№ 479/775/19
№2/479/262/19
Р І Ш Е Н Н Я

і м е н е м У к р а ї н и

08 жовтня 2019 року смтКриве Озеро

Кривоозерський районний суд Миколаївської області

в складі : головуючої - судді Репушевської О.В.

за участі: секретаря судового засідання Штуфри А.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в смтКриве Озеро, в порядку загального позовного провадження, цивільну справу №479/775/19 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору: Кривоозерська районна державна адміністрація Миколаївської області, Савранська районна державна адміністрація Одеської області, як органи опіки та піклування про позбавлення батьківських прав,

у ч а с н и к и с п р а в и:

позивач ОСОБА_1 ,

відповідач ОСОБА_2 ,

представник відповідача адвокат Курченко М.І., за ордером

серії МК №81765 від 01 жовтня 2019 року;

третя особа Кривоозерська райдержадміністрація

Миколаївської області;

представник третьої особи Марканич В.А.;

третя особа Савранська райдержадміністрація Одеської області;

представники третьої особи Побережець В.П., за довіреністю №91-47/1690, виданою головою Савранської райдержадміністрації Жирун Я.Б.;

Січкар Н.С . , за довіреністю №91-47/1689, виданою головою Савранської райдержадміністрації Жирун Я.Б.;

в с т а н о в и в :

Позивач ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 про позбавлення батьківських прав, вказуючи, на те що вони мають спільну дитину - ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

З часу коли вони з відповідачем почали проживати окремо (травень 2013 року) і до теперішнього часу вона одна піклується про сина, його здоров`я, фізичний, духовний та моральний розвиток, готує дитину до самостійного життя. Відповідач, проживаючи окремо від дитини, ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків по його вихованню та утриманню, взагалі не піклується про сина.

Просить суд винести рішення, яким позбавити батьківських прав ОСОБА_2 стосовно ОСОБА_5 ..

Позивач в судовому засіданні позовні вимоги підтримала в повному обсязі та просила їх задовольнити.

Відповідач в судове засідання не з"явився, згідно поданої письмової заяви просив розглядати у його відсутність, рішення прийняти відповідно до вимог закону.

Представник відповідача в суді позовні вимоги не визнав, заперечував проти їх задоволення.

Представники третьої особи Савранської райдержадміністрації Одеської області як органу опіки і піклування в суді не заперечували проти задоволення позовних вимог ОСОБА_1

Представник третьої особи Кривоозерської райдержадміністрації Миколаївської області як органу опіки і піклування в суді не заперечувала проти задоволення позову.

Суд, вислухавши пояснення сторін, представників третіх осіб, дослідивши письмові матеріали справи та, з урахуванням положень ч.1 ст.81 ЦПК України, де зазначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, та ч.1 ст.13 ЦПК України, згідно положень якої суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках, приходить до наступного висновку.

Судом встановлено, що ОСОБА_2 та ОСОБА_1 є батьком та матір`ю ОСОБА_5 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_2 в с.Бритівка Білгород-Дністровського району Одеської області, що підтверджується даними свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 , виданого відділом державної реєстрації актів цивільного стану Білгород-Дністровського міськрайонного управління юстиції Одеської області 22 серпня 2012 року (а.с.9), повного витягу з ДРАЦСГ №0 від 17 липня 2019 року (а.с.28-29), рішення Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 17 березня 2014 року в цивільній справі №495/7606/13-ц (а.с.14).

З пояснень позивача та наданих нею письмових доказів, встановлено, що з 2013 року вихованням та утриманням сина займається тільки вона. Батько дитини ОСОБА_2 самоусунувся від виконання батьківських обов`язків, а саме: не піклується про фізичний і духовний розвиток малолітнього, не забезпечує його необхідним харчування, медичним доглядом та лікуванням. Відповідач має заборгованість з виплати аліментів на утримання дитини. Малолітній ОСОБА_5 фактично не знає свого батька.

Ці обставини підтверджені дослідженими в суді даними довідки Концебівської сільської ради Савранського району Одеської області №673 від 20 травня 2019 року (а.с.10), довідки КНП "Савранський районний центр первинної медико-санітарної допомоги" №120 від 17 квітня 2019 року, даними акта обстеження умов проживання малолітнього ОСОБА_5 в с.Концеба Савранського району Одеської області від 27 травня 2019 року (а.с.11), даними довідки Дошкільного навчального закладу "Сонечко" №16 від 22 квітня 2019 року (а.с.12-13).

Згідно розрахунку заборгованості по сплаті аліментів, проведеного Кривоозерським районним відділом державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Миколаївській області за період з вересня 2013 року по 01 липня 2019 року ОСОБА_2 має заборгованість по аліментах на утримання сина - ОСОБА_5 в розмірі 29 769.93 грн. (а.с.58-59).

Орган опіки і піклування Кривоозерської райдержадміністрації Миколаївської області вбачає за доцільне та таким що відповідає інтересам дитини позбавлення батьківських прав ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , стосовно малолітнього ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що викладено у висновку Кривоозерської райдержадміністрації №368/02-44-22/19 від 03 вересня 2019 року.

Вирішуючи питання про застосування норм матеріального права, суд виходив з такого.

Згідно положень ст.ст. 9, 18 Конвенції "Про права дитини", ратифікованої Постановою Верховної Ради України 27 лютого 1991 року, № 780-Х11 батьки несуть основну відповідальність за виховання дітей. Найважливіший обов`язок матері і батька це обов`язок виховувати, ростити дитину; батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дітей, їх фізичний, духовний та моральний розвиток, готувати до самостійного життя, забезпечити здобуття повної загальної освіти, держави-учасниці поважають право дитини, яка розлучається з одним чи обома батьками, підтримувати на регулярній основі особисті відносини і прямі контакти з обома батьками, за винятком випадків, коли це суперечить найкращим інтересам дитини.

За загальним правилом позбавлення батьківських прав спрямоване насамперед на захист інтересів малолітніх та неповнолітніх дітей та є засобом стимулювання батьків щодо належного виконання своїх обов`язків.

Відповідно до положень ч.1 ст.17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права. Практика Європейського суду з прав людини свідчить про те, що питання позбавлення батьківських прав мають ґрунтуватись на оцінці особистості відповідача та його поведінці. Факт оскарження відповідачем заяви про позбавлення батьківських прав також може свідчити про його інтерес до дитини (рішення від 07 грудня 2006 року у справі "Хант проти України").

В рішенні Європейського суду з прав людини від 18 грудня 2008 року у справі "Савіни проти України" встановлено, що вирішуючи справи про позбавлення батьківських прав, суд зобов`язаний дотримуватися вимог ст.8 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод у частині права заявників на повагу до сімейного життя, зокрема, судове рішення має бути побудоване на з`ясованих обставинах: чи були мотиви для позбавлення батьківських прав доречними і достатніми, чи здатне рішення про позбавлення батьківських прав забезпечити належний захист дитини, чи було проведено ретельний аналіз можливих наслідків пропонованого заходу з опіки для батьків і дитини, чи ґрунтується висновок органу опіки на достатній доказовій базі, чи мали батьки достатні можливості брати участь у вирішенні такого питання.

Суд також враховує, що таке судове рішення повинно відповідати й принципу 6 Декларації прав дитини, прийнятою Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року, у якій проголошено, що дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові і розуміння. Вона повинна, коли це можливо, рости під опікою і відповідальністю своїх батьків і в усякому випадку в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості; малолітня дитина не повинна, крім тих випадків, коли є виняткові обставини, бути розлучена зі своєю матір`ю.

Приписами вказаної Конвенції, Закону України "Про охорону дитинства", Європейської Конвенції про здійснення прав дітей, ратифікованої Україною 03 серпня 2006 року, гарантовано та забезпечено право дитини з боку усіх державних та приватних структур, а також з боку батьків на належне батьківське виховання та піклування, забезпечення дитини сімейним затишком, розвиток індивідуальності та захисту всіх прав дитини навіть від самих батьків, що не суперечить вимога ст.150 СК України.

Зі змісту нормативних положень ст.150 СК України вбачається, що батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя.

Згідно приписів ст.164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини.

Відповідно до положень ст.165 СК України право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім`ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров`я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років.

Положеннями ст.11 Закону України "Про охорону дитинства" визначено, що сім`я є природним середовищем для фізичного, духовного інтелектуального, культурного, соціального розвитку дитини, її матеріального забезпечення і несе відповідальність за створення належних умов для цього.

Виходячи з системного аналізу наведених в рішенні норм СК України, Закону України "Про охорону дитинства", суд констатує, що наявність обставин порушення прав дитини та свідоме ухилення від виконання батьківських обов`язків має бути підставою для позбавлення батьківських прав відповідача.

Оцінюючи в сукупності надані до суду докази, суд дійшов висновку, що відповідач свідомо ухиляється від виконання батьківських обов`язків по вихованню своєї дитини, з дитиною не спілкується, турботи та уваги до неї не проявляє, не піклується про фізичний і духовний розвиток малолітнього сина, не забезпечує його необхідним харчуванням, медичним доглядом, дитина проживає з матір`ю, яка забезпечує сина усім необхідним для нормального розвитку та виховання.

За таких обставин, суд приходить до висновку, що позовні вимоги є законними, обґрунтованими, та такими, що підлягають задоволенню.

Керуючись ст.ст. 4, 76, 81, 89, 206, 247, 264, 265, 352-354 ЦПК України, ст.ст. 141, 150, 155, 160, 161, 164 СК України, суд -

у х в а л и в:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору: Кривоозерська районна державна адміністрація Миколаївської області, Савранська районна державна адміністрація Одеської області, як органи опіки та піклування про позбавлення батьківських прав -задовольнити.

Позбавити ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , батьківських прав відносно сина ОСОБА_5 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_2 в с.Бритівка Білгород-Дністровського району Одеської області.

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП: НОМЕР_2 , на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП: НОМЕР_3 , судові витрати за сплату судового збору в сумі 768,40 грн.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене до Миколаївського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги через Кривоозерський районний суд Миколаївської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Відповідно до положень п.14 Перехідних положень Закону України "Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів" № 2147-VIII від 3 жовтня 2017 року до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цим Законом. У разі порушення порядку подання апеляційної чи касаційної скарги відповідний суд повертає таку скаргу без розгляду.

Учасники справи можуть ознайомитись з судовим рішенням на офіційному веб-порталі Єдиного державного реєстру судових рішень. Веб-адреса сторінки: https://court.gov.ua/sud1415/, E-mail: .

Суддя :