Ухвала

10 жовтня 2019 року

м. Київ

справа № 307/1226/15-ц

провадження № 61-16861ск19

Верховний Суд у складі судді Другої судової палати Касаційного цивільного суду Курило В. П. розглянув касаційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Тячівського районного суду Закарпатської області від 04 червня 2015 року, ухвалу апеляційного суду Закарпатської області від 27 серпня 2015 року, ухвалу Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 12 листопада 2015 року, ухвалу Верховного Суду України від 18 березня 2016 року в справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про відшкодування майнової шкоди,

ВСТАНОВИВ:

У квітні 2015 року ОСОБА_2 звернулася до суду з позовними вимогами до ОСОБА_1 про відшкодування майнової шкоди, завданої відповідачем внаслідок знищення ним майна, отриманого позивачем у спадок у грошовому еквіваленті розміру належної частки у спадщині.

Позовні вимоги мотивовано тим, що відповідач повністю зніс успадкований будинок, чим завдав їм з братом ОСОБА_3 матеріальну шкоду у вигляді вартості будинку за виключенням 1/6 частини будинку, що на нього припадала після смерті матері у випадку спадкування за законом, вартістю 31 848,50 грн та зменшеної на половину обов`язкової частки після смерті батька вартістю 7 962,12 грн, на загальну суму 151 283,38 грн, з яких на неї припадає половина в розмірі 75 641,69 грн і, які підлягають стягненню з відповідача на її користь, так як він відмовився відшкодувати заподіяну їй дану шкоду.

Рішенням Тячівського районного суду Закарпатської області від 04 червня 2015 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Закарпатської області від 27 серпня 2015 року, позовні вимоги ОСОБА_2 задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_1 71 659,13 грн майнової шкоди. В іншій частині позовних вимог відмовлено. Вирішено питання про розподіл судових витрат.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 12 листопада 2015 року касаційну скаргу

ОСОБА_1 відхилено. Рішення Тячівського районного суду Закарпатської області від 04 червня 2015 року та ухвалу апеляційного суду Закарпатської області від 27 серпня 2015 року залишено без змін.

Ухвалою Верховного Суду України від 18 березня 2016 року заяву

ОСОБА_1 про перегляд ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 12 листопада 2015 року визнано неподаною та повернуто заявнику.

05 вересня 2019 року ОСОБА_1 звернувся до Верховного Суду із заявою, в якій просить переглянути ухвалу Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 12 листопада 2015 року та ухвалу Верховного Суду України від 18 березня 2016 року та передати справу на розгляд до Великої Палати Верховного Суду, мотивуючи свої вимоги неправильним застосуванням судами норм матеріального права та порушенням норм процесуального права.

Ухвалою Верховного Суду від 13 вересня 2019 року заяву

ОСОБА_1 залишено без руху та надано строк для усунення недоліків. Роз`яснено, що до Верховного Суду подається касаційна скарга на судові рішення, передбачені статтею 389 ЦПК України. Нормами чинного ЦПК України встановлено можливість перегляду судових рішень суду касаційної інстанції лише в порядку глави 3 розділу V цього Кодексу за заявою про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами. Оскільки ОСОБА_1 у своїй заяві просить переглянути судові рішення касаційної інстанції, мотивуючи свої вимоги неправильним застосуванням судами норм матеріального права та порушенням норм процесуального права, посилаючись на статті 388, 389, 403, 404 ЦПК України, якими передбачено порядок подання та розгляду касаційної скарги, заявнику слід надіслати до Верховного Суду касаційну скаргу, яка повинна відповідати вимогам статті 392 ЦПК України

У жовтні 2019 року до Верховного Суду надійшла касаційна скарга

ОСОБА_1 , в якій заявник просить скасувати рішення Тячівського районного суду Закарпатської області від 04 червня 2015 року, ухвалу апеляційного суду Закарпатської області від 27 серпня 2015 року, переглянути ухвалу Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 12 листопада 2015 року та ухвалу Верховного Суду України від 18 березня 2016 року та передати справу на розгляд до Великої Палати Верховного Суду та прийняти правильне судове рішення, мотивуючи свої вимоги неправильним застосуванням судами норм матеріального права та порушенням норм процесуального права.

Також заявник у касаційній скарзі посилається на те, що дана справа може вирішити правозастосовчу проблему, на підставі якої можна зробити науковий висновок та практику правильного застосування норм права для даної категорії справ, де з однієї сторони нібито і нанесена шкода, а з іншої сторони, заявник усунув загрозу життю та здоров`ю своєї родини. Дана справа повинна стати предметом більш глибокого вивчення, щоб внести певні корективи у правильне розуміння та трактування норм спадкового права, особливо частин першої, п`ятої статті 1268 ЦК України. У даній нормі матеріального права не враховані подібні обставини, коли спадкоємці тривалий час не реалізовують до кінця свої права на спадкове майно, внаслідок чого воно прийшло у непридатний стан.

У відкритті касаційного провадження у справі в частині оскарження рішення Тячівського районного суду Закарпатської області від 04 червня 2015 року та ухвали апеляційного суду Закарпатської області від 27 серпня 2015 року необхідно відмовити з таких підстав.

Пунктом 3 частини другої статті 394 ЦПК України передбачено, що суддя-доповідач відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо є постанова про залишення касаційної скарги цієї особи без задоволення або ухвала про відмову у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою цієї особи на це саме судове рішення.

Ураховуючи те, що рішення Тячівського районного суду Закарпатської області від 04 червня 2015 року та ухвала апеляційного суду Закарпатської області від 27 серпня 2015 року вже були предметом перегляду суду касаційної інстанції за касаційною скаргою ОСОБА_1 , за результатами якої Вищим спеціалізованим судом України з розгляду цивільних і кримінальних справ постановлено ухвалу від 12 листопада 2015 року про відхилення його касаційної скарги, тому відсутні правові підстави для повторного розгляду поданої заявником у жовтні 2019 року касаційної скарги.

У зв`язку з цим у відкритті касаційного провадження у цій частині слід відмовити з підстав, передбачених пунктом 3 частини другої статті 394 ЦПК України.

У відкритті касаційного провадження у справі в частині оскарження ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 12 листопада 2015 року та ухвали Верховного Суду України

від 18 березня 2016 року слід відмовити з таких підстав.

Відповідно до розділу 6 «Прикінцеві положення» Закону України № 2147-VIII від 03 жовтня 2017 року «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів», цей Закон набирає чинності з дня початку роботи Верховного Суду, визначеного рішенням його Пленуму відповідно до Закону України «Про судоустрій і статус суддів» (Відомості Верховної Ради України, 2016 року, № 31, ст. 545), опублікованим у газеті «Голос України».

Пунктом 1 постанови Пленуму Верховного Суду № 2 від 30 листопада

2017 року «Про визначення дня початку роботи Верховного Суду», визначено днем початку роботи Верховного Суду 15 грудня 2017 року.

Згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до статті 389 ЦПК України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити у касаційному порядку: 1) рішення суду першої інстанції після апеляційного перегляду справи та постанову суду апеляційної інстанції, крім судових рішень, визначених у частині третій цієї статті; 2) ухвали суду першої інстанції, вказані у пунктах 3, 6-8, 15, 16, 22, 23, 27, 28, 30, 32 частини першої статті 353 цього Кодексу, після їх перегляду в апеляційному порядку; 3) ухвали суду апеляційної інстанції про відмову у відкритті або закриття апеляційного провадження, про повернення апеляційної скарги, про зупинення провадження, щодо забезпечення позову, заміни заходу забезпечення позову, щодо зустрічного забезпечення, про відмову ухвалити додаткове рішення, про роз`яснення рішення чи відмову у роз`ясненні рішення, про внесення або відмову у внесенні виправлень у рішення, про повернення заяви про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами, про відмову у відкритті провадження за нововиявленими або виключними обставинами, про заміну сторони у справі, про накладення штрафу в порядку процесуального примусу, окремі ухвали.

Після 15 грудня 2017 року Верховний Суд, як суд касаційної інстанції у цивільних справах, має право у касаційному порядку переглядати судові рішення першої та апеляційної інстанцій, визначені у частині першій статті 389 ЦПК України, і не має повноважень на перегляд судових рішень, ухвалених Вищим спеціалізованим судом України з розгляду цивільних і кримінальних справ в порядку, передбаченому главою 3 розділу V ЦПК України, у редакції, яка діяла до набуття чинності Закону України

від 03 жовтня 2017 року № 2147-VIII «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів».

Оскаржувана ухвала Верховного Суду України від 18 березня 2016 року також не входить до переліку судових рішень, які є предметом оскарження у касаційному порядку.

Оскільки чинним Цивільним процесуальним кодексом України не передбаченоправо перегляду Верховним Судом судових рішень суду касаційної інстанції, то ухвала Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 12 листопада 2015 року та ухвала Верховного Суду України від 18 березня 2016 року не підлягають перегляду.

Відповідно до вимог пункту 1 частини другої статті 394 ЦПК України суддя-доповідач відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.

Оскільки касаційну скаргу в частині оскарження ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 12 листопада 2015 року та ухвали Верховного Суду України

від 18 березня 2016 року подано на судові рішення, які не підлягають касаційному оскарженню, то у відкритті касаційного провадження у справі слід відмовити.

Чинним ЦПК України не передбачено повноважень Верховного Суду щодо перегляду судових рішень касаційного суду, ніж в порядку частини першої статті 423 ЦПК України, де визначено, що рішення, постанова або ухвала суду, якими закінчено розгляд справи, що набрали законної сили, можуть бути переглянуті за нововиявленими або виключними обставинами.

Верховний Суд звертає увагу, що питання про передачу справи на розгляд Великої Палати Верховного Суду вирішується судом за власною ініціативою або за клопотанням учасника справи після вирішення судом питання про відкриття провадження та витребування матеріалів справи. Тому, у задоволенні клопотання про передачу справи на розгляд Великої Палати Верховного Суду слід відмовити.

Керуючись розділом 6 «Перехідні положення» Закону України № 2147-VIII

від 03 жовтня 2017 року, пунктом 1 постанови Пленуму Верховного Суду № 2

від 30 листопада 2017 року «Про визначення дня початку роботи Верховного Суду», статтею 3, пунктами 1, 3 частини другої статті 394 ЦПК України,

УХВАЛИВ:

У відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Тячівського районного суду Закарпатської області від 04 червня 2015 року, ухвалу апеляційного суду Закарпатської області від 27 серпня 2015 року, ухвалу Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 12 листопада 2015 року, ухвалу Верховного Суду України від 18 березня 2016 року в справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про відшкодування майнової шкоди, відмовити.

У задоволенні клопотання ОСОБА_1 про передачу справи на розгляд Великої Палати Верховного Суду відмовити.

Копію ухвали та додані до скарги матеріали направити заявнику.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя В. П. Курило