Ухвала

07 жовтня 2019 року

м. Київ

справа № 185/7043/16-ц

провадження № 61-18272св18

Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду: Мартєва С. Ю. (суддя-доповідач), Петрова Є. В., Сімоненко В. М.,

розглянув у попередньому судовому засіданні у порядку письмового провадження справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , за участю третьої особи - Другої Павлоградської державної нотаріальної контори, про визнання недійсними довіреності та договору дарування, застосування наслідків недійсності правочину, за касаційною скаргою ОСОБА_2 та ОСОБА_3 на рішення Павлоградського міськрайонного суду Дніпровської області від 16 грудня 2016 року у складі судді Головіна В. О. та ухвалу Апеляційного суду Дніпропетровської області від 06 квітня 2017 року у складі колегії суддів: Ткаченко І. Ю., Каратаєвої Л. О., Пищиди М. М.,

ВСТАНОВИВ:

У серпні 2016 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом, у якому просила поновити строк позовної давності, визнати недійсним довіреність, видану 21 грудня 2004 року від її імені на ОСОБА_3, посвідчену секретарем виконкому Вербківської сільської ради Павлоградського району Дніпропетровської області у реєстрі за № 311; визнати недійсним договір дарування житлового будинку на АДРЕСА_1 , укладений 28 грудня 2004 року між ОСОБА_3 та ОСОБА_2 , посвідчений державним нотаріусом Другої Павлоградської державної нотаріальної контори; визнати за нею право власності на зазначений житловий будинок.

Рішенням Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 16 грудня 2016 року позов задоволено, визнано недійсною довіреність, видану 21 грудня 2004 року від імені ОСОБА_1 на ОСОБА_3, посвідчену секретарем виконкому Вербківської сільської ради Павлоградського району Дніпропетровської області у реєстрі за № 311; визнано недійсним договір дарування житлового будинку на АДРЕСА_1 , укладений 28 грудня 2004 року між ОСОБА_3 , яка діяла за довіреністю від імені ОСОБА_1 , та ОСОБА_2 , посвідчений державним нотаріусом Другої Павлоградської державної нотаріальної контори; визнано за ОСОБА_1 право власності на житловий будинок на АДРЕСА_1 ; стягнуто з ОСОБА_2 та ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 по 851,20 грн на відшкодування витрат на судовий збір.

Ухвалою Апеляційного суду Дніпропетровської області від 06 квітня 2017 року рішення Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 16 грудня 2016 року залишено без змін.

У касаційній скарзі, поданій у травні 2017 року до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального та процесуального права, просить скасувати рішення Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 16 грудня 2016 року та ухвалу Апеляційного суду Дніпропетровської області від 06 квітня 2017 року, відмовити ОСОБА_1 у задоволенні позову.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 18 травня 2017 року відкрито касаційне провадження, витребувано справу з суду першої інстанції, зупинено виконання рішення Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 16 грудня 2016 року до закінчення касаційного провадження у справі.

У травні 2018 року на підставі підпункту 4 пункту 1 розділу XIII «Перехідні положення» ЦПК України у редакції Закону України від 03 жовтня 2017 року № 2147-VIII «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» справу передано до Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду.

Відповідно до частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Зважаючи на те, що під час проведення попереднього розгляду справи не встановлено обставин, передбачених частинами третьою, четвертою статті 401 ЦПК України, суд касаційної інстанції вважає, що справу необхідно призначити до судового розгляду.

Відповідно до частини першої статті 402 ЦПК України у суді касаційної інстанції скарга розглядається за правилами розгляду справи судом першої інстанції в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи з урахуванням статті 400 цього Кодексу.

Необхідності виклику учасників справи для надання пояснень у справі не вбачається.

Частиною тринадцятою статті 7 ЦПК України передбачено, що розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Ураховуючи, що згідно з частиною першою статті 8 ЦПК України ніхто не може бути позбавлений права на інформацію про дату, час і місце розгляду своєї справи, колегія суддів інформує учасників справи про те, що зазначена інформація оприлюднюється на офіційному веб-порталі судової влади України.

З огляду на положення частини одинадцятої статті 34 ЦПК України, з урахуванням категорії та складності справи, справа підлягає розгляду в складі п`яти суддів.

Керуючись статтею 401, частиною першою статті 402 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду

УХВАЛИВ:

Справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , за участю третьої особи - Другої Павлоградської державної нотаріальної контори, про визнання недійсними довіреності та договору дарування, застосування наслідків недійсності правочину, призначити до судового розгляду.

Справу розглянути в порядку спрощеного позовного провадження в складі п`яти суддів за наявними у справі матеріалами без повідомлення учасників справи.

Інформацію про дату розгляду справи оприлюднити на офіційному веб-порталі судової влади України.

Ухвала суду касаційної інстанції оскарженню не підлягає.

Судді: С. Ю. Мартєв
Є. В. Петров
В. М. Сімоненко