ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 88-ц/803/26/19 Справа № 201/3853/13 Суддя у 1-й інстанції - Суддя у 2-й інстанції - Єлізаренко І. А.
УХВАЛА

08 жовтня 2019 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Дніпровського апеляційного суду у складі:

головуючого судді Єлізаренко І.А.

суддів Красвітної Т.П., Свистунової О.В.

за участю секретаря Черкас Є.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні заяву ОСОБА_1 про перегляд за нововиявленими обставинами рішення Апеляційного суду Дніпропетровської області від 03 лютого 2014 року у справі за позовом ОСОБА_2 до Приватного підприємства «Тібет», ОСОБА_1 , ОСОБА_3 , третя особа ОСОБА_4 про стягнення грошових коштів, -

В С Т А Н О В И Л А:

У червні 2019 року ОСОБА_1 звернувся до Дніпровського апеляційного суду із заявою про перегляд за нововиявленими обставинами рішення Апеляційного суду Дніпропетровської області від 03 лютого 2014 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ПП «Тібет», ОСОБА_1 , ОСОБА_3 , третя особа ОСОБА_4 про стягнення грошових коштів (т.2 а.с.32-36).

В обґрунтування заяви ОСОБА_1 посилався на те, що у травні 2019 року, після винесення ОСОБА_3 вироку Амур-Нижньодніпровським районним судом м.Дніпропетровська у справі №202/5869/15-к, йому стали відомі та знайшли підтвердження наступні обставини. Позивач ОСОБА_2 перебуває у зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_3 . Між ним та ОСОБА_3 склалися неприязні стосунки, з підстав наявних боргових зобов`язань, про які безпосередньо знала позивач, та з метою ухилення відповідальності, оскільки дружина ОСОБА_3 - ОСОБА_2 знала про договір про надання її чоловіку ОСОБА_1 в довірче управління грошові кошти у сумі 50 000 доларів США та була згодна на таку позику, так як на момент укладання договору займала посаду директора Дніпровської філії ВАТ КБ «Причорномор`я» відповідно до Нотаріальної Довіреності серії ВЕЕ№854592 від 05 березня 2008 року, а її чоловік ОСОБА_3 обіймав посаду заступника директора зазначеної філії з 19 січня 2005 року по 26 січня 2009 року, дані відомості встановлені вироком Амур-Нижньодніпровського районного суд м.Дніпропетровська у справі №199/433/13-к від 09 грудня 2013 року та Ухвали Апеляційного суду Дніпропетровської області від 04 березня 2014 року справа №11кп/774/197/2014 року. Рішенням Індустріального районного суду м.Дніпропетровська від 28 серпня 2010 року з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 стягнуто заборгованість у розмірі 400 000 грн., яка до сьогоднішнього дня не погашена. Вироком Амур-Нижньодніпровського районного суду м.Дніпропетровська від 09 грудня 2013 року ОСОБА_3 визнано винуватим у вчинені злочинів, передбачених ч.4 ст.190 КК України, ч.1 ст.358, ч.2 ст.358, ч.3 ст.358 КК України та призначено покарання у вигляді позбавлення волі на строк вісім років з конфіскацією частини майна. ОСОБА_2 була присутня на кожному судовому засіданні, тому вона обізнана щодо боргів її чоловіка. Свідком обвинувачення виступав ОСОБА_1 . До того ж, на той час він був засновником та заступником директора ТОВ «Альянс». Згідно винесеного вироку цивільний позов ТОВ «Альянс» був задоволений - стягнуто з ОСОБА_3 в рахунок відшкодування шкоди, завданої злочином 1 495 000 грн. Після винесення вироку Амур-Нижньодніпровським районним судом м.Дніпропетровська від 09 грудня 2013 року, йому стало відомо, що ОСОБА_3 на грунті неприязних стосунків, не бажанням повертати борги, вирішив організувати умисне вбивство ОСОБА_1 на замовлення, доручивши його виконання іншій особі за винагороду. Реалізуючи свій злочинний умисел, ОСОБА_3 , звільнившись з місць позбавлення волі 05 червня 2014 року, з метою уникнення відповідальності за вчинення особливо тяжкого злочину а саме, умисного вбивства ОСОБА_1 , почав підготовку до вказаного злочину, шляхом підшукування виконавця останнього. Також ОСОБА_3 мав намір повернути будинок АДРЕСА_1 , який був відчужено за договором купівлі-продажу від 31 березня 2010 року, згоду на відчуження якого дала ОСОБА_2 та була обізнана в повній мірі, в рахунок погашення боргових зобов`язань перед ОСОБА_1 , відповідні факти встановлені в рішенні Жовтневого районного суду м.Дніпропетровська від 14 листопада 2014 року, в рішенні Апеляційного суду Дніпропетровської області від 03 лютого 2014 року, справа №201/3853/13. Вироком Амур-Нижньодніпровського районного суду м.Дніпорпетровська від 29 травня 2019 року ОСОБА_3 засуджено за ч.3 ст.27, ч.1 ст.14, п.11 ч.2 ст. 115 КК України до покарання у вигляді позбавлення волі строком на 10 років. Зазначає, що на протязі судового розгляду кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань під №0000858, за обвинуваченням ОСОБА_3 , справа №202/5869/15-к, на адресу ОСОБА_1 та ОСОБА_4 надходили погрози щодо життя та здоров`я. За даними обставинами відкрито кримінальне провадження №0001971, яке внесено до ЄРДР 24 листопада 2015 року. На думку ОСОБА_1 , дані погрози пов`язані з не бажанням повертати існуючи борги родиною Ткачів, та свідчить про заздалегідь сплановані дії даних осіб, та постійним намаганням ввести суди в оману, щодо тих чи інших обставин. Вважає, що вказані обставини мають значення для вирішення справи і є істотними для постановления правильного рішення у справі, так як на їх підставі можна зробити висновок про те, що ОСОБА_2 та ОСОБА_3 ще в 2009 році узгодили між собою, що продаж будинку вчинюється першочергово для погашення заборгованості перед ОСОБА_1 . Позивач ОСОБА_2 ввела суд в оману, що такої домовленості не було, намагаючись приховати мету вчинення правочину. На думку ОСОБА_1 , вказані обставини є нововиявленими у даній справі, не могли бути відомі на час апеляційного розгляду справи. На підставі викладеного, ОСОБА_1 просив переглянути рішення Апеляційного суду Дніпропетровської області від 03 лютого 2014 року за нововиявленими обставинами, скасувати рішення Апеляційного суду Дніпропетровської області від 03 лютого 2014 року та прийняти нове рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 (т.2 а.с.32-36)

Заслухавши думку учасників справи, дослідивши матеріали справи, перевіривши доводи заяви про перегляд рішення суду за нововиявленими обставинами, колегія суддів вважає, що у задоволенні заяви слід відмовити з наступних підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 423 ЦПК України рішення, постанова або ухвала суду, якими закінчено розгляд справи, що набрали законної сили, можуть бути переглянуті за нововиявленими або виключними обставинами.

Частиною другою ст. 423 ЦПК України передбачені підстави для перегляду судового рішення за нововиявленими обставинами: 1) істотні для справи обставини, що не були встановлені судом та не були і не могли бути відомі особі, яка звертається із заявою, на час розгляду справи; 2) встановлений вироком або ухвалою про закриття кримінального провадження та звільнення особи від кримінальної відповідальності, що набрали законної сили, факт надання завідомо неправильного висновку експерта, завідомо неправдивих показань свідка, завідомо неправильного перекладу, фальшивості письмових, речових чи електронних доказів, що призвели до ухвалення незаконного рішення у даній справі; 3) скасування судового рішення, яке стало підставою для ухвалення судового рішення, що підлягає перегляду.

Нововиявлені обставини - це юридичні факти, які мають істотне значення для розгляду справи та існували на час розгляду справи, але не були і не могли бути відомі заявнику, а також обставини, які виникли після набрання судовим рішенням законної сили та віднесені законом до нововиявлених обставин.

При цьому неподання стороною або особою, яка бере участь у справі, доказу, про який їй було відомо та який підтверджує відповідні обставини, а також відмова суду в прийнятті доказів не є підставами для перегляду судового рішення у зв`язку з нововиявленими обставинами.

Необхідними умовами нововиявлених обставин, визначених у ст.423 ЦПК України, є те, що вони існували на час розгляду справи; ці обставини не могли бути відомі заявникові на час розгляду справи; вони входять до предмета доказування у справі та можуть вплинути на висновки суду про права та обов`язки осіб, які беруть участь у справі.

Нововиявлені обставини мають підтверджуватися фактичними даними (доказами), що в установленому порядку спростовують факти, покладені в основу судового рішення. Суд має право скасувати судове рішення у зв`язку з нововиявленими обставинами

лише за умови, що ці обставини можуть вплинути на юридичну оцінку обставин, здійснену судом у рішенні, що переглядається.

При вирішенні питання про перегляд судового рішення у зв`язку з нововиявленими обставинами суд має виходити з визначених ст.423 ЦПК України підстав, перелік яких є вичерпним і розширеному тлумаченню не підлягає.

Необхідно розрізняти нові докази та докази, якими підтверджуються нововиявлені обставини.

Обставини, що обґрунтовують вимоги або заперечення сторін чи мають інше істотне значення для правильного вирішення справи, існували на час ухвалення судового рішення, але залишаються невідомими особам, які беруть участь у справі, та стали відомими тільки після ухвалення судового рішення, є нововиявленими обставинами.

Обставини, які виникли чи змінилися тільки після ухвалення судового рішення і не пов`язані з вимогою в цій справі, а тому не могли бути враховані судом при ухваленні судового рішення, є новими обставинами і можуть бути підставою для пред`явлення нової вимоги.

Нові докази не можуть бути підставою для перегляду судового рішення у зв`язку з нововиявленими обставинами.

Процесуальні недоліки розгляду справи (зокрема, неповне встановлення фактичних обставин справи) не вважаються нововиявленими обставинами, проте можуть бути підставою для перегляду судового рішення в апеляційному або касаційному порядку.

У березні 2013 року ОСОБА_2 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_1 , ПП «Тібет» про стягнення грошових коштів, третя особа ОСОБА_3 , ОСОБА_1. (т.1 а.с.2-6).

Уточнивши позовні вимоги, ОСОБА_2 зазначила у якості відповідачів ОСОБА_3 , ОСОБА_1 , ПП «Тібет», третя особа ОСОБА_4 (т.1 а.с. 89-92).

Рішенням Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 14 листопада 2013 року було відмовлено у задоволені позовних вимог ОСОБА_2 до ПП «Тібет», ОСОБА_1 , ОСОБА_3 , третя особа ОСОБА_4 про стягнення грошових коштів (т.1 а.с.114-116).

Рішенням Апеляційного суду Дніпропетровської області від 03 лютого 2014 року рішення Жовтневого районного суду м.Дніпропетровська від 14 листопада 2013 року було змінено в частині підстав відмови у задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 про визнання недійсним правочину, поділ грошових коштів та визнання права власності на грошові кошти. Рішення Жовтневого районного суду м.Дніпропетровська від 14 листопада 2013 року скасовано в частині відмови у задоволенні позовних вимог до ОСОБА_1 про стягнення грошових коштів і ухвалено в цій частині нове рішення, яким стягнуто з ОСОБА_1 (код ІПН НОМЕР_1 , проживає: АДРЕСА_2 ) на користь ОСОБА_2 грошові кошти у розмірі 704 820 грн. 50 коп. та судові витрати у розмірі 3441 грн. 00 коп., а всього 708 261 грн. 50 коп. В решті рішення Жовтневого районного суду м.Дніпропетровська від 14 листопада 2013 року залишено без змін (т.1 а.с.161-166).

Вказаним рішенням Апеляційного суду Дніпропетровської області від 03 лютого 2014 року встановлено, що ОСОБА_2 не надавала згоду ОСОБА_3 на укладення правочину із ОСОБА_1 про спрямування грошових коштів в рахунок погашення боргу, що існував у ОСОБА_3 перед ОСОБА_1 . Таким чином, у позивача ОСОБА_2 є тільки майнове право витребувати належну їй 1/2 частку коштів у особи, якій було доручено розпорядження власністю подружжя на підставі договору доручення - ОСОБА_1 , оскільки останній, отримавши грошові кошти за продаж будинку, належного подружжю ОСОБА_3 , не передав їх довірителеві, порушивши вимоги п.3 ч.1 ст.1006 ЦК України, згідно якої повірений зобов`язаний: негайно передати довірителеві все одержане у зв`язку з виконанням доручення.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 21 травня 2014 року рішення Апеляційного суду Дніпропетровської області від 03 лютого 2014 року залишено без змін (т.1 а.с.193, 194).

Звернувшись до суду із заявою про перегляд рішення Апеляційного суду Дніпропетровської області від 03 лютого 2014 року за нововиявленими обставинами ОСОБА_1 посилався на те, що у травні 2019 року, після винесення ОСОБА_3 вироку Амур-Нижньодніпровським районним судом м. Дніпропетровська у справі №202/5869/15-к, йому стали відомі та знайшли підтвердження, що ще у 2009 році подружжя ОСОБА_3 узгодили між собою, що продаж будинку вчинюється першочергово для погашення заборгованості ОСОБА_3 перед ОСОБА_1 (т.2 а.с.32-36).

Слід зазначити, вказані обставини вже були предметом дослідження в суді першої та апеляційної інстанції, а правильність відповідних правових висновків щодо цих обставин підтверджена за наслідками касаційного перегляду у даній справі (т.1 а.с.114-116, 161-166, 193, 194, 258).

Європейський суд з прав людини зазначив, що одним із фундаментальних аспектів верховенства права є принцип юридичної визначеності, який передбачає повагу до принципу res judicata - принципу остаточності рішень суду. Цей принцип передбачає, що жодна зі сторін не має права вимагати перегляду остаточного та обов`язкового рішення суду тільки тому, що вона має на меті добитися нового слухання справи та нового її вирішення. Повноваження вищих судових органів стосовно перегляду мають реалізовуватися для виправлення судових помилок та недоліків судочинства, але не для здійснення нового судового розгляду. Перегляд не повинен фактично підміняти собою апеляцію, а сама можливість існування двох точок зору на один предмет не є підставою для нового розгляду. Винятки із цього принципу можуть мати місце лише за наявності підстав, обумовлених обставинами важливого та вимушеного характеру (рішення ЄСПЛ від 3.04.2008 у справі «Ponomaryov v. Ukraine», п.40).

Процедура скасування остаточного судового рішення у зв`язку з нововиявленими обставинами передбачає, що існує доказ, який раніше не міг бути доступний, однак він міг би призвести до іншого результату судового розгляду. Особа, яка звертається із заявою про скасування рішення, повинна довести, що в неї не було можливості представити цей доказ на остаточному судовому слуханні і що цей доказ є вирішальним. Ця процедура є характерною для правових систем багатьох держав-учасниць.

Зазначена процедура сама по собі не суперечить принципу правової визначеності доти, доки вона використовується задля виправлення помилок, допущених під час здійснення правосуддя (рішення ЄСПЛ від 18.11.2004 у справі «Pravednaya v. Russia», пп.27, 28).

Враховуючи вищевикладене зазначені заявником обставини не можуть бути підставою для перегляду судового рішення у зв`язку з нововиявленими обставинами, а тому у задоволенні заяви ОСОБА_1 про перегляд за нововиявленими обставинами рішення Апеляційного суду Дніпропетровської області від 03 лютого 2014 року слід відмовити, рішення Апеляційного суду Дніпропетровської області від 03 лютого 2014 року залишити в силі.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.423, 429 ЦПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

У задоволенні заяви ОСОБА_1 про перегляд за нововиявленими обставинами рішення Апеляційного суду Дніпропетровської області від 03 лютого 2014 року у справі за позовом ОСОБА_2 до Приватного підприємства «Тібет», ОСОБА_1 , ОСОБА_3 , третя особа ОСОБА_4 про стягнення грошових коштів - відмовити

Рішення Апеляційного суду Дніпропетровської області від 03 лютого 2014 року у справі за позовом ОСОБА_2 до Приватного підприємства «Тібет», ОСОБА_1 , ОСОБА_3 , третя особа ОСОБА_4 про стягнення грошових коштів - залишити в силі.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя

Судді