Ухвала

26 вересня 2019 року

м. Київ

справа № 199/8734/17

провадження № 61-8587св19

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду:

головуючого - Синельникова Є. В.,

суддів: Осіяна О. М., Сакари Н. Ю., Хопти С. Ф. (суддя-доповідач), Шиповича В. В.,

учасники справи:

позивач - ОСОБА_1 ,

відповідач - Державна казначейська служба України,

третя особа - прокуратура Дніпропетровської області,

розглянув у порядку спрощеного позовного провадження касаційну скаргу першого заступника прокурора Дніпропетровської області на рішення Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 02 серпня 2018 року у складі судді Подорець О. Б. та постанову Дніпровського апеляційного суду від 02 квітня 2019 року у складі колегії суддів: Макарова М. О., Демченко Е. Л., Куценко Т. Р.,

ВСТАНОВИВ:

1. Описова частина

Короткий зміст позовних вимог

У грудні 2017 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Державної казначейської служби України, третя особа - прокуратура Дніпропетровської області, про відшкодування майнової та моральної шкоди, завданої незаконними рішеннями і діями органів досудового слідства, прокуратури.

Позов мотивовано тим, що 13 грудня 2011 року прокуратурою Дніпропетровської області порушено кримінальну справу відносно нього за частиною третьою статті 368 КК України.

15 грудня 2011 року він був затриманий слідчим прокуратури Дніпропетровської області у порядку статті 115 КПК України. 16 грудня 2011 року йому було пред`явлено обвинувачення і того ж дня Жовтневим районним судом м. Дніпропетровська застосовано щодо нього запобіжний захід у виді тримання під вартою.

22 грудня 2011 року його було відсторонено від посади начальника підрозділу примусового виконання рішень відділу державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Дніпропетровській області.

22 грудня 2011 року слідчим прокуратури Дніпропетровської області накладено арешт на все його майно.

27 червня 2012 року обвинувальний акт за його обвинуваченням за частиною другою статті 364, частиною третьою статті 368 КК України передано до Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська.

06 червня 2014 року постановою Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська кримінальну справу направлено прокурору Дніпропетровської області для проведення додаткового розслідування.

13 серпня 2014 року він був звільнений з СІЗО у зв`язку із закінченням строку тримання під вартою.

10 грудня 2015 року постановою старшого прокурора прокуратури Жовтневого району м. Дніпропетровська Суховетрук Т. І. кримінальне провадження № 000603 за його підозрою у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених частиною другою статті 364, частиною другою статті 368 КК України закрито на підставі пункту 3 частини першої статті 284 КПК України, у зв`язку з недостатністю доказів для доведення винуватості в суді і тим, що можливості їх отримати вичерпані та було знято арешт з майна, накладений постановою слідчого по ОВ СВ СУ прокуратури Дніпропетровської області від 22 грудня 2011 року.

Тобто, він незаконно переслідувався слідством з 15 грудня 2011 року по 10 грудня 2015 (48 місяців), з яких загальна кількість діб тримання під вартою з 15 грудня 2011 року по 13 серпня 2014 року складає 972 доби.

Таким чином, незаконне карне переслідування, перебування тривалого часу в СІЗО спричинило йому значних моральних страждань та нанесло непоправну шкоду психологічному стану, здоров`ю, репутації, що також привело до звільнення за власним бажанням.

Ураховуючи викладене, ОСОБА_1 просив суд стягнути з державного бюджету на його користь 50 000 000 грн моральної шкоди та 135 800 грн 94 коп. втраченого заробітку.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Рішенням Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 02 серпня 2018 року позов ОСОБА_1 задоволено частково. Стягнуто з Державного казначейства України за рахунок коштів Державного бюджету України шляхом безспірного списання Державною казначейською службою України коштів з єдиного казначейського рахунку Державного бюджету України на користь ОСОБА_1 у рахунок матеріальної шкоди - втрачений заробіток у розмірі 135 800 грн 94 коп. та 500 тис. грн у рахунок відшкодування моральної шкоди, завданої незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду. В іншій частині позову - відмовлено. Вирішено питання про розподіл судових витрат.

Рішення суду першої інстанції мотивовано тим, що позивачем дотримано порядок визначення суми втраченого заробітку, передбачений Законом України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду». Проте, орган, який повинен був у встановленому законом порядку і у спосіб вирішити це питання його не вирішив, а тому виконуючи обов`язок по захисту порушеного права, суд врахувавши причинно-наслідковий зв`язок між триманням під вартою та втратою заробітку, оскільки позивач на момент затримання офіційно працював, вважав за необхідне стягнути суму втраченого заробітку в розмірі 135 800 грн 94 коп. та 500 тис. грн у рахунок відшкодування моральної шкоди, завданої незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду.

Короткий зміст судового рішення суду апеляційної інстанції

Постановою Дніпровського апеляційного суду від 02 квітня 2019 року апеляційні скарги ОСОБА_1 , Державної казначейської служби України та прокуратури Дніпропетровської області задоволено частково. Рішення суду першої інстанції в частині вирішення позовної вимоги ОСОБА_1 про відшкодування моральної шкоди змінено. Визначено розмір відшкодування моральної шкоди ОСОБА_1 у розмірі 1 500 000 грн. У іншій частині рішення суду першої інстанції залишено без змін.

Судове рішення суду апеляційної інстанції мотивовано тим, що задовольняючи позовні вимоги в частині стягнення компенсації втраченого заробітку, суд виходив з того, що у період з 30 грудня 2011 року по 06 жовтня 2014 року позивачу без законних на це підстав не виплачувалась заробітна плата, оскільки його було відсторонено від роботи. Оскаржуючи рішення в частині стягнення компенсації, прокурор зазначав, що судом невірно було визначено розмір середнього заробітку позивача, відтак й усієї суми компенсації. При цьому належного та допустимого доказу на спростування вказаного надано не було. Частково задовольняючи позовну вимогу про відшкодування моральної шкоди, суд першої інстанції зазначив, що розмір такого відшкодування у 500 тис. грн є достатнім для розумного задоволення потреб позивача, однак колегія суддів не погодилась із рішенням суду в частині розміру відшкодування моральної шкоди, оскільки позивач без відповідної правової підстави 48 місяців перебував під кримінальним переслідуванням, 34 місяців з яких він утримувався під вартою, внаслідок чого був ізольований від суспільства, що є надзвичайною мірою впливу на особу та кардинальним чином впливає на його життя. Після цього позивач також був обмежений у вільному виборі місця знаходження та поведінки, оскільки відносно нього було застосовано домашній арешт та особисте зобов`язання. Суд апеляційної інстанції визнав обґрунтованим та доведеним той факт, що у зв`язку з таким переслідуванням з боку правоохоронних органів, які згодом закрили кримінальне провадження відносно позивача, останній зазнав душевних переживань, був відсторонений від посади, що призвело до зміни життєвого укладу та завдало позивачу значних страждань. При цьому наявність такої шкоди визнається та не заперечується й відповідачем та третьою особою, які фактично заперечували лише щодо розміру її відшкодування, тому належним розміром відшкодування моральної шкоди ОСОБА_1 у такому випадку становить 1 500 000 грн, що відповідає принципу пропорційності, розумності та справедливості.

Короткий зміст вимог касаційної скарги

У касаційній скарзі, поданій до Верховного Суду у травні 2019 року, перший заступник прокурора Дніпропетровської області, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального та порушенням норм процесуального права, просив скасувати оскаржувані судові рішення в частині стягнення майнової шкоди у вигляді втраченого заробітку у розмірі 135 800 грн 94 коп. та у цій частині закрити провадження у справі. Змінити оскаржувані судові рішення в частині відшкодування моральної шкоди, зменшивши її розмір до 179 136 грн.

Надходження касаційної скарги до суду касаційної інстанції

Ухвалою Верховного Суду від 09 липня 2019 року відкрито касаційне провадження у вказаній справі та витребувано з Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська зазначену цивільну справу. Клопотання першого заступника прокуратури Дніпропетровської області про зупинення виконання рішення Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 02 серпня 2018 року та постанови Дніпровського апеляційного суду від 02 квітня 2019 року задоволено. Зупинено виконання рішення Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 02 серпня 2018 року та постанови Дніпровського апеляційного суду від 02 квітня 2019 року до закінчення касаційного провадження у справі.

У липні 2019 року справа надійшла до Верховного Суду.

Ухвалою Верховного Суду від 12 вересня 2019 року справу за позовом ОСОБА_1 до Державної казначейської служби України, третя особа - прокуратура Дніпропетровської області, про відшкодування майнової та моральної шкоди, завданої незаконними рішеннями і діями органів досудового слідства, прокуратури, призначено до судового розгляду.

Аргументи учасників справи

Доводи особи, яка подала касаційну скаргу

Касаційна скарга мотивована тим, що судами не було дотримано принципу розумності та справедливості при визначені розміру моральної шкоди, оскільки відшкодування моральної шкоди за час перебування під слідством чи судом проводиться, виходячи з розміру не менше одного мінімального розміру заробітної плати за кожен місяць перебування під слідством чи судом. Крім того, вимоги про компенсацію втраченого заробітку та відшкодування вартості неповернутого позивачу майна взагалі не підлягають розгляду у вказаному провадженні. Порядок та розмір такого відшкодування відповідно до вимог Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду» визначаються органом досудового слідства/прокурором за відповідною заявою потерпілого від дій такого органу. Однак вказаний порядок дотриманий не був, провадження в цій частині на підставі положень пункту 1 частини першої статті 255 ЦПК України підлягає закриттю, тобто у зв`язку з тим, що справа не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

Доводи особи, яка подала відзив на касаційну скаргу

У серпні 2019 року до Верховного Суду надійшов відзив на касаційну скаргу від ОСОБА_1 , у якому заявник посилався на те, що касаційна скарга прокуратури підлягає залишенню без задоволення, а судові рішення - без змін, оскільки постанову Дніпровського апеляційного суду від 02 квітня 2019 року прийнято з додержанням норм матеріального та процесуального права, а доводи касаційної скарги є необґрунтованими. Доводи прокуратури щодо визначення розміру завданої йому майнової шкоди відповідним органом у порядку, визначеному статтею 12 Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду», є безпідставними, такими, що не ґрунтуються на нормах чинного законодавства та матеріалах вказаної справи, а вимога щодо закриття провадження у справі в частині стягнення втраченого заробітку є незаконною та необґрунтованою. Крім того, наведені у касаційній скарзі посилання щодо незгоди з розміром моральної шкоди не спростовують висновків апеляційного суду та не дають підстав вважати, що судом порушено норми матеріального та процесуального права.

2. Мотивувальна частина

Позиція Верховного Суду

Згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Справу необхідно передати на розгляд Великої Палати Верховного Суду.

Мотиви, з яких виходить Верховний Суд, та застосовані норми права

Відповідно до частини шостої статті 403 ЦПК України справа підлягає передачі на розгляд Великої Палати Верховного Суду у всіх випадках, коли учасник справи оскаржує судове рішення з підстав порушення правил предметної чи суб`єктної юрисдикції.

Згідно з частинами першою та четвертою статті 404 ЦПК України питання про передачу справи на розгляд палати, об`єднаної палати або Великої Палати Верховного Суду вирішується судом за власною ініціативою або за клопотанням учасника справи.

Про передачу справи на розгляд Великої Палати Верховного Суду суд постановляє ухвалу із обґрунтуванням підстав, визначених у частині шостій статті 403 цього Кодексу.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду вважає, що справа підлягає передачі на розгляд Великої Палати Верховного Суду, оскільки касаційна скарга містить доводи щодо порушення судами правил предметної юрисдикції.

Керуючись частиною шостою статті 403, частинами першою та четвертою статті 404 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду

УХВАЛИВ:

Справу за позовом ОСОБА_1 до Державної казначейської служби України, третя особа - прокуратура Дніпропетровської області, про відшкодування майнової та моральної шкоди, завданої незаконними рішеннями і діями органів досудового слідства, прокуратури, передати на розгляд Великої Палати Верховного Суду.

Ухвала суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуючий Є. В. Синельников

Судді: О. М. Осіян

Н. Ю. Сакара

С. Ф. Хопта

В. В. Шипович