Постанова

Іменем України

02 жовтня 2019 року

м. Київ

справа № 755/15741/16-ц

провадження № 61-28239св18

Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду:

головуючого - Сімоненко В. М.,

суддів: Калараша А. А., Мартєва С. Ю. (суддя-доповідач), Петрова Є. В., Штелик С. П.,

учасники справи:

позивач - публічне акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк»

(після зміни типу акціонерного товариства - акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк»),

відповідач - ОСОБА_2,

розглянув у порядку спрощеного позовного провадження касаційну скаргу публічного акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» на заочне рішення Дніпровського районного суду м. Києва від 01 грудня 2016 року у складі судді Ластовки Н. Д. та ухвалу Апеляційного суду міста Києва від 30 березня 2017 року у складі колегії суддів: Білич І. М., Болотова Є. В., Поліщук Н. В.,

ВСТАНОВИВ:

Відповідно до підпункту 4 пункту 1 розділу XIII «Перехідні положення» ЦПК України у редакції Закону України від 03 жовтня 2017 року № 2147-VIII «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» (далі - Закон України № 2147-VIII) касаційні скарги (подання) на судові рішення у цивільних справах, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, передаються до Касаційного цивільного суду та розглядаються спочатку за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Описова частина

Короткий зміст позовних вимог

У жовтні 2016 року публічне акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк» (далі - ПАТ КБ «ПриватБанк») звернулося до суду з позовом, у якому просило стягнути з ОСОБА_2 заборгованість за кредитним договором від 03 жовтня 2013 року б/н у розмірі 42 364,79 грн.

Позовна заява мотивована тим, що 03 жовтня 2013 року ОСОБА_2 отримала кредит у розмірі 5 200,00 грн у вигляді встановлення кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою за користування кредитом 30,00 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом, з кінцевим строком повернення, що відповідає строку дії картки. Відповідач погодилась з тим, що підписана нею заява разом з Умовами та правилами надання банківських послуг, Правилами користування платіжною карткою, затвердженими наказом від 06 березня 2010 року № СП-2010-256 та Тарифами банку, які викладені на банківському сайті http://privatbank.ua/terms/pages/70 становить кредитний договір між нею та банком. У зв`язку з тим, що відповідач не виконує зобов`язань станом на 30 вересня 2016 року за кредитним договором існує заборгованість у сумі 4 831,81 грн за тілом кредиту, 31 989,42 грн - за процентами, крім того, банк нарахував 3 050,00 грн пені та комісії, а також відповідно до пункту 2.1.1.7.6 Умов та правил надання банківських послуг 500,00 грн - штраф (фіксована частина), 1 993,56 грн - штраф (процентна складова).

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Заочним рішенням Дніпровського районного суду м. Києва від 01 грудня 2016 року у позові відмовлено.

Рішення суду першої інстанції мотивоване тим, що долучені до матеріалів справи витяг з Умов та правил надання банківських послуг не містить підпису позичальника, тому ПАТ КБ «ПриватБанк» не довело, що ОСОБА_2 під час підписання заяви на отримання кредитної картки ознайомлювалася саме з цими Умовами та правилами надання банківських послуг. Також суд виходив з того, що позивач не надав підтвердження видання відповідачу картки, відкриття банківського рахунка та зарахування на такий рахунок кредитних коштів.

Короткий зміст ухвали суду апеляційної інстанції

Ухвалою Апеляційного суду міста Києва від 30 березня 2017 року заочне рішення Дніпровського районного суду м. Києва від 01 грудня 2016 року залишено без змін.

Ухвала суду апеляційної інстанції мотивована тим, що позивач не підтвердив тієї обставини, що надані ним до суду Умови та правила надання банківських послуг є складовою укладеного між сторонами кредитного договору та те, що відповідач взяла на себе зобов`язання зі сплати процентів, пені, комісії та штрафів у разі порушення зобов`язання з повернення коштів.

Короткий зміст касаційної скарги

У касаційній скарзі, поданій у травні 2017 року до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, ПАТ КБ «ПриватБанк», посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального та процесуального права, просить скасувати заочне рішення Дніпровського районного суду м. Києва від 01 грудня 2016 року та ухвалу Апеляційного суду міста Києва від 30 березня 2017 року, справу передати на новий розгляд до суду першої інстанції.

Надходження касаційної скарги до суду касаційної інстанції

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 09 листопада 2017 року відкрито касаційне провадження, витребувано справу з Дніпровського районного суду м. Києва.

15 грудня 2017 року набрав чинності Закон України від 03 жовтня 2017 року № 2147-VIII та розпочав роботу Верховний Суд як суд касаційної інстанції.

У травні 2018 року справу передано до Касаційного цивільного суду.

Ухвалою Верховного Суду від 23 вересня 2019 року справу призначено до судового розгляду.

Аргументи учасників справи

Доводи особи, яка подала касаційну скаргу

Касаційна скарга мотивована тим, що ОСОБА_3 не надала доказів на спростування дійсності Умов та правил надання банківських послуг, контррозрахунку на спростування розміру заборгованості за кредитним договором, суди відмовили у позові банку з формальних міркувань.

Відзиву на касаційну скаргу не надходило.

Фактичні обставини справи, встановлені судами

Суди встановили, що 03 жовтня 2013 року ОСОБА_2 підписала анкету-заяву про приєднання до Умов і правил надання банківських послуг у ПриватБанк, в якій зазначено, що ця заява разом з пам`яткою клієнта, Умовами та правилами надання банківських послуг, а також Тарифами становить між нею та ПАТ КБ «ПриватБанк» договір про надання банківських послуг.

Анкета-заява про приєднання до Умов і правил надання банківських послуг у ПриватБанк не містить розміру процентної ставки за кредитом і умов нарахування пені, комісії та штрафів.

Надана ПАТ КБ «ПриватБанк» до суду довідка про умови кредитування з використанням кредитки «Універсальна, 55 днів пільгового періоду» та Витяг з Умов і правил надання банківських послуг, затверджених наказом від 06 березня 2010 року № СП-2010-256, не містить підпису ОСОБА_2 .

Згідно з банківським розрахунком заборгованість відповідача перед ПАТ КБ «ПриватБанк» станом на 30 вересня 2016 року становила 42 364,79 грн, у тому числі: 4 831,81 грн - тіло кредиту, 31 989,42 грн - проценти за кредитом, 3 050,00 грн - пеня та комісія, 500,00 грн - штраф (фіксована частина) та 1 993,56 грн - штраф (процентна складова).

Мотивувальна частина

Позиція Верховного Суду

Згідно із частиною другою статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Касаційна скарга підлягає задоволенню частково.

Мотиви, з яких виходить Верховний Суд, та застосовані норми права

Згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до частин першої і другої статті 400 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими. Суд касаційної інстанції перевіряє законність судових рішень лише в межах позовних вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

У частині першій статті 1055 ЦК України передбачено, що кредитний договір укладається у письмовій формі.

Відповідно до частин першої та другої статті 207 ЦК України (в редакції, чинній на момент укладення кредитного договору) правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

Згідно з частинами першою та другою статті 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги.

У частині першій статті 634 ЦК України передбачено, що договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

У переважній більшості випадків застосування конструкції договору приєднання його умови розробляє підприємець (в цьому випадку ПАТ КБ «ПриватБанк»).

Оскільки умови договорів приєднання розробляються банком, то повинні бути зрозумілі всім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку з чим банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші.

Тому з огляду на зміст статей 633, 634 ЦК України можна вважати, що другий контрагент (споживач послуг банку) лише приєднується до тих умов, з якими він ознайомлений. У разі укладення кредитного договору проценти за користування позиченими коштами та неустойка поділяються на встановлені законом (розмір та підстави стягнення яких визначаються актами законодавства) та договірні (розмір та підстави стягнення яких визначаються сторонами в самому договорі).

Суди встановили, що у анкеті-заяві про приєднання до Умов і правил надання банківських послуг у ПриватБанк, яку підписала ОСОБА_2 , не визначено процентної ставки за кредитом та не передбачено умов нарахування неустойки.

ПАТ КБ «ПриватБанк», обґрунтовуючи позов, крім розрахунку заборгованості, посилалося на те, що підписана ОСОБА_2 заява разом з Умовами та правилами надання банківських послуг, затвердженими наказом від 06 березня 2010 року № СП-2010-256, та Тарифи банку, які викладені на сайті: https://privatbank.ua/terms/pages/70 складають кредитний договір.

При цьому матеріали справи не містять підтверджень того, що саме ці Тарифи і Умови та правила надання банківських послуг розуміла відповідач та ознайомилася і погодилася з ними, підписуючи заяву про отримання картки, а також те, що вказані документи на момент підписання ОСОБА_2 анкети-заяви від 03 жовтня 2013 року взагалі містили умови, зокрема, щодо сплати процентів за користування кредитними коштами та сплати неустойки (пені, штрафів), у розмірах і порядках нарахування, зазначених в документах, що додані банком до позовної заяви.

Крім того, роздруківка із сайту банку належним доказом бути не може, оскільки цей доказ повністю залежить від волевиявлення і дій однієї сторони (банку), яка може вносити і вносить відповідні зміни в умови та правила споживчого кредитування.

У цьому випадку також неможливо застосувати до вказаних правовідносин правила частини першої статті 634 ЦК України згідно з якою договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому, оскільки Умови та правила надання банківських послуг, що розміщені на офіційному сайті позивача (http://www.privatbank.ua) неодноразово змінювалися самим ПАТ КБ «ПриватБанк» у період з часу виникнення спірних правовідносин (03 жовтня 2013 року) до моменту звернення до суду із вказаним позовом (жовтня 2016 року), тобто кредитор міг додати до позовної заяви Умови та правила надання банківських послуг у будь-якій редакції, що найбільш сприятлива для задоволення позову.

Установивши, що наданий банком витяг з Умов та правил надання банківських послуг не можна розцінювати як частину кредитного договору, суди попередніх інстанцій дійшли правильного висновку про відсутність підстав вважати, що сторони визначили умови сплати процентів за користування кредитними коштами, а також відповідальність у вигляді неустойки за порушення термінів виконання договірних зобов`язань, тому обґрунтовано відмовили у задоволенні позову у цій частині.

Вимог про стягнення процентів за користування коштами та інших сум за прострочення виконання грошового зобов`язання з підстав та у розмірах, встановлених, зокрема, статтями 625, 1048 ЦК України, позивач не заявляв.

Разом з тим, ОСОБА_2 , будучи належно повідомленою про рух справи у судах першої та апеляційної інстанцій не подала до судів жодної заяви, клопотання чи заперечення на пред`явлений до неї позов, тому суди попередніх інстанцій не мали процесуальних підстав ставити під сумнів фактичне отримання та використання позичальником коштів, ураховуючи положення статей 10 та 11 ЦПК України у редакції, чинній на момент розгляду справи у суді першої та апеляційної інстанцій (далі - ЦПК України 2004 року), які визначаються диспозитивність та змагальність цивільного судочинства, і статті 60 ЦПК України 2004 року щодо обов`язку сторін доказувати та подавати докази на підтвердження своїх вимог та заперечень.

Аналогічні положення містяться у статтях 11, 12 та 81 ЦПК України, який набрав чинності з 15 грудня 2017 року.

Відповідно до частини другої статті 530 ЦК України, якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час.

За таких обставин, Верховний Суд дійшов висновку, що ПАТ КБ «ПриватБанк» вправі вимагати від ОСОБА_2 виконання обов`язку з повернення фактично отриманої суми коштів.

Висновки за результатами розгляду касаційної скарги

Відповідно до частини першої статті 412 ЦПК України підставами для скасування судових рішень повністю або частково і ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

За таких обставин касаційну скаргу слід задовольнити частково, заочне рішення Дніпровського районного суду м. Києва від 01 грудня 2016 року та ухвалу Апеляційного суду міста Києва від 30 березня 2017 року у частині відмови ПАТ КБ «ПриватБанк» у стягненні з ОСОБА_2 4 831,81 грн -скасувати, задовольнити позов у цій частині; у решті судові рішення залишити без змін.

Керуючись статтями 402, 409, 412, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» задовольнити частково.

Рішення Дніпровського районного суду м. Києва від 01 грудня 2016 року та ухвалу Апеляційного суду міста Києва від 30 березня 2017 року у частині відмови акціонерному товариству комерційному банку «ПриватБанк» у стягненні з ОСОБА_2 4 831,81 грн скасувати.

Позов акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» заборгованість у сумі 4 831,81 грн.

У решті рішення Дніпровського районного суду м. Києва від 01 грудня 2016 року та ухвалу Апеляційного суду міста Києва від 30 березня 2017 року залишити без змін.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

ГоловуючийВ. М. Сімоненко

Судді:А. А. Калараш

С. Ю. Мартєв

Є. В. Петров

С. П. Штелик