ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/6985/19 Справа № 199/9333/18 Суддя у 1-й інстанції - Суддя у 2-й інстанції - Єлізаренко І. А.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 жовтня 2019 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Дніпровського апеляційного суду у складі:

головуючого судді Єлізаренко І.А.,

суддів Красвітної Т.П., Свистунової О.В.,

за участю секретаря Черкас Є.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 31 травня 2019 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зобов`язання укласти договір про надання послуг,-

В С Т А Н О В И Л А:

У листопаді 2018 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 про зобов`язання укласти договір про надання послуг.

В обгрунтування позовних вимог позивач посилався на те, що 26 червня 2018 року між ним та ОСОБА_2 був укладений попередній договір №26/06/18, відповідно до умов якого вони домовились укласти у майбутньому договір про надання ним, ОСОБА_1 , відповідачеві ОСОБА_2 юридичних та інформаційно-консультативних послуг за основним договором, а ОСОБА_2 зобов`язався прийняти і оплатити такі послуги. Вони домовились, що основний договір буде укладений не пізніше 30 липня 2018 року, а вартість юридичних і інформаційно-консультативних послуг у сфері господарських, цивільних та комерційних відносин становитиме 50000 грн. на місяць, які сплачуватимуться на його банківський рахунок. Позивач вказував, що отримав від відповідача листа, в якому останній відмовився укладати з ним основний договір, Посилаючись на те, що одностороння відмова від виконання зобов`язання не допускається, умови попереднього договору відповідачем не виконуються, просив зобов`язати ОСОБА_2 укласти з ним договір про наданням послуг з представництва (а.с.2, 11).

Рішенням Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 31 травня 2019 року у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 було відмовлено (а.с.25).

З таким рішенням не погодився позивач ОСОБА_1 , звернувся до суду з апеляційною скаргою, в якій, посилаючись на невідповідність висновків суду обставинам справи та неповне їх з`ясування, порушення норм матеріального та процесуального права, просив його скасувати та ухвалити нове рішення, яким задовольнити його позовні вимоги у повному обсязі (а.с. 26, 27).

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги і заявлених позовних вимог, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення з наступних підстав.

Відповідно до ст.ст. 12, 81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Згідно ч.1ст. 367 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Судом встановлено та вбачається з матеріалів справи, 26 червня 2018 року між сторонами було укладено попередній договір № 26/06/18, за умовами якого вони домовились укласти у майбутньому договір про надання ОСОБА_1 послуг з представництва інтересів ОСОБА_2 (п. 1.2 договору).

ОСОБА_1 зобов`язувався надати юридичні та інформаційно-консультативні послуги за основним договором, а ОСОБА_2 - прийняти та оплатити такі послуги (п.1.3 договору).

Пунктом 2.1. попереднього договору сторони погодили, що основний договір буде укладений не пізніше 30 липня 2018 року (а.с.3).

Сторони домовились, що вартість юридичних та інформаційно-консультативних послуг в сфері господарських, цивільних та комерційних відносин буде оплачуватися ОСОБА_2 із розрахунку 50000 грн. на місяць, які сплачуватимуться щомісяця не пізніше п`ятого числа кожного наступного місяця за попередній місяць шляхом зарахування відповідної суми на рахунок ОСОБА_1 в ПАТ КБ «ПриватБанк», який має бути спеціально відкритий для відповідних платежів та використовуватиметься виключно для даних платежів (п. 2.4 договору).

Матеріали справи містять лист ОСОБА_2 , направлений ОСОБА_1 , в якому відповідач ОСОБА_2 вказував, що під час зустрічі для підписання між ними основного договору зі слів позивача він дізнався, що паспорт ОСОБА_1 та РНОКПП знаходяться у правоохоронних органах в межах кримінального провадження №0000317. Зазначав, що повідомлена позивачем обставина унеможливлює виконання ним основного договору через неможливість представляти його інтереси в жодному місці без документів, та повідомив про розірвання попереднього договору в односторонньому порядку (а.с.12, 13).

Під час розгляду справи в суді першої інстанції відповідач зазначив, що він не бажає укладати з ОСОБА_1 договір про надання юридичних і інформаційно-консультативних послуг (а.с.23).

Відповідно до частини першої статті 635 ЦК України попереднім є договір, сторони якого зобов`язуються протягом певного строку (у певний термін) укласти договір в майбутньому (основний договір) на умовах, встановлених основним договором.

Зобов`язання, встановлене попереднім договором, припиняється, якщо основний договір не укладений протягом строку (у термін), встановленого попереднім договором, або якщо жодна із сторін не направить другій стороні пропозицію про його укладання.

Частиною першою статті 626 ЦК України встановлено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямованих на встановлення, зміну або припинення прав та обов`язків.

Положенням частини першої статті 627 цього Кодексу встановлено, що сторони є вільними в укладанні договору, виборі контрагентів та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Відповідач не уклав з позивачем основний договір в обумовлений ними строк - 30 липня 2018 року.

Суд дійшов обгрунтованого висновку, що чинним законодавством не передбачено обов`язку сторони попереднього договору укласти основний договір за відсутності на це її волевиявлення.

Таким чином, виходячи із принципу свободи договору та вищевказаних норм закону, суд дійшов обґрунтованого висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зобов`язання ОСОБА_2 укласти з ОСОБА_1 договір про наданням послуг з представництва.

Доводи апеляційної скарги ОСОБА_1 про наявність підстав для задоволення позовних вимог, є необгрунтованими.

Доводи апеляційної скарги про порушення судом норм матеріального та процесуального права, незаконності та необґрунтованості рішення суду є безпідставними.

Приведені в апеляційній скарзі інші доводи зводяться до тлумачення діючого законодавства, незгоди з рішенням суду, переоцінки висновків рішення суду та не спростовують правильність рішення суду першої інстанції.

Будь-яких інших доказів, що спростовують правильність рішення суду в апеляційній скарзі не наведено, тому рішення суду слід залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 367, 374, 375, 381, 382, 384 ЦПК України, колегія суддів,-

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Рішення Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 31 травня 2019 року - залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя

Судді