Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25.02.2019 Справа №607/16932/18

Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області в складі:

головуючого судді - Сливки Л.М.

за участі секретаря судового засідання - Осів І.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Тернополі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право на користування жилим приміщенням,

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 пред'явила до суду позов до відповідачів ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, у якому просила визнати відповідачів:ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 такими, що втратили право на користування квартирою АДРЕСА_1. В обґрунтування позовних вимог покликається на те, що вона (ОСОБА_1.) на законних підставах зареєстрована та проживає у квартирі АДРЕСА_1, наймачем якої, згідно ордеру №429 виданого на підставі рішення Виконкому Тернопільської міської ради депутатів трудящих був її дідо - ОСОБА_5, який проживав у вказаній квартирі до дня своєї смерті - ІНФОРМАЦІЯ_1. Крім неї, у вказані квартирі зареєстровані: ОСОБА_6, яка не проживає у даному житлі з 2000 року, а також ОСОБА_4 та ОСОБА_3, які теж фактично не проживають у квартирі, не беруть участі в утриманні квартири, не здійснюють оплату житлово-комунальних послуг. З цих підстав, покликаючись на те, що відповідачі не проживають у спірному житлі понад встановлений законом термін просила визнати відповідачів ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 такими, що втратили право на користування квартирою АДРЕСА_1.

В процесі розгляду справи позивач подала заяву про відмову від частини позовних вимог, згідно якої відмовилась від позовних вимог про визнання ОСОБА_3, ОСОБА_4 такими, що втратили право на користування квартирою АДРЕСА_1.

Ухвалою Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 21 січня 2019 року закрито провадження у вказаній цивільній справі в частині позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_3, ОСОБА_4 про визнанням осіб такими, що втратили право на користування жилим приміщенням.

Позивач ОСОБА_1 у судове засідання не з'явилася, однак, її представник - адвокатОСОБА_7 попередньо подала заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги про визнання ОСОБА_2 такою, що втратила право на користування квартирою АДРЕСА_1 підтримала у повному обсязі та просила задовольнити. Попередньо позивач ОСОБА_1 та її представник адвокат ОСОБА_7 у судовому засіданні заявлені позовні вимоги підтримали та просили визнати ОСОБА_2 особою,що втратила право на користування жилим приміщення квартирою АДРЕСА_1. Посилались на те,що ОСОБА_2 понад визначений ст. 71 ЖК України шестимісячний строк, понад 10 років у спірній квартирі не проживає, добровільно залишивши житло, не виконує своїх обов»язків з утримання квартириа та сплати комунальних послуг, хоча ніхто не чинить їй для цього перешкод .

Відповідач ОСОБА_2, будучи належним чином повідомленою про дату, місце та час розгляду справи, повторно у судове засідання не з'явилася, не повідомивши причини неявки, заяв про розгляд справи за її відсутності та відзиву на позов до суду не подавала.

Однак, 15 листопада 2018 року ОСОБА_4 на підставі посвідченої 04 листопада 2016 року приватним нотаріусом міста Чикаго, округу Кук, штату Іллінойс, США Долинка Володимиром довіреності виданої на його ім'я ОСОБА_2 подав до суду заяву, згідно якої просив проводити розгляд справи за його відсутності та відсутності його довірительки ОСОБА_2, вказавши, що позовні вимоги визнає, оскільки ОСОБА_2 насправді з 2000 року не проживає у квартирі АДРЕСА_1.

Згідно ст. 206 ЦПК України позивач може відмовитися від позову, а відповідач визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Суд не приймає визнання позову відповідачем у справі, в якій особу представляє її законний представник, якщо його дії суперечать інтересам особи, яку він представляє.

Щодо поданої представником відповідача за довіреністю - ОСОБА_4 заяви про визнання позову суд зазначає наступне:

Згідно пп.11 п.16-1 Перехідних положень Конституції України, з 01.01.2019 року представництво відповідно до статті 131-2 Конституції у судах першої інстанції здійснюється виключно адвокатами.

Законом можуть бути визначені винятки щодо представництва в суді у трудових спорах, спорах щодо захисту соціальних прав, щодо виборів та референдумів, у малозначних спорах, а також стосовно представництва малолітніх чи неповнолітніх осіб та осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена.

Для розгляду малозначних справ призначене спрощене провадження (ч.4 ст. 19 ЦПК України).

Частиною 4 ст. 19 ЦПК України для розгляду справ, які через складність або інші обставини недоцільно розглядати у спрощеному позовному провадженні призначене загальне позовне провадження.

Ухвалою судді Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 04 вересня 2018 року вказана справа призначена до розгляду за правилами загального позовного провадження, оскільки даний спір має істотне значення для відповідача, так як стосується позбавлення права користування житлом.

Заява про визнання позову від імені відповідача ОСОБА_2 підписано та подано ОСОБА_4, який діє на підставі довіреності, і в розумінні ст. 62 ЦПК України не може вважатися повноважним представником, оскільки не надав документів на підтвердження статусу адвоката.

За вказаних обставин, суд приходить до переконання, що заява ОСОБА_4 про визнання позову не може бути прийнятою судом.

Згідно ч. 1 ст. 280 ЦПК України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з'явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи.

За вказаних обставин, суд вважає за можливе провести заочний розгляд справи та ухвалити заочне рішення в порядку ст. 280 ЦПК України, на підставі наявних у справі доказів.

Судом установлено:

На підставі рішення депутатів трудящих виконкому Тернопільської міської ради №25 від 11 січня 1968 року Тернопільським міським комунальним відділом 29 січня 1968 року видано ОСОБА_5 ордер №429 на квартиру АДРЕСА_1.

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_5 помер, про що складено актовий запис №464 відділу реєстрації актів громадянського стану Тернопільської міської ради Тернопільської області України, яким 07 квітня 2000 року видано свідоцтво про смерть.

Позивач ОСОБА_1 є внучкою ОСОБА_5, що підтверджується дослідженими у судовому засіданні документами, зокрема:

Згідно свідоцтва про народження НОМЕР_3 виданого 09 червня 1962 року Тернопільським міськбюро ЗАГС, ІНФОРМАЦІЯ_2 у ОСОБА_5 народилась дочка - ОСОБА_9.

Після реєстрації шлюбу із ОСОБА_10, ОСОБА_9 змінила прізвище на ОСОБА_10, що стверджується свідоцтвом про укладення шлюбу НОМЕР_4 виданого 19 липня 1986 року відділом ЗАГС м. Кривий Ріг.

Від шлюбу ОСОБА_9 та ОСОБА_10 29 травня 1987 року народилась дочка ОСОБА_1, що стверджується свідоцтвом про народження НОМЕР_5 виданого 24 червня 1987 року відділом ЗАГСу Тернопільського міськвиконкому.

27 липня 2009 року ОСОБА_1 зареєструвала шлюб із ОСОБА_12, змінивши прізвище на «ОСОБА_1», що підтверджується свідоцтвом про народження НОМЕР_6 виданого 27 липня 2009 року Відділом реєстрації актів цивільного стану Тернопільського районного управління юстиції.

Згідно довідки №1168 виданої 16 серпня 2018 року ДП «Фаворит-3», ОСОБА_1 з 02 вересня 1987 року зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1. Разом із нею за вказаною адресою зареєстровані: ОСОБА_13 - дочка, ОСОБА_14 - син, ОСОБА_4 - син дядька, ОСОБА_3 - дядько, ОСОБА_2 - дружина дядька. Вказаною довідкою також стверджується, що квартира АДРЕСА_1 побуває у державній власності.

Відповідно до Акта перевірки паспортного режиму по АДРЕСА_1 складеного27 липня 2018 року комісією в складі: паспортистів ДП Фаворит-3: ОСОБА_15, ОСОБА_16 і майстра дільниці ОСОБА_17, затвердженого директором ДП «Фаворит-3» ОСОБА_18, під час перевірки встановлено, що ОСОБА_2 зареєстрована у квартирі АДРЕСА_1, однак не проживає за вказаною адресою, що підтверджують свідки-сусіди ОСОБА_19, ОСОБА_20

У судовому засіданні свідок ОСОБА_21 вказав, що є сусідом позивача ОСОБА_1 та проживає у квартирі АДРЕСА_2 Також пояснив, що більше 10 років не бачив у будинку відповідача ОСОБА_2

Свідок ОСОБА_22 у судовому засіданні пояснив, що є хресним татом дитини позивача ОСОБА_1, однак відповідача ОСОБА_2 не бачив з 2000 року.

Допитаний у судовому засіданні свідок ОСОБА_12 вказав, що з 2009 року перебуває з позивачем ОСОБА_1 у зареєстрованому шлюбі, однак з відповідачкою ОСОБА_2 малознайомий, оскільки на час реєстрації шлюбу із ОСОБА_1, відповідач ОСОБА_2 вже не проживала у квартирі АДРЕСА_1. При цьому, йому відомо, що перешкод у користуванні квартирою відповідачу ОСОБА_2 не чинили, жодних конфліктів між його дружиною ОСОБА_1 та відповідачем ОСОБА_2 не виникало.

Проаналізувавши в сукупності досліджені докази, встановлені ними обставини та визначені відповідно до них правовідносини сторін, суд приходить до переконання, що позовні вимоги підлягають до задоволення.

Статтею 47 Конституції України та статтею 9 Житлового кодексу Української РСР гарантовано право громадянина на житло.

Ніхто не може бути виселеним із займаного житла або обмежений у праві користування жилим приміщенням, не інакше як на підставі і у порядку, передбаченому законом.

Згідно з положеннями ст. 4 Житлового кодексу Української РСР житловий фонд включає: жилі будинки і жилі приміщення в інших будівлях, що належать державі (державний житловий фонд); жилі будинки і жилі приміщення в інших будівлях, що належать колгоспам та іншим кооперативним організаціям, їх об'єднанням, профспілковим та іншим громадським організаціям (громадський житловий фонд); жилі будинки, що належать житлово-будівельним кооперативам (фонд житлово-будівельних кооперативів); жилі будинки (частини будинків), квартири, що належать громадянам на праві приватної власності (приватний житловий фонд); квартири в багатоквартирних жилих будинках, садибні (одноквартирні) жилі будинки, а також жилі приміщення в інших будівлях усіх форм власності, що надаються громадянам, які відповідно до закону потребують соціального захисту (житловий фонд соціального призначення). До житлового фонду включаються також жилі будинки, що належать державно-колгоспним та іншим державно-кооперативним об'єднанням, підприємствам і організаціям. Відповідно до Основ житлового законодавства Союзу РСР і союзних республік до цих будинків застосовуються правила, встановлені для громадського житлового фонду.

Згідно ст. 6 Житлового кодексу Української РСР жилі будинки і жилі приміщення призначаються для постійного або тимчасового проживання громадян, а також для використання у встановленому порядку як службових жилих приміщень і гуртожитків. Надання приміщень у жилих будинках для потреб промислового характеру забороняється.

Відповідно до ст. 71 Житлового Кодексу Української РСР, при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім'ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. Якщо наймач або члени його сім'ї були відсутні з поважних причин понад шість місяців, цей строк за заявою відсутнього може бути продовжено наймодавцем, а в разі спору - судом.

Однак, відповідач ОСОБА_23 з такою заявою не зверталися. Жодних доказів на підтвердження поважності причин її відсутності на спірній житловій площі судом не встановлено.

Перешкод в користуванні квартирою зі сторони позивача не встановлено.

Згідно ст. 72 Житлового Кодексу Української РСР визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку.

Відповідно до абз.1 п.10 постанови Пленуму Верховного Суду України "Про деякі питання, що виникли в практиці застосування судами Житлового кодексу України" від 12 квітня 1985 року №2 у справах про визнання наймача або члена його сім'ї таким, що втратив право користування жилим приміщенням (ст.71 ЖК), необхідно з'ясовувати причини відсутності відповідача понад встановлені строки. В разі їх поважності (перебування у відрядженні, у осіб, які потребують догляду, внаслідок неправомірної поведінки інших членів сім'ї тощо) суд може продовжити пропущений строк.

Таким чином, при вирішенні питання про втрату членом сім'ї наймача права на користування жилим приміщенням з'ясуванню підлягають термін його відсутності та поважність причин такої відсутності.

Поважність причин відсутності особи за місцем проживання визначається судом у кожному конкретному випадку з урахуванням обставин справи та правил ст.89 ЦПК України щодо оцінки доказів.

Відтак, ключовою обставиною, встановлення якої є необхідним для правильного вирішення цього спору, є наявність чи відсутність поважних причин відсутності відповідача у жилому приміщенні понад строки, встановлені ст.71 ЖК України.

У судовому засіданні установлено, що відповідач ОСОБА_23 зареєстрована у квартирі АДРЕСА_1, однак з 2000 року не проживає у вказаному житлі, що стверджується показаннями свідків.

Поважності причин непроживання відповідача ОСОБА_2 у спірній квартирі судом не встановлено.

Вимогами ст. 12 ЦПК України визначено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов'язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ч.1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Аналізуючи в сукупності досліджені докази, встановлені ними обставини та визначені відповідно до них правовідносини сторін, враховуючи вимоги закону, які до них застосовуються, суд приходить до переконання про наявність визначених законодавством підстав для задоволення позовних вимог шляхом визнання ОСОБА_2 такою, що втратила право на користування квартирою АДРЕСА_1.

Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

На підставі наведеного та керуючись статтями 4, 12, 81, 141, 259, 263, 265, 268, 273, 280-282, 354, 355 Цивільного процесуального кодексу України, суд,

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право на користування жилим приміщенням - задовольнити.

Визнати ОСОБА_2 такою, що втратила право на користування квартирою АДРЕСА_1.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Рішення суду може бути оскаржене позивачем у загальному порядку безпосередньо до Тернопільського апеляційного суду або через Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Дата складення повного тексту рішення суду -25 лютого 2019 року.

Позивач: ОСОБА_1, зареєстрована адреса місця проживання: АДРЕСА_1, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1.

Відповідач: ОСОБА_2, зареєстрована адреса місця проживання: АДРЕСА_1, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2.

Головуючий суддяЛ. М. Сливка