлення про вручення поштових відправлень, які знаходяться в матеріалах справи, а також у відповідності до ч.11 ст.128 ЦПК України, шляхом розміщення оголошення про виклик до суду на офіційному веб-сайті судової влади України, з опублікуванням якого особа вважається повідомленою про дату, час і місце розгляду справи.

Про причини неявки відповідач не повідомив, заяви про слухання справи у його відсутності не поступало. Тому зі згоди сторони позивача суд ухвалює рішення в порядку заочного розгляду справи на підставі наявних у справі доказів, що відповідає положенням ст.ст.280-281 ЦПК України.

Суд, заслухавши пояснення сторін, дослідивши докази, представлені сторонами на виконання вимог ст.ст.80, 81 ЦПК України і які сторони вважають достатніми для обгрунтування і заперечення позовних вимог та зясувавши фактичні обставини справи, суд приходить до висновку, що позов ОСОБА_1 в інтересах неповнолітнього сина ОСОБА_3 підлягає до задоволення з наступних підстав.

Відповідно до ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Громадяни, які мають у приватній власності домоволодіння, мають право користуються нею для особистого проживання і проживання членів їх сімей та інших осіб, мають право розпоряджатися цією власністю на власний розсуд, що закріплено у ч.1 ст.383 ЦК України та ст.150 ЖК України.

Згідно ст.150 ЖК України громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди.

Статтею 64 Житлового кодексу встановлено, що до членів сім'ї наймача належать дружина наймача, їх діти і батьки. Членами сімї наймача може бути визнано й інших осіб, якщо вони постійно проживають разом з наймачем і ведуть з ним спільне господарство. Якщо особи, зазначені в частині другій цієї статті, перестали бути членами сім'ї наймача, але продовжують проживати в займаному жилому приміщенні, вони мають такі ж права і обовязки, як наймач та члени його сім'ї.

Судом встановлено, що неповнолітньому сину позивача ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2 на праві приватної власності належить трьохкімнатна квартира загальною площею 49,6 кв.м., житловою площею 32,2 кв.м. за № 61 в будинку № 22 по вул. Руднєва в м. Надвірна Івано-Франківської області. Вказане житло, яке було їхньою спільною сумісною власністю подружжя за згодою позивача ОСОБА_3 подароване відповідачем ОСОБА_4 10.12.2012 року згідно договору-дарування квартири посвідченого державним нотаріусом Надвірнянської районної державної нотаріальної контори ОСОБА_5 і зареєстровано в реєстрі за № 1-3195 і в Державному реєстрі правочинів за № 5365456, а також в Івано-Франківському обласному бюро технічної інвентаризації 12.12.2012 року, реєстраційний номер 19816482, номер запису 1692, книга 10, що стверджується витягом про державну реєстрацію прав від цього ж числа за № 36677191. Копії даних документів долучені до матеріалів справи. Крім позивача та її неповнолітнього сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2 в належній останньому на праві приватної власності квартирі зареєстрована та проживає неповнолітня дочка позивача ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_3.

Також в даній квартирі зареєстрований колишній чоловік позивача відповідач ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, який в 2011 році виїхав за межі України і на даний час постійно проживає в Республіці Італія, де фактично створив нову сім»ю. Факт реєстрації вищевказаних осіб в даній квартирі стверджується довідкою КП «Надвірнянський житловик» за № 2275 від 11.10.2018 року, яка долучена до матеріалів справи.

Як перевірено судом, протягом семи років сторони фактично не підтримують сімейних стосунків і в належній неповнолітньому сину позивача ОСОБА_3 квартирі відповідач не проживає.

Рішенням Надвірнянського районного суду Івано-Франківської області від 11.12.2012 року шлюб між сторонами розірвано. Дане рішення набрало законної сили і відповідно до нього їхні неповнолітні діти, а саме: ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2 та дочка ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_4 залишено проживати разом з позивачем. Копія даного рішення долучена до матеріалів справи.

Отже, судом достовірно встановлено, що відповідач ОСОБА_4, 12.02.1979 р.н у вищевказаній квартирі зареєстрований, однак фактично не проживає, не сплачує платежі за комунальні послуги, не несе інших витрат по утриманню квартири.

Вказані обставини підтвердили в судовому засіданні допитані в якості свідків ОСОБА_7, ОСОБА_8, показання яких логічні та послідовні, а тому не викликають сумніву в їх правдивості.

На даний час в позивача виникла необхідність зняття з реєстрації відповідача.

Згідно ч.2 ст.386 ЦК України, власник, який має підстави передбачати можливість порушення свого права власності іншою особою, може звернутися до суду з вимогою про заборону вчинення нею дій, які можуть порушити його право, або з вимогою про вчинення певних дій для запобігання такого порушення.

Відповідно до ч.1 ст.391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

Згідно ст.71 ЖК України, при тимчасовій відсутності наймача або членів його сімї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців.

У відповідності до вимог ст.72 ЖК України, визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку.

Згідно ч.2 ст.405 ЦК України, член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.

Вирішуючи позов, суд погодився з доводами позивача про те, що протягом тривалого часу відповідачем не вживалися будь-які заходи для збереження за собою права на користування житлом, а тому він втратив на нього право, оскільки тривала відсутність сталася без поважних на те причин.

З огляду на всі зазначені вище обставини суд вважає, що позовні вимоги ОСОБА_1 в інтересах неповнолітнього сина ОСОБА_3 є обгрунтованими та такими, що підлягають до задоволення.

На підставі ст.ст.71-72 ЖК України, ст.ст.391, 405 ЦК України, такеруючись ст.258, ч.6 ст.259, ст.263, ст.265, ч.1 ст.268, ст.ст. 280-282, 289 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 в інтересах неповнолітнього сина ОСОБА_3 задоволити.

Визнати ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1 таким, що втратив право користування житлом в квартирі АДРЕСА_1, який належить неповнолітньому ОСОБА_3 на праві приватної власності, та зняти його з реєстрації в даній квартирі.

Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду. Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Івано-Франківського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції протягом тридцяти днів з дня його проголошення до апеляційного суду Івано-Франківської області.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом встановлених строків, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Суддя Грещук Р.П.

Повний текст рішення виготовлено 07.03.2019 року