Постанова

Іменем України

09 жовтня 2019 року

м. Київ

справа № 511/1226/16-ц

провадження № 61-17782св18

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду: Коротуна В. М. (суддя-доповідач), Бурлакова С. Ю.,

Курило В. П.,

учасники справи:

позивач - ОСОБА_1 ,

відповідачі: Головне управління Держгеокадастру в Одеській області, державна адміністрація Роздільнянського району Одеської області,

треті особи: Єгорівська сільська рада Роздільнянського району Одеської області, громадська організація «Об`єднання садоводів масиву «Христинівський» в особі керівника Кондрашова С. І., садове товариство «Віта-2» с. Хоминка Роздільнянського району Одеської області,

розглянув у попередньому судовому засіданні у порядку письмового провадження касаційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Роздільнянського районного суду Одеської області від 13 жовтня 2016 року в складі судді Панчук А. І. та ухвалу Апеляційного суду Одеської області

від 09 березня 2017 року в складі колегії суддів: Вадовської Л. М., Ващенко Л. Г., Колеснікова Г. Я.,

В С Т А Н О В И В:

Описова частина

Короткий зміст позовних вимог

У травні 2016 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Головного управління Держгеокадастру в Одеській області, державної адміністрації Роздільнянського району Одеської області, треті особи: Єгорівська сільська рада Роздільнянського району Одеської області, громадська організація «Об`єднання садоводів масиву «Христинівський» (далі - ГО «Об`єднання садоводів масиву «Христинівський») в особі керівника Кондрашова С. І., садове товариство

«Віта-2» с. Хоминка Роздільнянського району Одеської області (далі -

СТ «Віта-2»), про скасування державного акта на право користування землею і зобов`язання суб`єкта владних повноважень вчинити певні дії.

Позовна заява мотивована тим, що 03 грудня 2015 року він звернувся до Головного управління Держземагентства в Одеській області з заявою про затвердження документації із землеустрою та передачу безоплатно у власність земельних ділянок для ведення індивідуального садівництва орієнтовною площею 0,12 га за рахунок земель сільськогосподарського призначення державної власності на території Єгорівської сільської ради Роздільнянського району Одеської області (за межами населених пунктів), проте отримав відмову.

У ході розгляду заяви було встановлено, що на земельні ділянки № НОМЕР_2, НОМЕР_1 орієнтовною площею 0,12 га, що підлягали передачі йому у власність, існує державний акт на право користування землею, виданий Виробничому об`єднанню молочної промисловості для організації колективного садівництва на підставі рішення Роздільнянського райвиконкому від 01 лютого 1989 року

№ 28.

Посилаючись на те, що Виробниче об`єднання молочної промисловості як підприємство ліквідовано у 2003 році, ОСОБА_1 просив скасувати державний акт на право користування землею від 01 лютого 1989 року

серія Б № 031962, виданий Виробничому об`єднанню молочної промисловості на підставі рішення Роздільнянського райвиконкому Одеської області від 01 лютого 1989 року № 28 на земельну ділянку, площею 3,5 га; визнати таким, що втратив чинність державний акт на право користування землею серії Б № 031962 , зареєстрований в Книзі записів державних актів на право користування землею за № 209 від 1989 року, виданий Виробничому об`єднанню молочної промисловості на підставі рішення Роздільнянського райвиконкому Одеської області від 01 лютого 1989 року № 28; зобов`язати Головне управління Держгеокадастру в Одеській області прийняти рішення про надання дозволу на затвердження проекту землеустрою на належну йому, ОСОБА_1 , земельну ділянку.

Короткий зміст рішення суду першої та апеляційної інстанцій

Рішенням Роздільнянського районного суду Одеської області від 13 жовтня

2016 року, залишеним без змін ухвалою Апеляційного суду Одеської області

від 09 березня 2017 року, в задоволенні позову ОСОБА_1 відмовлено.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції, з висновками якого погодився апеляційний суд, виходив з того, що позовні вимоги є недоведеними.

Короткий зміст вимог касаційної скарги

У березні 2017 року ОСОБА_1 подав до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ касаційну скаргу, в якій, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить скасувати оскаржувані судові рішення та ухвалити нове рішення про задоволення позову.

Аргументи учасників справ

Доводи особи, яка подала касаційну скаргу

Касаційна скарга мотивована тим, що судами неповно з`ясовано обставини справи, що мають значення для справи, а висновки не відповідають дійсним обставинам справи.

Відзив на касаційну скаргу не подано.

Надходження касаційної скарги до суду касаційної інстанції

Відповідно до підпункту 4 пункту 1 розділу XIII «Перехідні положення» ЦПК України у редакції Закону України від 03 жовтня 2017 року № 2147-VIII «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» касаційні скарги (подання) на судові рішення у цивільних справах, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, передаються до Касаційного цивільного суду та розглядаються спочатку за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Відповідно до статті 388 ЦПК України судом касаційної інстанції у цивільних справах є Верховний Суд.

На підставі підпункту 6 пункту 1 розділу XIII «Перехідні положення» ЦПК України справа передана до Касаційного цивільного суду.

Мотивувальна частина

Позиція Верховного Суду

Згідно із положенням частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до вимог частин першої і другої статті 400 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Суд касаційної інстанції перевіряє законність судових рішень лише в межах позовних вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Касаційна скарга не підлягає задоволенню.

Фактичні обставини справи, встановлені судом

Судам установлено, що ОСОБА_1 працював на підприємстві Одеського обласного виробничого об`єднання молочної промисловості. У листопаді

1989 року, як член СТ «Віта-2», отримав у користування земельну ділянку

№ НОМЕР_1, НОМЕР_2 для ведення садівництва.

На даний час ОСОБА_1 є членом ГО «Об`єднання садоводів масиву «Христинівський», має у користуванні з листопада 1989 року земельну ділянку № НОМЕР_1 , НОМЕР_2 площею 0,12 га для ведення садівництва, розташовану на території Єгорівської сільської ради Роздільнянського району Одеської області (за межами населеного пункту).

СТ «Віта-2» на даний час не існує. Земля, яка раніше була надана членам

СТ «Віта-2», виділялась із земель бувшого КСП ім. Калініна. Земельні ділянки

СТ «Віта-2» знаходяться у ГО «Об`єднання садоводів масиву «Христинівський», яке є правонаступником ради садівничих товариств масиву «Христинівський». Земля знаходиться у державній власності.

Земельна ділянка площею 3,5 га для організації колективних садів на підставі рішення від 01 лютого 1989 року № 28 виконавчого комітету Роздільнянської районної ради депутатів була надана Виробничому об`єднанню молочної промисловості УРСР. Земля за землекористувачем була закріплена у безстрокове і безоплатне користування. Землекористування посвідчувалось державним актом на право користування землею серія Б № 031962, який було зареєстровано в Книзі записів державних актів на право користування землею за № 209 Роздільнянською районною радою у 1989 році.

Надана для організації колективних садів земля була розділена на ділянки, які виділялися працівникам підприємства для садівництва, садоводи в свою чергу об`єдналися у СТ «Віта-2».

Землекористувач Одеське обласне виробниче об`єднання молочної промисловості УРСР в особі останнього правонаступника закритого акціонерного товариства «Одесамолінформ» ліквідовано у 2003 році.

Мотиви, з яких виходить Верховний Суд, та застосовані норми права

Відповідно до частини першої статті 116 ЗК України громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом, або за результатами аукціону.

Частиною другою статті 116 ЗК України визначено, що набуття права на землю громадянами та юридичними особами здійснюється шляхом передачі земельних ділянок у власність або надання їх у користування.

Згідно з частиною третьою статті 116 ЗК України безоплатна передача земельних ділянок у власність громадян провадиться у разі: приватизації земельних ділянок, які перебувають у користуванні громадян; одержання земельних ділянок внаслідок приватизації державних і комунальних сільськогосподарських підприємств, установ та організацій; одержання земельних ділянок із земель державної і комунальної власності в межах норм безоплатної приватизації, визначених цим Кодексом.

Відповідно до положень пункту «в» частини першої статті 141 ЗК України підставами припинення права користування земельною ділянкою є, зокрема, припинення діяльності державних чи комунальних підприємств, установ та організацій.

Згідно з частиною першою статті 17 ЗК України до повноважень місцевих державних адміністрацій у галузі земельних відносин належить, зокрема, розпорядження землями державної власності в межах, визначених цим Кодексом (п. «а»); координація здійснення землеустрою та державного контролю за використанням та охороною земель (п. «в»); вирішення інших питань у галузі земельних відносин відповідно до закону (п. «ж»).

Ухвалюючи рішення у справі, суд першої інстанції, з висновками якого погодився апеляційний суд, правильно визначився з характером спірних правовідносин та нормами матеріального права, які підлягають застосуванню, повно та всебічно дослідивши наявні у справі докази і надавши їм належну оцінку в силу вимог статей 10, 60, 212 ЦПК України 2004 року, встановивши, що державний акт на право користування землею, виданий Виробничому об`єднанню молочної промисловості для організації колективного садівництва на підставі рішення Роздільнянського райвиконкому від 01 лютого 1989 року № 28 виконавчого комітету Роздільнянської районної ради депутатів щодо передачі земельної ділянки у безстрокове і безоплатне користування було прийняте у рамках діючого на момент виникнення правовідносин законодавства та з урахуванням того, що указаний акт, не скасовано та станом на теперішній час є чинним, дійшов правильного висновку про відмову в задоволенні позову.

Докази та обставини, на які посилається заявник в касаційній скарзі, були предметом дослідження судами першої та апеляційної інстанцій та додаткового правового аналізу не потребують, оскільки при їх дослідженні та встановленні судами попередніх інстанцій були дотримані норми матеріального та процесуального права.

Відповідно до частини третьої статті 401 ЦПК України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.

Враховуючи наведене, колегія суддів вважає за необхідне залишити касаційну скаргу без задоволення, а оскаржувані рішення - без змін, оскільки доводи касаційної скарги висновків суду не спростовують.

Щодо судових витрат

Відповідно до підпункту «в» пункту 4 частини першої статті 416 ЦПК України суд касаційної інстанції повинен вирішити питання про розподіл судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи у суді касаційної інстанції.

Оскільки у задоволенні касаційної скарги відмовлено, підстав для нового розподілу судових витрат, понесених у зв`язку з розглядом справи у суді першої та апеляційної інстанції, а також розподілу судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи у суді касаційної інстанції, немає.

Керуючись статтями 400, 401, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду

П О С Т А Н О В И В:

Касаційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Роздільнянського районного суду Одеської області від 13 жовтня

2016 року та ухвалу Апеляційного суду Одеської області від 09 березня 2017 року залишити без змін.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Судді: В. М. Коротун

С. Ю. Бурлаков

В. П. Курило