Ленінський районний суд м.Полтави
Справа № 553/1963/19
Провадження № 2/553/1041/2019
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
10.10.2019м. Полтава
Ленінський районний суд м. Полтави в складі:
головуючого судді Новака Ю.Д.,
при секретарі Каленіченко В.О.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Полтава цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Подільської районної у місті Полтава ради про визнання права власності на гараж,-
У подальшому у зв`язку з тривалим невирішенням автогаражним колективом «Чураївна» питання щодо землекористування під гаражем, ОСОБА_1 подав до виконкому Ленінської районної у м. Полтаві ради заяву про зміну адреси місцезнаходження гаражу.
Рішенням від 27.12.2011 року № 548 виконкому Ленінської районної у м. Полтаві ради «Про розгляд заяв з питань будівництва та інше» адресу місцезнаходження гаражу було помилково визначено як АДРЕСА_1 , гараж №2, м. Полтава.

Рішенням від 11.12.2012 року № 519 виконкому Ленінської районної у м. Полтаві ради «Про розгляд заяв з питань будівництва та інше» помилку в адресі місцезнаходження гаражу було виправлено та визначено нову адресу як АДРЕСА_1 , гараж №2, м. Полтава.

Рішенням від 25.12.2012 року двадцять шостої сесії Ленінської районної у м. Полтаві ради шостого скликання «Про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельних ділянок для будівництва індивідуальних гаражів» ОСОБА_1 було надано дозвіл на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки орієнтовною площею 35 кв.м. за адресою: АДРЕСА_1 , гараж №2, для будівництва гаража, згідно зі схемою.

У ході виконання рішення від 25.12.2012 року двадцять шостої сесії Ленінської районної у м. Полтава ради шостого скликання «Про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельних ділянок для будівництва індивідуальних гаражів» з`ясувалось, що ОСОБА_1 не може безоплатно отримати у право власності земельну ділянку під гаражем.

Рішенням від 27.06.2019 року тридцять восьмої сесії сьомого скликання Подільської районної у м. Полтава ради «Про передачу в користування (оренду) земельних ділянок» було затверджено проект землеустрою щодо відведення ОСОБА_1 земельної ділянки, кадастровий номер :16:005:0138, площею: 34м2 для будівництва індивідуального гаражу за адресою АДРЕСА_1 , гараж № 2.

Між Подільською районною у м.Полтава радою та ОСОБА_1 19.07.2019 року було укладено договір оренди земельної ділянки №53.

Право оренди земельної ділянки (кадастровий номер :16:005:0138, площею: 34м2 для будівництва індивідуального гаражу за адресою АДРЕСА_1 , гараж № 2) строком на 5 (п`ять) років з 27.06.2019 року по 27.06.2014 року було зареєстроване за ОСОБА_1 30.07.2019 року в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно про реєстрацію іншого речового права за 101.

Відповідно до технічного паспорта, виготовленого 02.08.2019 року ПП «Полтавське бюро технічної інвентаризації «Інвентаризатор», гараж складається з гаража Г-2 площею 29,10 м2 (1 поверх), погреба г, оглядової ями г1, та підсобного приміщення майстерні площею 28,10 м2 (2 поверх).

У позовній заяві ОСОБА_1 також стверджував, що гараж побудовано ним з дотриманням архітектурних, будівельних, санітарних, екологічних та інших норм і правил згідно з законодавством, а тому на підставі положень ст.ст. 413 та 415 ЦК України за ним необхідно визнати право власності на гараж №2.

Ухвалою суду від 19.08.2019 року було відкрито провадження у справі, визначено розгляд справи проводити за правилами загального позовного провадження, розпочато підготовче провадження у справі, встановлено сторонам процесуальні строки для вчинення дій, визначених ст.ст. 178-180 ЦПК України.

Відповідно до експертного висновку гараж №2 відповідає вимогам ДБН В.2.3.-15:2007. «Споруди транспорту.Автостоянки і гаражі для легкових автомобілів» в частині об`ємно планувального рішення та ДБН Б.2.2.-12:2018 «Планування і Забудова територій» в частині розташування гаражу по відношенню до будівель та споруд іншого призначення; є об`єктом завершеного будівництва і придатний для подальшої експлуатації.

При судовому розгляді позивач ОСОБА_1 та його представник позовні вимоги, вказані в позовній заяві, підтримали та просили їх задовольнити з підстав наведених у позові. Просили розгляд справи провести за їх відсутності за наявними у справі доказами.

Представником відповідача подано до суду заяву в якій вона при розгляді справи покладається на розсуд суду та просить провести розгляд справи без її участі.

Відповідно до вимог ч.1 ст.280 ЦПК України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи.

15.10.2019 року судом винесено ухвалу про проведення заочного розгляду даної цивільної справи.

Вивчивши матеріали справи, дослідивши надані суду докази та оцінивши їх в сукупності, суд приходить до висновку про задоволення позову ОСОБА_1 . виходячи з наступних підстав.

Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини на які вона посилається, як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом, докази подаються сторонами та іншими учасниками справи, доказування не може грунтуватись на припущеннях.

Згідно з ст. 82 ЦПК України, обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обгрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання, обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній, або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Судом встановлено, що гараж № НОМЕР_1 , який, згідно з технічним паспортом, виготовленим 02.08.2019 року ПП «Полтавське бюро технічної інвентаризації «Інвентаризатор», побудований в 2000 році та складається з гаража Г-2 площею 29,10 м2 (1 поверх), погреба г, оглядової ями г1, та підсобного приміщення майстерні площею 28,10 м2 (2 поверх),знаходиться на земельній ділянці кадастровий номер :16:005:0138, площею: 34м2 для будівництва індивідуального гаражу за адресою АДРЕСА_1 , гараж № 2.

Гараж №2 побудовано на підставі дозволу п.23 рішення від 18.04.2000 року № 136 виконкому Ленінської районної у м. Полтаві ради «Про розгляд заяв з питань будівництва та інше» ним було добудовано гараж до існуючого автогаражного колективу «Чураївна» по АДРЕСА_1 , згідно схеми.

Відповідно до висновку експерта №44-19, виконаного 19.09.2019 року у порядку ст. 106 ЦПК України, судовим експертом Авдєєвим А.К. гараж №2: відповідає вимогам ДБН В.2.3.-15:2007. «Споруди транспорту. Автостоянки і гаражі для легкових автомобілів» в частині об`ємно планувального рішення та ДБН Б.2.2.-12:2018 «Планування і Забудова територій» в частині розташування гаражу по відношенню до будівель та споруд іншого призначення; є об`єктом завершеного будівництва і придатний для подальшої експлуатації.

Висновок експерта виконано в порядку ст. 106 ЦПК України, він відповідає вимогам, які пред`являються до нього, експерт попереджений про кримінальну відповідальність за надання завідомо неправдивого висновку, а тому суд приймає його як належний та допустимий доказ.

Земельна ділянка площею 34 кв.м., на якій розміщено гараж № НОМЕР_1 , та власником якої є територіальна громада від імені якої діє відповідач, передана в оренду позивачу ОСОБА_1 строком на 5 років по 27.06.2024 року, згідно з договором оренди від 19.07.2019 року, який уклали сторони, з цільовим призначенням для будівництва індивідуального гаражу. Позивач сплатив орендну плату за користування земельною ділянкою до кінця 2019 року, що підтверджується платіжним документом.

Суд приходить до висновку що гараж №2 не може розглядатись як об`єкт самовільного будівництва (ст.376 ЦК України) так як дозвіл на його будівництво було надано ОСОБА_1 у визначеному законом порядку компетентним органом місцевого самоврядування, правонаступником якого є відповідач. Право користування земельною ділянкою під гаражем з відповідним цільовим призначенням ОСОБА_1 отримав у визначеному законом порядку, що підтверджується належними та допустимими доказами, що знаходяться в матеріалах справи, а саме рішенням від 27.06.2019 року тридцять восьмої сесії сьомого скликання Подільської районної у м. Полтава ради «Про передачу в користування (оренду) земельних ділянок» та витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію 30.07.2019 року іншого речового права за реєстраційним №101, а саме права оренди земельної ділянки у ОСОБА_1

Відповідач Подільська районна у м. Полтава рада та її виконавчий орган є правонаступником прав та обов`язків Ленінської районної у м. Полтаві ради та її виконавчого комітету.

Відповідно до ст. 182 ЦК України право власності та інші речові права на нерухомі речі, обмеження цих прав, їх виникнення, перехід і припинення підлягають державній реєстрації. Порядок проведення державної реєстрації прав на нерухомість та підстави відмови в ній встановлюються законом.

Згідно з ч.1. ст.3 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» державна реєстрація прав на нерухоме майно є обов`язковою. Інформація про права на нерухоме майно та їх обтяження підлягає внесенню до Державного реєстру прав. Відповідно до ст.5 цього Закону у Державному реєстрі прав реєструються речові права та їх обтяження на земельні ділянки, а також на об`єкти нерухомого майна, розташовані на земельній ділянці, переміщення яких неможливе без їх знецінення та зміни призначення, а саме: підприємства як єдині майнові комплекси, житлові будинки, будівлі, споруди (їх окремі частини), квартири, житлові та нежитлові приміщення . Якщо законодавством передбачено прийняття в експлуатацію об`єкта нерухомого майна, державна реєстрація прав на такий об`єкт

проводиться після прийняття його в експлуатацію в установленому законодавством порядку.

Відповідно до ст.331 ЦК України право власності на новостворене нерухоме майно (житлові будинки, будівлі, споруди тощо) виникає з моменту завершення будівництва (створення майна), якщо договором або законом передбачено прийняття нерухомого майна до експлуатації, право власності виникає з моменту його прийняття до експлуатації, якщо право власності на нерухоме майно відповідно до закону підлягає державній реєстрації, право власності виникає з моменту державної реєстрації, до завершення будівництва (створення майна) особа вважається власником матеріалів, обладнання тощо, які були використані в процесі цього будівництва (створення майна).

Відповідно до ч. 1 ст.413 ЦК України власник земельної ділянки має право надати її в користування іншій особі для будівництва промислових, побутових, соціально-культурних, житлових та інших споруд і будівель (суперфіцій). Таке право виникає на підставі договору або заповіту.

Згідно з положеннями ст. 415 ЦК України: землекористувач має право користуватися земельною ділянкою в обсязі, встановленому договором ; землекористувач має право власності на будівлі (споруди), споруджені на земельній ділянці, переданій йому для забудови ; особа, до якої перейшло право власності на будівлі (споруди), набуває право користування земельною ділянкою на тих же умовах і в тому ж обсязі, що й попередній власник будівлі (споруди); землекористувач зобов`язаний вносити плату за користування земельною ділянкою, наданою йому для забудови, а також інші платежі, встановлені законом. Землекористувач зобов`язаний використовувати земельну ділянку відповідно до її цільового призначення.

Виходячи з аналізу правових норм ст.ст. 413, 415 ЦК України та наявних доказів суд вбачає, що відповідач в межах наданої йому компетенції (ст. 33 Закону України «Про місцеве самоврядування» ст.123 Земельного кодексу України, рішення позачергової другої сесії сьомого скликання Полтавської міської ради від 25.02.2016 року «Про визначення обсягу окремих повноважень з земельних відносин районних у місті рад»), передав позивачу ОСОБА_1 в користування на умовах оренди на 5 років земельну ділянку площею 34 кв.м. для будівництва індивідуального гаража.

Гараж побудовано ОСОБА_1 за власні кошти і цей факт не ставиться під сумнів,ні відповідачем,ні іншими особами.

Виходячи з положень ст.ст.331, 415 ЦК України гараж №2 як новостворена річ є власністю ОСОБА_1 , але для реєстрації права власності на нього як об`єкта нерухомого майна, є необхідність у встановлені судом обставин щодо дотримання позивачем при будівництві гаража архітектурних, будівельних, санітарних, екологічних та інших норм і правил згідно з законодавством, а також, що збудований гараж може експлуатуватись за цільовим призначенням.

З урахуванням даних технічного паспорту та висновку експерта №44-19, виконаного 19.09.2019 року у порядку ст. 106 ЦПК України, судовим експертом Авдєєвим А.К., суд дійшов висновку, що гараж №2 відповідає вимогам ДБН В.2.3.-15:2007. «Споруди транспорту. Автостоянки і гаражі для легкових автомобілів» в частині об`ємно планувального рішення та ДБН Б.2.2.-12:2018 «Планування і Забудова територій» в частині розташування гаражу по відношенню до будівель та споруд іншого призначення, є об`єктом завершеного будівництва і придатний для подальшої експлуатації, а тому позовні вимоги ОСОБА_1 підлягають до задоволення.

Надані позивачем докази, на думку суду є достатніми для прийняття рішення у справі та підтверджують, що побудований ним гараж № НОМЕР_1 відповідає архітектурним, будівельним, екологічним та іншим нормам і правилам згідно з законодавством, гараж розміщено на земельній ділянці, яка передана власником в користування позивача на умовах оренди, для будівництва індивідуального гаража, позивачем сплачується орендна плата за користування земельною ділянкою.

Керуючись ст. ст. 331, 413, 415 ЦК України, ст. ст. 11, 12, 19, 81, 89, 247, 258, 259, 263-265,280289 ЦПК України, суд , -

В И Р І Ш И В :

Позов ОСОБА_1 - задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 право приватної власності на гараж № НОМЕР_1 , розміщений на земельній ділянці, кадастровий номер :16:005:0138, площею 34м2 для будівництва індивідуального гаражу за адресою: АДРЕСА_1 гараж № 2.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених Цивільним процесуальним кодексом України, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Суддя Ленінського районного суду м. ПолтавиЮ. Д. Новак