ДАРНИЦЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М.КИЄВА
справа № 753/6177/19
провадження № 2/753/5127/19
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"30" вересня 2019 р. Дарницький районний суд м. Києва в складі:

головуючого судді - Заставенко М.О.,

за участю секретаря судового засідання - Долі М.А.,

без участі сторін,

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження в залі суду в м. Києві цивільну справу за позовною заявою Комунального підприємства з експлуатації і ремонту житлового фонду "Житло-сервіс" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся в Дарницький районний суд м. Києва із позовом до ОСОБА_1 , в якому просить суд стягнути з ОСОБА_1 на користь Комунального підприємства з експлуатації і ремонту житлового фонду «Житло-сервіс» суму заборгованості за житлово-комунальні послуги.

Позовні вимоги обґрунтовує тим, що відповідач отримує від позивача житлово-комунальні послуги з утримання будинку та прибудинкової території на підставі Договору № 82 від 09.10.2013 р. на утримання квартири, однак у зв`язку із невиконанням своїх зобов`язань у відповідача виникла заборгованість перед позивачем за надані послуги за період з 01.07.2012 р. по 01.08.2018 р. на загальну суму 28 686,87 грн., що є предметом позовних вимог з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення у розмірі 14 107,48 грн., а також трьох процентів річних від простроченої суми у розмірі 2 230,79 грн.

Заочним рішенням Дарницького районного суду м. Києва від 23.11.2018 р. вказані позовні вимоги були задоволені.

Ухвалою Дарницького районного суду м. Києва від 28.02.2019 року задоволено заяву відповідача ОСОБА_1 про перегляд вищевказаного заочного рішення суду, рішення скасоване, справа призначена до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін. Відповідачу надано строк для подання до суду відзиву на позовну заяву з усіма письмовими доказами, що підтверджують заперечення проти позову.

04.04.2019 року представник позивача подав до суду заяву про зменшення розміру позовних вимог, в якій зазначив, що у зв`язку із допущеною помилкою у розрахунку заборгованості, було здійснено перерахунок, заборгованість відповідача за період з 01.07.2012 року по 01.08.2018 року складає 11 937,05 грн. На вказану суму за період з 01.10.2015 року по 01.08.2018 року нараховані збитки від інфляції - 1 318,06 грн. та 3% річних - 449,70 грн. Таким чином загальний розмір заборгованості складає 13 704,81 грн.

15.04.2019 року від відповідача на адресу суду надійшов відзив, в якому зазначила, що вона договір з позивачем на утримання будинку та прибудинкової території не укладала та не підписувала, тому між нею та позивачем відсутні зобов`язальні правовідносини. У період з грудня 2016 року по липень 2018 року у квартирі позивач не проживала, а тому не споживала у повному обсязі послуги з утримання будинку та прибудинкової території. Щодо нарахування індексу інфляції та 3% річних вважає їх незаконними, оскільки у неї відсутні будь які зобов`язання перед позивачем, а тому і відсутні підстави для нарахування вказаних штрафних санкцій.

18.06.2019 року представником позивача подано відповідь на відзив, в якому зазначено, що відповідач повинна здійснювати оплату за житлово-комунальні послуги незалежно від наявності чи відсутності укладеного договору, тимчасове не проживання в квартирі не може бути підставою для звільнення від сплати житлово-комунальних послуг, якщо відповідач не повідомила письмово заявою виконавця послуг про свою відсутність. Відповідач такої заяви КП "Житло-Сервіс" не подавала. Власник зобов`язаний утримувати належне йому майно, тому у позивача наявні підстави для застосування ст. 625 ЦК України. Нарахування вартості послуг відповідачу здійснювалося на підставі розпоряджень виконавчого органу Київської міської ради. Справу просила розглядати у її відсутність.

22.07.2019 року ОСОБА_1 подала заперечення, в яких не визнала заявлені позовні вимоги.

В судовому засіданні 24.07.2019 року представник відповідача ОСОБА_2 заперечував проти задоволення позову, посилаючись на обставини викладені у відзиві, подав суду заяву про застосування строків позовної давності, оскільки заборгованість нарахована за період з 01.07.2012 року по 01.08.2018 р., тобто частина вимог поза межами трирічного строку позовної давності. В розгляді справи була оголошена перерва до 30.09.2019 в зв`язку із закінчення робочого часу.

В судове засідання 30.09.2019 року сторони не прибули. В матеріалах справи міститься заява представника позивача про розгляд справи у її відсутність.

Відповідач та її представник у судове засідання також не прибули, про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином. Від представника відповідача надійшло клопотання про відкладення розгляду справи у зв`язку з його зайнятість в іншому судовому засіданні та клопотання про долучення до справи доказів.

Протокольною ухвалою суду від 30.09.2019 року суд ухвалив у задоволенні клопотання представника відповідача про відкладення розгляду справи відмовити, провести розгляд справи у відсутність сторін. Також суд ухвалив відмовити у долученні до справи поданих представником відповідача доказів, оскільки вони були подані з порушенням порядку встановленого ч. 3 ст. 83 ЦПК України строку.

Судом на підставі частини другої статті 247 Цивільно-процесуального кодексу України, у зв`язку із неявкою в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу 30.09.2019 за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Суд, вислухавши представника відповідача, всебічно з`ясувавши обставини, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог, підтверджених доказами, які були досліджені в судовому засіданні, вважає встановленими такі факти та відповідні їм правовідносини.

Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до ч. 3 ст. 12, ч.ч. 1, 6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Судом встановлено, що згідно п. 2.1 Статуту Комунального підприємства з експлуатації і ремонту житлового фонду «Житло-Сервіс», первинно затвердженого розпорядженням КМДА від 19.07.2000 року із подальшими змінами та перереєстрацією, Підприємство створене з метою отримання прибутку від господарської діяльності із утримання, обслуговування, експлуатації та ремонту будинків і споруд комунальної власності територіальної громади м. Києва та прибудинкових території, а також здійснення контролю за виконанням громадянами Правил користування приміщеннями житлових будинків і прибудинкових територій. (а.с. 21-30)

На підставі Наказу Головного управління житлового забезпечення КМДА від 10.01.2008 № 3 Комунальному підприємству з експлуатації і ремонту житлового фонду «Житло-Сервіс» передано на обслуговування жилий будинок на вул. Дніпровська Набережна, 19-В (а.с. 7).

09.10.2013 року між Комунальним підприємством з експлуатації і ремонту житлового фонду «Житло-Сервіс» та ОСОБА_1 , яка на підставі свідоцтва про право власності від 26.12.2007 р. є власником квартири АДРЕСА_1 , укладено Договір № 82 про надання послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій, предметом якого є забезпечення Виконавцем надання послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій у будинку, а Споживачем - своєчасна оплата цих послуг за встановленим тарифом у строки та на умовах, передбачених цим Договором. (а.с. 10-11).

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» № 1875-IV (в редакції від 2004 року), послуга з управління багатоквартирним будинком - результат господарської діяльності суб`єктів господарювання, спрямованої на забезпечення належних умов проживання і задоволення господарсько-побутових потреб мешканців будинку шляхом утримання і ремонту спільного майна багатоквартирного будинку та його прибудинкової території відповідно до умов договору; утримання будинків і прибудинкових територій - господарська діяльність, спрямована на задоволення потреби фізичної чи юридичної особи щодо забезпечення експлуатації та/або ремонту жилих та нежилих приміщень, будинків і споруд, комплексів будинків і споруд, а також утримання прилеглої до них (прибудинкової) території відповідно до вимог нормативів, норм, стандартів, порядків і правил згідно із законодавством;

Правовідносини, що виникають у сфері надання та споживання таких послуг, регулюються як нормами Цивільного кодексу України, так і Законом України «Про житлово-комунальні послуги» № 1875-IV (в редакції 2004 року), оскільки спільні правовідносини виникли ще у 2012 році, а також іншими нормативно-правовими актами у галузі цивільного, житлового законодавства та актів, що регулюють відносини у сфері надання житлово-комунальних послуг.

Посилання відповідача та її представника на положення Закону України "Про житлово-комунальні послуги" № 2189-VIII від 09.11.2017 року суд вважає безпідставним, оскільки вказаний Закон набув чинності лише 01.05.2019 року.

Відповідно до ст. 19 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» № 1875-IV, відносини між учасниками договірних відносин у сфері житлово-комунальних послуг здійснюються виключно на договірних засадах.

Статтею 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» № 1875-IV передбачено право споживача одержувати вчасно та відповідної якості житлово-комунальні послуги згідно із законодавством та умовами договору про надання житлово-комунальних послуг, при цьому такому праву прямо відповідає визначений обов`язок споживача оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом.

Також п. 6 ч. 1 ст. 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» № 1875-IV передбачено право споживача на несплату вартості житлово-комунальних послуг за період тимчасової відсутності споживача та/або членів його сім`ї при відповідному документальному оформленні, а також за період фактичної відсутності житлово-комунальних послуг, визначених договором у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Таким чином, згідно із зазначеними нормами закону споживачі зобов`язані оплатити отримані ними житлово-комунальні послуги. Відсутність письмового договору щодо надання житлово-комунальних послуг сама по собі не може бути підставою для звільнення споживача від встановленого законом обов`язку оплати послуг у повному обсязі, якщо він фактично користується ними зі згоди постачальника послуг. Підстави несплати також чітко визначені законом.

Відповідно до положення статті 322 ЦК України, власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом.

Твердження відповідача про те, що договір про надання послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкової території вона не підписувала, не підтверджено належними доказами. А посилання на те, що підпис у договорі не її, так як у паспорті у неї зовсім інший підпис, суд не приймає до уваги, оскільки суд не володіє спеціальними знаннями, необхідними для з`ясування вказаних обставин. Крім того, на даний час договір є чинним, не припиненим та не розірваним.

Також не можуть бути підставою для визнання відсутності обов`язку відповідача щодо сплати коштів за утримання будинку та прибудинкової території, твердження відповідача про те, що у період часу з грудня 2016 року по липень 2018 року вона не проживала у квартирі, оскільки власник зобов`язаний нести витрати за утримання належного йому майна, крім того, відповідач не подала до позивача відповідну заяву про її відсутність у квартирі.

Таким чином, суд вважає доведеним необхідність сплати відповідачем коштів на утримання будинку та прибудинкової території.

Так, згідно наданих розрахунків за період з 01.07.2012 р. по 01.08.2018 р. у відповідача виникла заборгованість по сплаті за послуги з утримання будинку та прибудинкової території на загальну суму 13 704,81, яка складається із: заборгованість по сплаті послуг з утримання будинку та прибудинкової території - 11 937,05; нарахованого індексу інфляції за період з 01.10.2015 р. по 01.08.2018 р. в сумі 1 318,06 грн. та 3% річних від простроченої суми заборгованості за вказаний період в сумі 449,70 грн.

Відповідно до ст. 526 Цивільного кодексу України, зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Відповідно до положень ч. 1, 3 ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

З огляду на викладене, суд приходить до висновку, що позовні вимоги про стягнення заборгованості за оплату житлово-комунальних послуг є обґрунтованим та таким, що підлягають до задоволення в повному обсязі.

Заявлене представником клопотання про застосування строків позовної давності не може бути задоволене судом з огляду на наступне.

Відповідно до ст. 257 ЦК України, загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

Разом з тим, статтею 264 ЦК України передбачено, що перебіг позовної давності переривається вчиненням особою дії, що свідчить про визнання нею свого боргу або іншого обов`язку.

Після переривання перебіг позовної давності починається заново. Час, що минув до переривання перебігу позовної давності, до нового строку не зараховується.

Як вбачається з наданого позивачем розрахунку, який не був спростований відповідачем, у період з 01.07.2012 року по 01.07.2018 року здійснювалися наступні проплати: січень 2013 - 2 394,05 грн. квітень 2013 - 958,13 грн., жовтень 2013 - 620,55 грн., листопад 2013 - 648,89 грн., січень 2014 - 398,56 грн., березень 2014 - 677,81 грн., травень 2014 - 367,75 грн., червень 2014 - 1 322,75 грн., серпень 2014 - 772,45 грн., вересень 2014 - 372,45 грн., жовтень 2014 - 644,90 грн., листопад 2014 - 372,45 грн., грудень 2014 - 455,37 грн., лютий 2015 - 372,45 грн., березень 2015 - 744,90 грн., вересень 2015 - 1 698,80 грн., жовтень 2015 - 2 116,45 грн., листопад 2015 - 2 619,15 грн., березень 2016 - 750,00 грн., квітень 2016 - 444,00 грн., травень 2016 - 372,45 грн., вересень 2016 - 1000,00 грн., жовтень 2016 - 900,00 грн., грудень 2016 - 500,00 грн., березень 2017 - 541,03 грн., травень 2017 - 541,03 грн., листопад 2017 - 1541,03 грн.

Здійснення вказаних оплат свідчить про визнання відповідачем свого боргу та вказує на переривання перебігу позовної давності. З позовом до суду позивач звернувся у вересні 2018 року, таким чином строки позовної давності позивачем не пропущені.

Враховуючи зазначене, суд дійшов висновку про обґрунтованість заявлених позовних вимог.

Відповідно до ч. 1 ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. (ч. 1 ст. 141 Цивільного процесуального кодексу України)

Відповідно до ч. 1 ст. 4 Закону України «Про судовий збір», судовий збір справляється у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі. Ставка судового збору за подання юридичною особою позовної заяви майнового характеру становить 1,5 відсотка ціни позову, але не менше 1 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб і не більше 350 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Таким чином, враховуючи ціну позову, заявлену позивачем, суд у порядку ст. 141 ЦПК України, вважає стягнути з відповідача на користь позивача судовий збір у розмірі 1762,00 грн. Питання щодо повернення позивачеві зайво сплаченого судового збору може бути вирішено за клопотанням позивача відповідно до закону.

На підставі вищевикладеного, керуючись вимогами ст. ст. 322, 526, 625 ЦК України, Законом України «Про житлово-комунальні послуги», ст. ст. 2, 4, 6-13, 82, 89, 133, 141, 258, 259, 263-265, 268, 272, 273,--279, 352, 354 ЦПК України, суд -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги Комунального підприємства з експлуатації і ремонту житлового фонду "Житло-сервіс" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості - задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Комунального підприємства з експлуатації і ремонту житлового фонду «Житло-сервіс» суму заборгованості за житлово-комунальні послуги у розмірі 13 704,81 грн.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Комунального підприємства з експлуатації і ремонту житлового фонду «Житло-сервіс» судовий збір по справі у розмірі 1762,00 грн.

Позивач: Комунальне підприємство з експлуатації і ремонту житлового фонду «Житло-сервіс», 02081, м. Київ, вул. Дніпровська набережна, 25-Б, код за .

Відповідач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , адреса: АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_1 .

Рішення суду може бути оскаржене до Київського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

У відповідності до п.п. 15.5, п.15 ч. 1 Розділу ХШ Перехідних Положень ЦПК України, до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно- телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя: Заставенко М.О.