Справа№ 324/1726/16-ц
Провадження № 2/324/4/2019
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22.02.2019 Пологівський районний суд

Запорізької області

в складі: головуючого судді Іванченка М.В.

при секретарі Савченко Н.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Пологи справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору, Пологівська державна нотаріальна контора Запорізької області, приватний нотаріус Пологівського районного нотаріального округу Запорізької області Черкун Валентина Іванівна, ОСОБА_4 про визнання заповіту недійсним,

в с т а н о в и в:

Позивач ОСОБА_1 звернулася до суду із позовом, в якому зазначено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер ОСОБА_5. Після смерті ОСОБА_5 залишилася спадщина у вигляді земельної ділянки площею 7,29га, що розташована на території Пологівської міської ради Пологівського району Запорізької області, яка належала спадкодавцю на підставі державного акту на право приватної власності на землю серії НОМЕР_2, виданого Пологівською районною державною адміністрацією Запорізької області №967, акт зареєстрований в книзі записів державних актів на право приватної власності на землю №4596. Позивач ОСОБА_1 є донькою ОСОБА_5, що підтверджується копією свідоцтва про народження та копією свідоцтва про укладення шлюбу. Третя особа ОСОБА_4 також є донькою померлого ОСОБА_5 та спадкоємцем першої черги за законом. У встановлений законом строк позивач звернулася до державної нотаріальної контори для прийняття спадщини, на що отримала від нотаріальної контори повідомлення №375/02-14 від 28.04.2016 про те, що ОСОБА_5 було складено заповіт не на користь позивача, а на користь відповідача. З початку 2015 року батько позивача систематично зловживав спиртними напоями до моменту смерті, що буде підтверджено показаннями свідків. За життя батько після 2010 року постійно казав, що він заповідає пай донькам у рівних частках, та про те, що він буде писати на когось заповіт намірів не висловлював, навіть рідним, які його доглядали та проживали по сусідству. Позивач зазначає, що при опитуванні свідків, у день складання заповіту 19.11.2015 з ранку вживав алкогольні напої та на поставлені питання не завжди відповідав правильно, іноді забував де він знаходиться та не пам'ятав деякі речі, які траплялися з ним. ОСОБА_5 знаходився під спостереженням сімейного лікаря КУ «Пологівський ЦПМСД» з діагнозом ішемічна хвороба серця, дифузний кардіосклероз СН П А ст., гіпертонічна хвороба ІІ ст., риск 3. При зловживанні спиртними напоями та даних захворюваннях ОСОБА_5 за станом свого здоров'я не міг розуміти значення своїх дій та керувати ними. Позивач зазначає, що оглянувши оспорюваний заповіт, нею встановлено, що почерк та підпис в оспорюваному заповіті не належить її батьку ОСОБА_5 У зв'язку із цим, просить визнати недійсним заповіт, складений ОСОБА_5 від 19.11.2015, посвідчений приватним нотаріусом Пологівського районного нотаріального округу Запорізької області Черкун Валентиною Іванівною, зареєстрований в реєстрі за №3060

В судовому засіданні позивач ОСОБА_1 та її представники ОСОБА_6 та ОСОБА_7, підтримавши позов та виклавши мотиви його пред'явлення, просили позов задовольнити.

Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, ОСОБА_4 в судові засідання не з'являлася, однак подавала до суду заяви про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги просила задовольнити в повному обсязі.

В судовому засіданні відповідач ОСОБА_2, її представник адвокат Богдан В.М., третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, приватний нотаріус Пологівського районного нотаріального округу Запорізької області Черкун В.І. заперечували проти задоволення позову, посилаючись на безпідставність і необґрунтованість вимог позивача, в тому числі на дотримання встановленого порядку складання заповіту, відповідність його змісту волі заповідача та підписання його особисто заповідачем.

Представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, Пологівської державної нотаріальної контори Запорізької області в судові засідання не з'являвся, однак подавав до суду заяви про їх проведення без його участі.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення сторін, їх представників, третьої особи, свідків та давши оцінку доказам, суд знаходить позов таким, що не підлягає задоволенню із наступних підстав.

За змістом ст. ст. 12, 81, 89 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили.

Встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер ОСОБА_5, що підтверджується повторним свідоцтвом про його смерть серії НОМЕР_3, виданим 06.01.2016 відділом державної реєстрації актів цивільного стану Пологівського районного управління юстиції у Запорізькій області. Померлий ОСОБА_5 був батьком позивача ОСОБА_1 та третьої особи ОСОБА_4, що встановлено судом і не заперечується особами, які беруть участь у справі. Після смерті ОСОБА_5 відкрилася спадщина, до складу якої входить земельна ділянка площею 7,29га, що розташована: Запорізька область Пологівський район Пологівська міська рада.

Згідно із ст.1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Згідно із ст.1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Відповідно до ст.1233 ЦК України заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті.

Відповідно до ст.1234 ЦК України право на заповіт має фізична особа з повною цивільною дієздатністю. Право на заповіт здійснюється особисто. Вчинення заповіту через представника не допускається.

Відповідно до ч.1 ст.1235 ЦК України заповідач може призначити своїми спадкоємцями одну або кілька фізичних осіб, незалежно від наявності у нього з цими особами сімейних, родинних відносин, а також інших учасників цивільних відносин.

Таким чином, згідно вказаних норм Закону заповідач є вільним у здійсненні розпорядження своїм майном на випадок своєї смерті і може призначити своїми спадкоємцями будь-яких фізичних осіб, незалежно від наявності у нього з цими особами сімейних, родинних відносин. Діюче законодавство України не містить застережень щодо попереднього узгодження заповідачем із будь-якими особами, в тому числі родичами, наміру скласти заповіт та призначити спадкоємців, не зобов'язаний він їх і повідомляти про це, що узгоджується зі ст.1255 ЦК України, якою встановлена таємниця заповіту, що полягає у забороні розголошувати відомості щодо факту складення заповіту, його змісту, скасування або зміни заповіту.

З огляду на викладене, посилання позивача про те, що її батько виказував намір скласти заповіт на своїх доньок, та про те, що він нікому не повідомляв про намір скласти заповіт на котрогось іншого, не заслуговує на увагу.

19.11.2015 спадкодавцем ОСОБА_5 був складений заповіт, згідно якого ним на випадок своєї смерті було зроблено таке розпорядження: «земельну ділянку площею 7,29га, що розташована: Запорізька область Пологівський район Пологівська міська рада, яка належить мені на підставі державного акту на право приватної власності на землю серії НОМЕР_2, виданого Пологівською районною державною адміністрацією Запорізької області від 30.01.2003, на підставі розпорядження Пологівської райдержадміністрації від 28.11.2002 №957, акт зареєстровано в книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за №4596, заповідаю ОСОБА_2, 02.12.1958р.н., реєстраційний номер облікової картки платника податків за даними Державного реєстру фізичних осіб - платників податків - НОМЕР_1». Заповіт складений і підписаний в присутності двох свідків: ОСОБА_9 та ОСОБА_10 і посвідчений Черкун В.І., приватним нотаріусом Пологівського районного нотаріального округу, зареєстрований в реєстрі за №3060. Заповіт підписаний заповідачем ОСОБА_5 та вчинений запис: «Прочитан о мною в голос. Звіт заповіту розумію. підпись власноручно ОСОБА_5».

Спадкоємець за заповітом ОСОБА_2 звернулася до Пологівської державної нотаріальної контори Запорізької області із заявою про прийняття спадщини після смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_5, за якою державним нотаріусом ОСОБА_12 05.02.2016 було заведено спадкову справу №16/2016.

Статтею 1247 ЦК України встановлені загальні вимоги до форми заповіту, якими є: складання заповіту у письмовій формі, із зазначенням місця та часу його складання, заповіт має бути особисто підписаний заповідачем та посвідчений нотаріусом або іншими посадовими, службовими особами, визначеними у ст. ст. 1251-1252 цього Кодексу.

Вимоги до форми заповіту, передбачені ст.1247 ЦК України, названі загальними тому, що вони стосуються як до випадків посвідчення заповіту нотаріусом, так і іншими особами, яким законом надані такі повноваження, специфіка ж посвідчення заповітів встановлюється в нотаріальній процедурі, тобто Законом України «Про нотаріат» та Інструкцією про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, а також Порядком вчинення нотаріальних дій посадовими особами органів місцевого самоврядування. Названі в указаній статті вимоги мінімально необхідні, а їх недотримання є підставою для визнання заповіту нікчемним.

Статтею 1248 ЦК України встановлено, що нотаріус посвідчує заповіт, який написаний заповідачем власноручно або за допомогою загальноприйнятих технічних засобів. Нотаріус може на прохання особи записати заповіт з її слів власноручно або за допомогою загальноприйнятих технічних засобів. У цьому разі заповіт має бути вголос прочитаний заповідачем і підписаний ним. Якщо заповідач через фізичні вади не може сам прочитати заповіт, посвідчення заповіту має відбуватися при свідках (стаття 1253 цього Кодексу).

Відповідно до ч.1, ч.2 ст.1257 ЦК України заповіт, складений особою, яка не мала на це права, а також заповіт, складений з порушенням вимог щодо його форми та посвідчення, є нікчемним. За позовом заінтересованої особи суд визнає заповіт недійсним, якщо буде встановлено, що волевиявлення заповідача не було вільним і не відповідало його волі.

Відповідно до ст.215 ЦК підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається. Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин).

Відповідно до п.4 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними» №9 від 06 листопада 2009 року судам відповідно до статті 215 ЦК необхідно розмежовувати види недійсності правочинів: нікчемні правочини - якщо їх недійсність встановлена законом (частина перша статті 219, частина перша статті 220, частина перша статті 224 тощо), та оспорювані - якщо їх недійсність прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує їх дійсність на підставах, встановлених законом (частина друга статті 222, частина друга статті 223, частина перша статті 225 ЦК тощо). Нікчемний правочин є недійсним через невідповідність його вимогам закону та не потребує визнання його таким судом. Оспорюваний правочин може бути визнаний недійсним лише за рішенням суду.

Відповідно до ч.1 ст.225 ЦК України правочин, який дієздатна фізична особа вчинила у момент, коли вона не усвідомлювала значення своїх дій та (або) не могла керувати ними, може бути визнаний судом недійсним за позовом цієї особи, а в разі її смерті - за позовом інших осіб, чиї цивільні права або інтереси порушені.

Позивач стверджувала, що її батько ОСОБА_5 зловживав спиртними напоями та мав захворювання, через які він не міг розуміти значення своїх дій та керувати ними. Однак, позивачем та її представниками не надано до суду належних, допустимих та переконливих доказів на підтвердження зазначених доводів.

Так, згідно інформації КУ Пологівська ЦРЛ від 24.04.2017 №1183 ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2 на обліках у лікаря-психіатра та лікаря-нарколога КУ Пологівська ЦРЛ не перебував.

Згідно інформації КУ «Пологівський ЦПМСД» від 27.04.2017 №400/01-16 ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2 не зареєстрований та на «Д»-обліку не перебував.

Згідно копії інформації КУ Пологівська ЦРЛ від 26.09.2016 №2547, доданої до позову, вбачається, що ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2 знаходився під спостереженням сімейного лікаря КУ «Пологівський ЦПМСД», діагноз: Ішемічна хвороба серця, дифузний кардіосклероз СН П А ст. Гіпертонічна хвороба П ст., риск 3.

Таким чином, ніяких медичних документів, які б свідчили, що ОСОБА_5 за життя мав психічні розлади чи зловживав спиртними напоями позивачем та її представниками до суду надано не було.

Посилання позивача на показання свідків про те, що ОСОБА_5 зловживав спиртними напоями та зранку 19.11.2015, тобто в день складення та підписання заповіту, теж вживав спиртне, суд вважає не переконливими, оскільки факт перебування особи в стані алкогольного сп'яніння не може встановлюватися показаннями свідків. Допитані ж свідки: ОСОБА_9 та ОСОБА_10, які були присутні під час складення і підписання заповіту ОСОБА_5, та третя особа Черкун В.І., приватний нотаріус Пологівського районного нотаріального округу, заперечували, що ОСОБА_5 19.11.2015 під час складення і підписання заповіту перебував в стані алкогольного сп'яніння.

Окрім цього, згідно висновку провідного судового експерта Смолій О.М. Харківського науково-дослідного інституту судових експертиз ім. Заслуженого професора М.С. Бокаріуса за результатами проведення повторної судово-почеркознавчої експертизи №15691 від 05.12.2018, проведеної за клопотанням позивача, вбачається, що ознаки, які б свідчили про виконання підписів від імені ОСОБА_5 в двох примірниках заповіту від 19.11.2015, складеного від імені ОСОБА_5, посвідченого приватним нотаріусом Пологівського районного нотаріального округу Запорізької області Черкун В.І., зареєстрованого в реєстрі за №3060, під впливом тимчасових збиваючих факторів (знаходження у стані алкогольного, наркотичного сп'яніння тощо), не проявилися.

Відповідно до п.18 постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» за позовом заінтересованої особи суд визнає заповіт недійсним, якщо він був складений особою під впливом фізичного або психічного насильства, або особою, яка через стійкий розлад здоров'я не усвідомлювала значення своїх дій та (або) не могла керувати ними. Для встановлення психічного стану заповідача в момент складання заповіту, який давав би підставу припустити, що особа не розуміла значення своїх дій і (або) не могла керувати ними на момент складання заповіту, суд призначає посмертну судово-психіатричну експертизу.

Позивач та її представники клопотань про призначення посмертної судово-психіатричної експертизи не заявляли.

З пояснень третьої особи приватного нотаріуса Пологівського районного нотаріального округу Запорізької області Черкун В.І. вбачається, що ніяких сумнівів щодо обсягу цивільної дієздатності ОСОБА_5 у неї, як у нотаріуса, не виникло, так як на її питання він орієнтувався в просторі, обстановці, в порі року, в році свого народження і стверджував, що має рідних дітей, які з ним не спілкувалися понад 20 років, і робить заповіт на сторонню особу, бо вона здійснює за ним догляд, як за людиною похилого віку.

Таким чином, підстави припустити, що ОСОБА_5 не розумів значення своїх дій і (або) не міг керувати ними на момент складання заповіту, судом не встановлені.

Позивач стверджувала, що почерк та підпис в заповіті від 19.11.2015, складеному від імені ОСОБА_5, посвідченому приватним нотаріусом Пологівського районного нотаріального округу Запорізької області Черкун В.І., зареєстрованому в реєстрі за №3060, не належить її батьку ОСОБА_5 Однак, позивачем та її представниками не надано до суду належних, допустимих та переконливих доказів на підтвердження зазначених доводів.

Згідно висновку головного судового експерта Турбар О.М. Запорізького науково-дослідного експертно-криміналістичного центру МВС України №15-132 від 19.08.2017, проведеної за клопотанням позивача, вбачається: «Досліджуваний рукописний текст, який починається словами «Прочитан … » та закінчується в графі «Підпис заповідача» словами «… ОСОБА_5» в двох екземплярах заповіту від 19.11.2015 року, посвідченого Черкун В.І., приватним нотаріусом Пологівського районного нотаріального округу Запорізької області та зареєстрованого в реєстрі за №3060, виконаний ймовірно, ОСОБА_5. Відповісти на питання в категоричній формі не виявилися можливим через недостатній обсяг порівняльного матеріалу. Рукописний текст, який починається словами «Прочитан … » та закінчується в графі «Підпис заповідача» словами «… ОСОБА_5» в двох екземплярах заповіту від 19.11.2015 року, посвідченого Черкун В.І., приватним нотаріусом Пологівського районного нотаріального округу Запорізької області та зареєстрованого в реєстрі за №3060, має деякі ознаки незвичності письма, які можуть бути характерними для текстів, виконаних особами похилого або літнього віку.».

Згідно висновку провідного судового експерта Смолій О.М. Харківського науково-дослідного інституту судових експертиз ім. Заслуженого професора М.С. Бокаріуса за результатами проведення повторної судово-почеркознавчої експертизи №15691 від 05.12.2018, проведеної за клопотанням позивача, вбачається: «Підписи від імені ОСОБА_5 в: примірнику заповіту від 19.11.2015, складеного від імені ОСОБА_5, посвідченого приватним нотаріусом Пологівського районного нотаріального округу Запорізької області Черкун В.І. та зареєстрованого в реєстрі за №3060 (документ №1), на зворотній стороні першого аркушу документа, в рядку «Підпис заповідача:», примірнику заповіту від 19.11.2015, складеного від імені ОСОБА_5, посвідченого приватним нотаріусом Пологівського районного нотаріального округу Запорізької області Черкун В.І. та зареєстрованого в реєстрі за №3060 (документ №2), на зворотній стороні першого аркушу документа, в рядку «Підпис заповідача:» - виконані ОСОБА_5 під впливом відносно постійних природних збиваючих факторів, серед яких можуть бути вікові зміні, хворобливий стан тощо. Ознаки, які би свідчили про виконання цих підписів під впливом тимчасових збиваючих факторів (знаходження у стані алкогольного, наркотичного сп'яніння тощо), не проявилися.». Питання відносно виконання рукописних записів не вирішувалося через не надання експерту більш значних за обсягом порівняльних матеріалів у вигляді вільних зразків почерку ОСОБА_5 в різнохарактерних документах.

З пояснень третьої особи приватного нотаріуса Пологівського районного нотаріального округу Запорізької області Черкун В.І. вбачається, що після надрукування тексту заповіту на комп'ютері, ОСОБА_5 особисто його прочитано та власноручно підписано. Факт підписання особисто ОСОБА_5 двох екземплярів заповіту від 19.11.2015 в приміщенні нотаріальної контори приватного нотаріуса Пологівського району Запорізької області Черкун В.І. підтверджується показаннями допитаних свідків: ОСОБА_9 та ОСОБА_10, які особисто при цьому були присутні.

Таким чином, позивачем та її представниками в установленому порядку не доведено той факт, що заповіт від 19.11.2015, складений від імені ОСОБА_5, посвідчений приватним нотаріусом Пологівського районного нотаріального округу Запорізької області Черкун В.І. та зареєстрований в реєстрі за №3060, підписаний не ОСОБА_5, а іншою особою, дане твердження спростовується дослідженими під час судового розгляду справи доказами.

Посилання позивача в судових дебатах на розбіжності в показаннях свідків щодо того, на якому транспортному засобі її батько ОСОБА_5 та свідки ОСОБА_9 і ОСОБА_10 поїхали 19.11.2015 до нотаріальної контори, то суд вважає, що зазначені обставини не заслуговують на увагу, оскільки не спростовують факт підписання 19.11.2015 в приміщенні нотаріальної контори приватного нотаріуса Пологівського району Запорізької області Черкун В.І. заповіту ОСОБА_5

Щодо вільного волевиявлення заповідача ОСОБА_5 та відповідність заповіту його волі, то слід зазначити, що згідно пояснень третьої особи приватного нотаріуса Пологівського районного нотаріального округу Запорізької області Черкун В.І., що під час бесіди з нею ОСОБА_5 пояснив, що рідні діти з ним не спілкуються понад 20 років, а він людина похилого віку і за ним догляд виконує знайома ОСОБА_2, якій він за догляд за ним бажає залишити свій земельний пай. Зазначене підтверджується показаннями допитаних свідків: ОСОБА_9 та ОСОБА_10

Окрім цього, відповідач перед смертю доглядала за ОСОБА_5 та здійснила його поховання, що встановлено судом і не заперечується особами, які беруть участь у справі.

Пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов'язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов'язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов'язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).

Таким чином, оскільки позивачем та її представниками у встановленому порядку не доведено недійсність заповіту, складеного 19.11.2015 спадкодавцем ОСОБА_5, посвідченого приватним нотаріусом Пологівського районного нотаріального округу Запорізької області Черкун В.І. та зареєстрованого в реєстрі за №3060, з підстав зазначених у позові, то в задоволенні позову слід відмовити.

На підставі викладеного, керуючисьст. ст. 203, 215, 225, Книгою шостою «Спадкове право» ЦК України, ст. ст. 11, 12, 13, 81, 133, 141, 223, 259, 263, 265 ЦПК України, суд,

В И Р І Ш И В:

В задоволенні позову ОСОБА_1 про визнання недійсним заповіту, складеного ОСОБА_5 від 19.11.2015, посвідченого приватним нотаріусом Пологівського районного нотаріального округу Запорізької області Черкун Валентиною Іванівною, зареєстрованого в реєстрі за №3060, відмовити.

Повний текст рішення буде виготовлений станом на 27.02.2019.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення безпосередньо до суду апеляційної інстанції. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Відповідно до пп.15.5 п.1 Розділу ХІІІ «Перехідні положення» ЦПК України до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційна скарга подається учасниками справи через Пологівський районний суд Запорізької області.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя: М.В. Іванченко