Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 вересня 2019 року

Лисичанський міський суд в особі головуючого судді Фастовця В.М., розглянувши у письмовому провадженні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «Лисичанськвугілля» про стягнення заборгованості по заробітній платі та середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні, -

В С Т А Н О В И В :

Позивач звернувся до суду з позовом, в якому просить стягнути з відповідача нараховану, але не виплачену заробітну плату в розмірі 30731 грн., середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні у розмірі 67930,8 грн. за період з 19.11.2018 по 20.08.2019, обґрунтовуючи тим, що при звільненні розрахунок проведений не був.

Відповідачем відзиву на позовну заяву не надано.

Відповідно до ст.7 ч.13 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Судом встановлено, що позивач перебував у трудових відносинах з відповідачем.

Наказом від 19.11.2018 № 417к позивачка була звільнена за п. 3 ст. 38 КЗпП України за власним бажанням у зв`язку з невиконанням роботодавцем законодавства про працю та колективного договору, з виплатою вихідної допомоги у розмірі не менше 3 місячного середнього заробітку, та виплати вихідної допомоги на пенсію у розмірі 3 місячного середнього заробітку.

Статтею 116 КЗпП України передбачено, що при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред`явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум. В разі спору про розмір сум, належних працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган в усякому випадку повинен в зазначений у цій статті строк виплатити не оспорювану ним суму.

Відповідно до ст.117 КЗпП України, в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум в строки, вказані в ст. 116 КЗпП України при відсутності спору про їх розмір підприємство, заклад організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку.

Відповідно до абз.2 п.8 Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 08.02.1995 р. № 100 після визначення середньоденної заробітної плати як розрахункової величини для нарахування виплат працівнику, здійснюється нарахування загальної суми середнього заробітку за час вимушеного прогулу, яка обчислюється шляхом множення середньоденної заробітної плати на середньомісячне число робочих днів у розрахунковому періоді.

Середньомісячне число робочих днів розраховується діленням на 2 сумарного числа робочих днів за останні два календарні місяці згідно з графіком роботи підприємства, установи, організації, встановленим з дотриманням вимог законодавства (абз. 3 п. 8 Порядку).

Відповідачем при звільненні позивача в порушення ст. 116 КЗпП України не було проведено розрахунок в день звільнення, що підтверджено довідкою від 20.08.2019 № 232 (а.с.5). Заборгованість по пенсійній допомозі становить 30731 грн., яка підлягає стягненню з відповідача на користь позивача.

Відповідно до довідки від 20.08.2019 середньоденна заробітна плата позивача дорівнює 301,38 грн. з урахуванням суми податків, зборів та інших обов`язкових платежів, середньомісячне число робочих днів склало 42/2=21 (а.с.6).

Час затримки розрахунку з 20 листопада 2018 р. (наступний день після звільнення) по 20 серпня 2019 р. (день подання позову до суду) включно складає 9 місяців, тобто заробітна плата за час затримки розрахунку визначається за 9 місяців 9 Х 21 Х 301,38 грн. = 56960,82 грн.

Таким чином, суд доходить висновку, що є передбачені законом підстави для часткового задоволення позову, надані докази є достатніми та переконливими.

Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд, у відповідності до ст. 141 ЦПК України, вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача судовий збір в розмірі 986,62 грн.

На підставі викладеного, керуючись, ст.ст. 7, 10, 12, 263-265 ЦПК України, -

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «Лисичанськвугілля» про стягнення заборгованості по заробітній платі та середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні задовольнити частково.

Стягнути на користь ОСОБА_1 з Публічного акціонерного товариства «Лисичанськвугілля» нараховану, але не виплачену заробітну плату в розмірі 30731 (тридцять тисяч сімсот тридцять одна) грн., середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні у розмірі 56960 (п`ятдесят шість тисяч дев`ятсот шістдесят) грн.82 коп. з урахуванням суми податків, зборів та інших обов`язкових платежів, судовий збір в розмірі 986 (дев`ятсот вісімдесят шість) грн. 62 коп.

Рішення може бути оскаржене до Луганського апеляційного суду через Лисичанський міський суд шляхом подання апеляційної скарги протягом 30-ти днів з дня складення повного судового рішення.

Відомості про учасників справи:

- позивач: ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 ;

- відповідач: Публічне акціонерне товариство «Лисичанськвугілля», , місце знаходження: Луганська область, м. Лисичанськ, вул. Малиновського, буд. 1.

Суддя: