Справа № 439/514/18 Головуючий у 1 інстанції: Бунда А.О.
Провадження № 22-ц/811/1165/18 Доповідач в 2-й інстанції: Бойко С. М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 лютого 2019 року м.Львів

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Львівського апеляційного суду в складі:

головуючого - судді Бойко С.М.,

суддів: Копняк С.М., Ніткевича А.В.,

секретаря - Жукровської Х.І.,

з участю: представника позивача - ОСОБА_2,

відповідача ОСОБА_3, його представника - ОСОБА_4,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою представника ОСОБА_3 - ОСОБА_4 на рішення Бродівського районного суду Львівської області від 20 серпня 2018 року у справі за позовом публічного акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

в с т а н о в и л а:

У квітні 2018 року публічне акціонерне товариство комерційний банк (далі-ПАТ КБ) «ПриватБанк» звернувся до суду з позовом, в якому просив стягнути з ОСОБА_3 заборгованість за кредитним договором №б/н від 29.12.2011 року станом на 28.02.2018 року у розмірі 46643 грн. 98 коп., з яких: 993 грн. - заборгованість за кредитом; 36945 грн. 65 коп. - заборгованість по процентах за користування кредитом; 6008 грн. - заборгованість за комісією; 500 грн. - штраф (фіксована частина); 2197 грн. 33 коп. - штраф (процентна складова), та судові витрати по сплаті судового збору за подання позовної заяви в розмірі 1762 грн.

Свої вимоги позивач обґрунтовував тим, що відповідно до укладеного кредитного договору відповідач отримав кредит у розмірі 1000 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою процентів за користування кредитом у розмірі 30,00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом, з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки, згідно з Умовами та правилами надання банківських послуг, Правилами користування платіжною карткою та Тарифами Банку, які викладені на банківському сайті, і разом з написаною відповідачем заявою складають між ним та банком договір, що підтверджується підписом відповідача на заяві.

Банк свої зобов'язання за договором виконав, надавши відповідачеві кредитний ліміт на картку у вказаному вище розмірі, однак, відповідач кредитних коштів у встановленому умовами договору порядку не повернув і проценти за користування ними не сплатив, у зв'язку з чим утворилась заборгованість, яку позивач просить стягнути відповідно до умов договору із застосуванням до відповідача штрафних санкцій.

Рішенням Бродівського районного суду Львівської області від 20.08.2018 року позов задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_3 в користь ПАТ КБ «ПриватБанк» 43946 грн. 65 коп. заборгованості за кредитним договором №б/н від 29.12.2011 року та 1762 грн. сплаченого судового збору.

Рішення суду оскарживвідповідач ОСОБА_3 в особі свого представника - ОСОБА_4, просить його скасувати з підстав невідповідності висновків суду обставинам справи, порушення норм матеріального та процесуального права і ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволенні позову.

Свої доводи апелянт обґрунтовує тим, що він не підписував Умов та правил надання банківських послуг та не ставив свого підпису під анкетою-заявою, а тому йому нічого не було відомо про існування кредиту і банк не повідомляв його про заборгованість за кредитним договором.

Вважає, що матеріали справи не містять достатніх доказів про те, що саме він отримав кредитну картку, а в заяві про надання кредиту відсутня дата дії картки.

Крім того, вважає, що суд повинен був за його заявою застосувати наслідки спливу строку позовної давності, перебіг якого, на думку апелянта, слід обраховувати з 31.01.2012 року, з моменту прострочення першого щомісячного платежу, який за умовами договору підлягав сплаті до 25 числа кожного місяця.

Заслухавши пояснення сторони відповідача в підтримання апеляційної скарги, заперечення сторони позивача, перевіривши матеріали справи, законність та обґрунтованість оскаржуваного рішення відповідно до вимог ст.367 ЦПК України, колегія суддів дійшла висновку про часткове задоволення апеляційної скарги з наступних підстав.

Відповідно до ч.1 ст.634 ЦК України, договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

З матеріалів справи встановлено, що 29.12.2011 року відповідач написав анкету-заяву (а.с.9), в якій просив надати йому банківські послуги у виді надання кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою процентів за користування ним.

В цій заяві зазначено, що своїм підписом клієнт підтверджує факт отримання ним інформації про умови кредитування в названому банку і дає згоду на те, що заява разом з Пам'яткою клієнта, Умовами та правилами надання банківських послуг, а також Тарифами становить договір про надання банківських послуг.

Отже, цей договір за своєю правовою природою є договором приєднання.

Пунктом 1.1.7.12 Умов та правил надання банківських послуг передбачено, що такий договір укладається на 12 місяців з моменту підписання. Якщо на протязі цього строку жодна із сторін не проінформує іншу сторону про припинення дії договору, він автоматично пролонгується на той самий строк.

Пунктом 2.1.1.2.1 цих Умов та правил передбачено, що для надання послуг Банк видає Клієнту картку, її вид і строк дії визначений в Пам'ятці клієнта і заяві, підписанням якої Клієнт і Банк укладають договір про надання банківських послуг. Датою укладення договору є дата отримання картки, вказана в заяві.

Після отримання Банком від Клієнта необхідних документів, а також заяви, Банк здійснює перевірку наданих документів і приймає рішення про можливість видачі кредиту на кредитну картку (п.2.1.1.2.3 Умов та правил).

В пункті 2.1.1.2.3 вказаних Умов та правил також зазначено, що Клієнт дає свою згоду, що кредитний ліміт встановлюється за рішенням Банку, і Клієнт дає право Банку в будь-який момент змінити (зменшити або збільшити) кредитний ліміт.

Відповідно до п.2.1.1.2.4 Умов та правил, підписання даного договору є прямою і безумовною згодою позичальника щодо прийняття будь-якого розміру кредитного ліміту, встановленого банком.

Пунктом 1.1.3.2.3 цих Умов та правил передбачена можливість односторонньої зміни Тарифів та інших невід'ємних частин договору, в тому числі й відсоткової ставки за кредитом.

Відповідно до п.2.1.1.5.5 Умов та правил, позичальник зобов'язаний погашати заборгованість за кредитом, відсотками за його використання, за перевитрати платіжного ліміту, а також оплачувати комісію на умовах, передбачених цим договором.

Згідно з п.2.1.1.5.6 Умов та правил, у разі невиконання зобов'язань за договором, Клієнт зобов'язаний виконати вимогу Банку з повернення кредиту (у тому числі простроченого кредиту та овердрафту), оплати винагороди Банку.

Пунктом 1.1.2.7 Умов та правил передбачено, що власник картки зобов'язаний слідкувати за витратами коштів в межах платіжного ліміту з метою запобігання виникнення овердрафту.

Відповідно до п.2.1.1.7.6 Умов та правил, при порушенні позичальником строків платежів по кожному з грошових зобов'язань, передбачених цим договором, більш ніж на 30 днів, позичальник зобов'язаний сплатити Банку штраф в розмірі 500 грн. + 5% від суми позову.

Відповідальність позичальника за порушення грошового зобов'язання у виді пені передбачена законом (ст.549-552, 1050 ЦК України).

Згідно з п.1.1.3.2.2 Умов та правил, у разі порушення власником картки вимог діючого законодавства та/або умов даного договору та/або у разі виникнення овердрафту Банк має право призупинити здійснення розрахунків по карті (заблокувати карту) та/або визнати карту недійсною до моменту усунення порушень, а також вимагати дострокового виконання боргових обов'язків в цілому або у встановленою Банком часткою у разі невиконання власником карти своїх боргових обов'язків та інших обов'язків за цим договором.

Таким чином, підписана відповідачем заява підтверджує факт ознайомлення відповідача (Клієнта) з умовами кредитування та погодження з такими умовами, а також підтверджує його бажання отримати кредит на таких умовах кредитування.

Доводи відповідача про те, що він не підписував таку заяву і не отримував кредит, є безпідставними, оскільки інших доказів, ніж, ті які подав позивач на підтвердження своїх вимог, відповідач не надав.

Отже, дослідженими у судовому засіданні доказами підтверджено, що відповідач отримав кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту 1000 грн. на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом.

Строк дії картки закінчився 31.10. 2015 року (а.с.67).

З наданого позивачем розрахунку (а.с. 7-8) встановлено, що станом на 28.02.2018 року заборгованість відповідача за кредитним договором складає у розмірі 46643 грн. 98 коп., з яких: 993 грн. - заборгованість за кредитом; 36945 грн. 65 коп. - заборгованість по процентах за користування кредитом; 6008 грн. - заборгованість за комісією; 500 грн. - штраф (фіксована частина); 2197 грн. 33 коп. - штраф (процентна складова)

Жодного доказу на спростування складеного позивачем розрахунку заборгованості за кредитним договором відповідач суду не надав.

Згідно зі статтями 526, 530, 610, частиною першою статті 612 ЦК України, зобов'язання повинні виконуватись належним чином, у встановлений термін, відповідно до умов договору та вимог чинного законодавства. Порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Отже, вимоги Банку про стягнення з відповідача заборгованості за вказаним вище кредитним договором ґрунтуються на умовах договору та вимогах закону.

При цьому, заборгованість за кредитним договором, нарахована відповідачеві після закінчення дії платіжної картки, тобто після 31.10.2015 року, стягненню не підлягає, виходячи з наступного.

За змістом ст.ст.526, 530 ч.1, 610 та 612 ч.1 ЦК України, для належного виконання зобов'язання необхідно дотримувати визначені у договорі строки (терміни), зокрема, щодо сплати процентів, а прострочення виконання зобов'язання є його порушенням.

Згідно з частиною першою статті 1048 ЦК України, норма якої застосовується й до кредитних правовідносин, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором.

У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

Отже, припис абзацу 2 частини першої статті 1048 ЦК України про щомісячну виплату процентів до дня повернення позики у разі відсутності іншої домовленості сторін може бути застосований лише у межах погодженого сторонами строку кредитування.

Враховуючи викладені вище норми матеріального права, Велика Палата Верховного Суду у своїй постанові від 28.03.2018 року (Справа №444/9519/12, Провадження №14-10цс18), дійшла висновку про те, що право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред'явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України про дострокове повернення кредиту та нарахованих на день пред'явлення такої вимоги процентів за користування кредитом.

Після цього, кредитодавець має право лише на стягнення з боржника інфляційних втрат (якщо кредит було надано в національній валюті - в гривнях) та трьох процентів річних за весь час прострочення виконання грошового зобов'язання, відповідно до статті 625 ЦК України.

Верховний Суд вважає, що в охоронних правовідносинах права та інтереси позивача забезпечені частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов'язання.

Отже, з огляду на наведені вище норми матеріального права й правову позицію Великої Палати Верховного Суду, з відповідача у користь позивача необхідно стягнути заборгованість за кредитним договором №б/н від 29.12.2011 року, яка станом на 31.10.2015 року (дату закінчення дії кредитного договору) становить 11557 грн. 06 коп., з яких: 993 грн. - заборгованість за кредитом; 4658 грн. 73 коп. - заборгованість по процентах за користування кредитом; 3208 грн. - заборгованість за комісією; 500 грн. - штраф (фіксована частина); 2197 грн. 33 коп. - штраф (процентна складова).

Суд першої інстанції при вирішенні спору вказаного вище висновку Великої Палати Верховного Суду не врахував, а тому рішення суду першої інстанції необхідно змінити в частині визначення розміру стягуваної з відповідача у користь позивача заборгованості, зменшивши його з 43946 грн. 65 коп. - до 11557 грн. 06 коп.

Відповідно до ч.13 ст.141 ЦПК України, у зв'язку із зміною апеляційним судом оскаржуваного рішення, зміні підлягає також проведений судом першої інстанції розподіл судових витрат.

Так, з відповідача у користь позивача підлягає стягненню судовий збір, сплачений позивачем за подання позовної заяви (а.с.1), у розмірі 440 грн. 50 коп. - пропорційно до задоволених вимог позивача ( 25%), а тому рішення суду першої інстанції в частині визначення розміру судового збору теж необхідно змінити, зменшивши його з 1762 грн. - до 440 грн. 50 коп.

У зв'язку із задоволенням апеляційної скарги відповідача (75% від ціни позову), з позивача необхідно стягнути у користь відповідача судові витрати, понесені відповідачем по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги (а.с.100), в розмірі 1982 грн. 25 коп. - пропорційно до задоволених вимог відповідача за апеляційною скаргою.

Керуючись ст.ст. 367, 374 ч.1 п.2, 376 ч.1 п.4, 381, 382, 384 ЦПК України, колегія суддів

п о с т а н о в и л а:

апеляційну скаргу представника ОСОБА_3 - ОСОБА_4 задовольнити частково.

Рішення Бродівського районного суду Львівської області від 20 серпня 2018 року змінити, зменшивши розмір заборгованості за кредитним договором №б/н від 29 грудня 2011 року, яка підлягає стягненню з ОСОБА_3 у користь акціонерного товариства «ПриватБанк», - до 11557 гривень 06 копійок (одинадцяти тисяч п'ятсот п'ятдесяти семи гривень шести копійок), та зменшивши розмір судового збору, який підлягає стягненню з ОСОБА_3 у користь акціонерного товариства «ПриватБанк», - до 440 гривень 50 копійок (чотириста сорока гривень п'ятдесяти копійок).

Стягнути з акціонерного товариства «ПриватБанк» (м.Київ, вул.Грушевського, 1Д, ) в користь ОСОБА_3 (АДРЕСА_1 РНОКПП НОМЕР_1) судові витрати по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги в розмірі 1982 гривень 25 копійок (однієї тисячі дев'ятсот вісімдесяти двох гривень двадцяти п'яти копійок).

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, може бути оскаржена в касаційному порядку шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту постанови.

Повний текст постанови складений 01 березня 2019 року.

Головуючий: Бойко С.М.

Судді: Копняк С.М.

Ніткевич А.В.