Справа №766/4462/19
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 березня 2019 року м. Херсон

Суддя Херсонського міського суду Херсонської області Ус О.В., розглянувши матеріали заяви ОСОБА_1, заінтересована особа: Козачелагерська сільська рада Олешківського району Херсонської області про встановлення факту належності правовстановлюючого документу,-

ВСТАНОВИВ:

До суду надійшла заява ОСОБА_1, заінтересована особа: Козачелагерська сільська рада Олешківського району Херсонської області про встановлення факту належності правовстановлюючого документу.

Вирішуючи питання щодо відкриття провадження у справі, встановлено, що заява підлягає розгляду в судах в порядку цивільного судочинства, але не відповідає вимогам ст. ст. 318, 175 ЦПК України.

За приписами ч.3 ст. 294 ЦПК України справи окремого провадження розглядаються судом з додержанням загальних правил, встановлених ЦПК України, за винятком положень щодо змагальності та меж судового розгляду. Інші особливості розгляду встановлюються Розділом ІV Окреме провадження ЦПК України.

Відповідно до п.6 ч.1 ст.315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, імя, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з прізвищем, імям, по батькові, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті.

За приписами ст.318 ЦПК України у заяві повинно бути зазначено який факт просить заявник встановити та з якою метою, причини неможливості одержання або відновлення документів, що посвідчують цей факт та докази, що підтверджують факт.

Частина друга ст.318 ЦПК України зобовязує до заяви додати докази, що підтверджують викладені в заяві обставини та довідку про неможливість відновлення втрачених документів.

Крім того, заява повинна відповідати загальним вимогам, встановленим ст. 175 та 177 ЦПК України.

Заява ОСОБА_1 вказаним вимогам не відповідає, оскільки заявником не зазначено причин неможливості внесення змін у державний акт у встановленому законом порядку, докази, що підтверджують неможливість виправлення помилки в позасудовому порядку.

Так у відповідності до розяснень Пленуму Верховного Суду України №5 від 31.03.1995 р. «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» - вирішуючи питання про прийняття заяв про встановлення фактів, що мають юридичне значення, судам необхідно враховувати, що ці заяви повинні відповідати як загальним правилам щодо змісту і форми позовної заяви, так і вимогам щодо її змісту. Якщо в заяві не зазначено, який конкретно факт просить встановити заявник, з яких причин неможливо одержати або відновити документ, що посвідчує даний факт, якими доказами цей факт підтверджується або до заяви не приєднано довідки про неможливість одержання чи відновлення необхідних документів, суддя постановляє ухвалу про залишення заяви без руху і надає заявникові строк для виправлення недоліків (п.3).

При визначенні кола заінтересованих осіб при встановленні факту слід враховувати їх юридичний інтерес, а саме: тоді, коли факти, що підлягають встановленню, можуть вплинути на їх права та обов'язки; якщо це організації та установи, в яких заявник буде реалізовувати рішення про встановлення факту. Важливе значення має вимога про обов'язкове зазначення у заяві мети встановлення юридичного факту, оскільки мета дає можливість зробити висновок, чи дійсно цей факт є юридичним і чи тягне він правові наслідки.

Тобто, виходячи з обґрунтування заяви, заінтересованими особами у розгляді справи можуть бути організації та установи, в яких заявник буде реалізовувати рішення про встановлення факту.

В порушення вимог п.10 ч.3 ст. 175 ЦПК України заява не містить підтвердження заявника про те, що ним не подано іншого позову (позовів, заяви) до цього ж відповідача (відповідачів) або заяв з тим самим предметом та з тих самих підстав.

В порушення ч.4 ст. 177 ЦК України до зави не додано документів, що підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі, однак подано клопотання про звільнення від сплати судового збору, яке мотивовано тим, що єдиним доходом є пенсія в розмірі 2131,40 грн., якої вистачає для сплати комунальних послуг та забезпечення мінімального харчування.

Суд, розглянувши клопотання про звільнення від сплати судового збору, приходить до висновку про відмову у її задоволенні, виходячі з наступного.

Згідно ч. 1 ст. 136 ЦПК України суд, враховуючи майновий стан сторони, може своєю ухвалою відстрочити або розстрочити сплату судового збору на визначений строк у порядку, передбаченому законом, але не більше як до ухвалення судового рішення у справі.

Правові засади справляння судового збору, платників, об'єкти та розміри ставок судового збору, порядок сплати, звільнення від сплати та повернення судового збору, визначено Законом України «Про судовий збір». У відповідності до ч. 1 ст. 4 зазначеного закону судовий збір справляється у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.

Відповідно до п.1.2 ч.2 ст.4 Закону України «Про судовий збір» судовий збір за подачу позову немайнового характеру юридичною особою або фізичною особою - підприємцем становить 1 розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Згідно зі статтею 8 Закону України "Про судовий збір" суд, враховуючи майновий стан сторони, може своєю ухвалою за її клопотанням відстрочити або розстрочити сплату судового збору на певний строк, але не довше ніж до ухвалення судового рішення у справі за таких умов: 1) розмір судового збору перевищує 5 відсотків розміру річного доходу позивача - фізичної особи за попередній календарний рік; або 2) позивачами є: а) військовослужбовці; б) батьки, які мають дитину віком до чотирнадцяти років або дитину-інваліда, якщо інший з батьків ухиляється від сплати аліментів; в) одинокі матері (батьки), які мають дитину віком до чотирнадцяти років або дитину-інваліда; г) члени малозабезпеченої чи багатодітної сім'ї; ґ) особа, яка діє в інтересах малолітніх чи неповнолітніх осіб та осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена; або 3) предметом позову є захист соціальних, трудових, сімейних, житлових прав, відшкодування шкоди здоров'ю. Суд може зменшити розмір судового збору або звільнити від його сплати на підставі, зазначеній у частині першій цієї статті.

Отже, вказаною статтею передбачено можливість відстрочення та розстрочення сплати судового збору, зменшення його розміру або звільнення від його сплати, однак лише за вичерпних умов. При цьому, приписами цієї статті визначено суб'єктів щодо яких можна здійснити відстрочення та розстрочення сплати судового збору. Відстрочення або розстрочення сплати судового збору, звільнення від його сплати є правом, а не обов'язком суду.

Аналіз правового змісту ст. 8 Закону України «Про судовий збір» свідчить про те, що, зокрема, відстрочення сплати судового збору може мати місце за наявності виключних обставин, які свідчать про об'єктивну неможливість сплатити судовий збір під час подання позовної заяви.

Особа, яка заявляє клопотання (заяву) про відстрочення сплати судового збору, повинна навести доводи і подати докази на підтвердження того, що її майновий стан перешкоджав (перешкоджає) сплаті нею судового збору у встановлених порядку і розмірі.

Водночас, ст. 129 Конституції України, як однією із засад судочинства, визначено рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом. Крім того, загальний принцип рівності усіх перед законом визначено нормами ст. 24 Конституції України, 6 ЦПК України.

У контексті зазначених норм слід мати на увазі, що всі підприємства та організації, які звертаються до суду, за захистом своїх прав та охоронюваних законом інтересів, зобов'язані дотримуватись процесуальної форми подання позову. При здійсненні судочинства, суд повинен забезпечити процесуальну рівність сторін, не допускати процесуальних переваг однієї сторони перед іншою.

Проаналізувавши викладе та зміст заяви, суд вважає, що позивачем не наведено обставин, які мали б виключний характер та свідчили б про наявність достатніх підстав для відстрочення сплати судового збору, та не обґрунтовано належними і допустимими доказами відсутність можливості сплатити судовий збір у встановлених законом порядку і розмірі. Крім того, з доданої до клопотання довідки Головного управління Пенсійного фонду України в Херсонській області №358 від 01.02.2019 р. встановлено, що за період з вересня 2018 р. по лютий 2019 р. заявником отримано пенсії на загальну суму 12788,40 грн., тобто за повний рік заявник повинна отримати пенсії на загальну суму 25576,80 грн., 5% якої становить 1278,84 грн., що є більшим удвічі ніж передбачено сплату за подання заяви до суду.

Крім того, Європейський суд з прав людини наголошує, що він ніколи не виключав можливості того, що інтереси справедливого здійснення правосуддя можуть виправдовувати накладення фінансових обмежень на доступ особи до суду. Однак, положення п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року не означає й беззастережного права на отримання безкоштовної правової допомоги з боку держави у цивільних спорах і так само це положення не означає надання права на безкоштовні провадження у цивільних справах, а відтак, вимога сплати зборів цивільними судами у зв'язку з поданням позовів, які вони мають розглянути, не може вважатися обмеженням права доступу до суду (рішення Європейського суду з прав людини у справі «Креуз проти Польщі» заява № 28249/95 від 19.06.2001). У даному випадку, покладення обов'язку сплати судового збору на заявника, передбаченого пп.1 п.2 ч.2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір», не може порушити принципу розумної пропорційності, доступу до суду, передбаченого п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року.

За таких обставин, відсутні правові підстави для звільнення заявника від сплати судового збору, а тому клопотання про звільнення від сплати судового збору задоволенню не підлягає.

На підставі ст. 185 ч.1 ЦПК України заява підлягає залишенню без руху з наданням заявнику строку для усунення недоліків (заявнику необхідно викласти заяву, яка буде відповідати вимогам ЦПК України, додати докази та сплатити судовий збір в розмірі 384,20 грн.) з розясненням того, що в разі їх не усунення у встановлений судом термін вищевказана заява буде визнана неподаною та повернута заявнику.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 42, 175, 177, 185, 294, 315, 316,318 ЦПК України,-

УХВАЛИВ:

У задоволенні клопотання ОСОБА_1 про звільнення від сплати судового збору - відмовити.

Заяву ОСОБА_1, заінтересована особа: Козачелагерська сільська рада Олешківського району Херсонської області про встановлення факту належності правовстановлюючого документу - залишити без руху.

Копію ухвали про залишення заяви без руху направити заявникові.

Надати заявнику строк для усунення недоліків п'ять днів з дня отримання ухвали про залишення позовної заяви без руху.

Розяснити, що у разі невиконання вимог цієї ухвали у встановлений строк, заява вважатиметься не поданою та буде повернута. Повернення заяви не перешкоджає повторному зверненню із заявою до суду, якщо перестануть існувати обставини, що стали підставою для повернення заяви.

Ухвала в частині визначення розміру судових витрат може бути оскаржена в апеляційному порядку до Херсонського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги в п'ятнадцятиденний строк з дня проголошення ухвали. У разі якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом п'ятнадцяти днів з дня отримання копії ухвали.

До початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційна скарга подається учасниками справи через Херсонський міський суд Херсонської області.

СуддяОСОБА_2