Справа № 525/818/19
Провадження № 2/525/259/2019

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16.10.2019 року Великобагачанський районний суд Полтавської області в складі:

головуючого - судді Хоролець В.В.

при секретарі Хоменко М.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в селищі Велика Багачка Полтавської області в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог Гоголівська селищна рада Великобагачанського району Полтавської області про визнання особи такою, що втратила право на користування жилим приміщенням,-

в с т а н о в и в:

З позову ОСОБА_1 вбачається, що їй на підставі договору купівлі продажу житлового будинку від 19.08.2002 року №855126 (договір купівлі продажу житлового будинку від 19.08.2002 року) належить житловий будинок з господарськими спорудами, який розташований за адресою: АДРЕСА_1 . Право власності на даний житловий будинок зареєстрований Полтавським бюро технічної інвентаризації у реєстрову книгу № 4, за реєстровим номером 407. Крім позивачки ОСОБА_1 у вказаному будинку також зареєстрований ОСОБА_2 , який не проживає у вказаному будинку з 2014 року, що, як зазначає позивач у справі, підтверджується, зокрема актом обстеження житлових умов про фактичне проживання (або відсутність зареєстрованих осіб) та показаннями свідків. Позивач вказує, що оскільки за вищевказаною адресою відповідач ОСОБА_2 не проживає, у неї виникають проблеми, пов`язані з необхідністю надмірної сплати комунальних послуг, які фактично не надаються, але нараховуються за не проживаючу особу, чим порушуються права позивачки, тому вона змушена звернутися за захистом до суду .

Посилаючись на вищевикладені обставини, позивач вважає, що ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 втратив право користування житловим приміщенням будинком АДРЕСА_1 у зв`язку з тривалою, понад один рік без поважної причини відсутністю за місцем реєстрації, крім того не сплачує за комунальні послуги, не несе інших витрат по утриманню житлового приміщення, тому, позивач ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , як власник житла змушена звернутися до суду з даною позовною заявою про визнання ОСОБА_2 таким, що втратив право користування жилим приміщенням, оскільки відповідач ОСОБА_2 створює позивачу перешкоди у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном (а.с.а.с.2-6).

З листа Гоголівської селищної ради Великобагачанського району Полтавської області №02-20/284 від 24.06.2019 року вбачається, що ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , станом на 24.06.2019 року зареєстрований в селищі Гоголеве за адресою: АДРЕСА_1 (а.с.16).

Ухвалою суду від 01.07.2019 року за вищевказаним цивільним позовом ОСОБА_1 було відкрите загальне позовне провадження і підготовче засідання призначено на 15.08.2019 року (а.с.17). Відповідачу за зареєстрованим місцем його проживання було направлено копію позовної заяви з доданими до неї документами, які він не отримав, як вбачається з матеріалів справи даний відповідач ОСОБА_2 за зареєстрованим місцем проживання не проживає, тому він повідомлявся судом про день і час проведення розгляду справи в порядку ч.11 ст.128 ЦПК України шляхом поміщення оголошення на веб-сайті суду.

15.08.2019 року по даній справі проведено підготовче засідання і призначено судовий розгляд по суті справи на 24.09.2019 року (а.с.30).

В судовому засідання 24.09.2019 року позивач ОСОБА_1 свої позовні вимоги підтримала в повному обсязі та просила їх задовольнити, просила визнати ОСОБА_2 таким, що втратив право на користування жилим приміщенням за адресою: АДРЕСА_1 . 24.09.2019 року в судовому засіданні представник позивача адвокат Акрітов П.К. позовні вимоги ОСОБА_1 підтримав в повному обсязі та просив їх задовольнити.

16.10.2019 року на адресу суду надійшла заява представника позивача адвоката Акрітова П.К. про проведення розгляду справи 16.10.2019 року у відсутність позивача та його представника, позовні вимоги підтримують в повному обсязі та просять їх задовольнити (а.с.а.с.53,54)

Відповідно до ч.11 ст.128 ЦПК України відповідач, зареєстроване місце проживання (перебування), місцезнаходження чи місце роботи якого невідоме, викликається до суду через оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України, яке повинно бути розміщене не пізніше ніж за десять днів до дати відповідного судового засідання. З опублікуванням оголошення про виклик, особа вважається повідомленою про дату, час і місце розгляду справи.

Відповідач у справі ОСОБА_2 в судове засідання 24.09.2019 року не з`явився, як вбачається з поштової кореспонденції, за місцем своєї реєстрації: АДРЕСА_1 він не проживає, отже, не отримує судові повістки (а.с.а.с.41-42), однак він вважається таким, що належним чином повідомлений про розгляд справи в порядку ч.11 ст.128 ЦПК України, оскільки на веб-сайті суду опубліковане оголошення про його виклик в дане судове засідання (а.с.а.с.35-36); відзив на позов у розумінні ст.178 ЦПК України даний відповідач суду не подавав.

В судове засідання 16.10.2019 року відповідач у справі ОСОБА_2 повторно не з`явився, як вбачається з поштової кореспонденції, за місцем своєї реєстрації: АДРЕСА_1 він не проживає, отже, не отримує судові повістки, однак він вважається таким, що належним чином повідомлений про розгляд справи в порядку ч.11 ст.128 ЦПК України, оскільки на веб-сайті суду опубліковане оголошення про його виклик в дане судове засідання (а.с.а.с.49-50); відзив на позов у розумінні ст.178 ЦПК України даний відповідач суду не подавав.

Представник третьої особи у справі, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору Гоголівська селищна рада Великобагачанського району Полтавської області в судове засідання не з`явився, від даної селищної ради до суду надійшов лист про не заперечення щодо задоволення позовних вимог та про розгляд справи у відсутність їх представника (а.с.а.с.37,52).

У зв`язку з викладеним, суд вирішив за можливе розглянути справу в судовому засіданні 16.10.2019 року у відсутність учасників справи, на підставі наявних у справі доказів, з урахуванням норм ст.247 ЦПК України та Рішення Конституційного Суду України №16-рп/2011 від 08.12.2011 року (справа про фіксування судового процесу технічними засобами).

Суд, заслухавши в судовому засіданні 24.09.2019 року пояснення позивача у справі, її представника, допитавши в судовому засіданні 24.09.2019 року свідка ОСОБА_3 , вивчивши та проаналізувавши матеріали справи і давши їм належну оцінку, приходить до висновку, що позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог Гоголівська селищна рада Великобагачанського району Полтавської області про визнання особи такою, що втратила право на користування жилим приміщенням підлягає задоволенню, виходячи з таких підстав.

Відповідно до ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Згідно ст.5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін (ч.1 ст.12 ЦПК України).

Відповідно до ч.3 ст.12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно ст.13 ЦПК України (диспозитивність цивільного судочинства), суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

У розумінні цивільно-процесуального закону предмет позову це матеріально-правова вимога позивача, стосовно якої він просить ухвалити рішення, у матеріальному розумінні це певна річ (об`єкт), щодо якої виник спір.

Судом встановлено, що відповідно до договору купівлі продажу житлового будинку серії АЕР НОМЕР_1 855126 від 19.07.2002 року вбачається, що ОСОБА_4 продала ОСОБА_1 житловий будинок з господарськими будівлями, який знаходиться в АДРЕСА_1 (а.с.7).

З акта від 14.05.2019 року, складеного депутатом Гоголівської селищної ради Великобагачанського району Полтавської області Оришич С.Г., в присутності жителів селища ОСОБА_5 , ОСОБА_3 та ОСОБА_6 . вбачається, що ОСОБА_2 , 1973 року народження, який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , в даний час за місцем реєстрації відсутній і не проживає з 2014 року і по теперішній час (а.с.8).

Доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, які мають значення для вирішення справи (ст.76 ЦПК України).

Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення (ч.2 ст.77 ЦПК України).

Частиною 1 ст.81 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до частин 5,6 ст.81 ЦПК України, докази подаються сторонами та іншими учасниками справи; доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Згідно ст.316 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. За ст.317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місце знаходження майна.

Відповідно до ч.1 ст.319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

У відповідності до ч.1 ст.381 ЦК України власник житлового будинку має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім`ї, інших осіб.

За ч.2 ст.386 ЦК України власник, який має підстави передбачати можливість порушення свого права власності іншою особою, може звернутися до суду з вимогою про заборону вчинення нею дій, які можуть порушити його право, або з вимогою про вчинення певних дій для запобігання такому порушенню.

Згідно ст.391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

За ст.270 ЦК України фізична особа, серед іншого, має право на недоторканність особистого і сімейного життя, право на недоторканість житла, право на вільний вибір місця проживання та на свободу пересування.

У відповідності до ст.3 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» місце проживання це адміністративно-територіальна одиниця, на території якої особа проживає строком понад шість місяців на рік. Місце перебування це адміністративно-територіальна одиниця, на території якої особа проживає менше шести місяців на рік. Реєстрація це внесення відомостей до паспортного документа про місце проживання або місце перебування із зазначенням адреси житла особи та внесення цих даних до реєстраційного обліку відповідного органу спеціально уповноваженого центрального органу виконавчої влади з питань реєстрації.

Згідно норм ст.383 ЦК України та ст.150 ЖК України громадянин, які мають у приватній власності будинок і користуються ним для особистого проживання і проживання членів їх сімей мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати та укладати інші не заборонені законом угоди. При цьому, обмеження чи втручання в право власника можливе лише з підстав, передбачених законом.

Об`єктом права власності особи може бути, зокрема, житло житловий будинок, садиба, квартира (ст.ст.379,382 ЦК України).

Статтею 16 ЦК України визначено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Частина друга цієї статті визначає способи захист цивільних прав та інтересів.

Відповідно до ч.1 ст.156 ЖК України, а також з урахуванням положень ч.1 ст. 405 ЦК України члени сім`ї власника житла, які проживають разом з ним в будинку, що йому належить, користуються жилими приміщеннями в обсязі визначеному відповідно до угоди з власником.

Разом з цим, згідно норм ст.383 ЦК України та ст.150 ЖК України громадянин, які мають у приватній власності будинок (квартиру) і користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати та укладати інші не заборонені законом угоди. При цьому, обмеження чи втручання в право власника можливе лише з підстав, передбачених законом.

Згідно ч.2 ст.405 ЦК України член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ними і власником житла або законом.

Об`єктом права власності особи може бути, зокрема, житло житловий будинок, садиба, квартира (ст.ст.379,382 ЦК України).

У ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, до якої Україна приєдналася 17.07.1997 року відповідно до закону №475/97-ВР від 17.07.1997 року «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, першого протоколу та протоколів №2,4,7 та 11 до Конвенції» закріплені принципи непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд учиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею незалежно від волі інших осіб.

Системний аналіз змісту вказаних правових норм свідчить про те, що право члена сім`ї власника будинку користуватися цим житлом існує лише за наявності у власника права приватної власності на це майно. Із зазначеного слід дійти висновку, що виникнення права членів сім`ї власника будинку на користування цим будинком та обсяг цих прав залежить від виникнення у власника будинку права власності на цей будинок, а відтак припинення права власності особи на будинок припиняє право членів її сім`ї на користування цим будинком.

При цьому, зазначені висновки не суперечать нормам ст.47 Конституції України, ст.9 ЖК України та ст.311 ЦК України, враховуючи, що право на житло (користування ним, усунення перешкод у користуванні ним) підлягає захисту лише у випадку порушення прав особи.

Верховний Суд України у своїй постанові від 05.11.2014 року висловив правову позицію про те, що аналіз статей 383,391,405 ЦК України та статті 156 ЖК України дає підстави для висновку про те, що право членів сім`ї власника будинку користуватися цим жилим приміщенням може виникнути та існувати лише за наявності права власності на будинок в особи, членами сім`ї якого вони є; із припиненням права власності особи втрачається й право користування жилим приміщенням у членів його сім`ї. Таку ж позицію висловив Верховний Суд України у своїй постанові від 15.05.2017 року у справі №734/387/15-ц.

Допитана в судовому засіданні 24.09.2019 року в якості свідка ОСОБА_3 показала, що ОСОБА_2 фактично не проживає близько ІНФОРМАЦІЯ_3 років в будинку АДРЕСА_1 , який належить ОСОБА_7 . ОСОБА_8 .; також вказала, що речей ОСОБА_2 в будинку ОСОБА_1 не має.

Суд приймає до уваги акт комісії від 14.05.2019 року про те, що ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 зареєстрована в будинку АДРЕСА_1 , однак за даною адресою не проживає з 2014 року по даний час, оскільки зміст даного акта узгоджується з дослідженими матеріалами справи, і ними не спростовується.

Отже, виходячи з сукупності вищевикладеного, вбачаються підстави для задоволення позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог Гоголівська селищна рада Великобагачанського району Полтавської області про визнання особи такою, що втратила право на користування жилим приміщенням в межах заявлених позовних вимог.

Відповідно до ч.1 ст.133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Згідно п.1 ч.2 ст.141 ЦПК України інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову на відповідача. Поряд з цим, згідно частини 3 цієї статті, при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог щодо; дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися.

З квитанції про сплату судового збору від 13.06.2019 року вбачається, що представником позивача адвокатом Акрітовим П.К. при зверненні до суду з даним цивільним позовом було невірно сплачено судовий збір ним було сплачено суму 670 грн., однак необхідно було сплатити судовий збір в розмірі 768 грн.40 коп., тобто недоплачено судового збору на суму 98 грн.40 коп. (768,40 грн.-670 грн.=98 грн. 40 коп.). Отже, необхідно стягнути з позивача у справі судовий збір в сумі 98 грн. 40 коп.

В той же час, з урахуванням викладеного, положень ч.1 ст.131, ч.1 ст.141 ЦПК України та те, що позовні вимоги немайнового характеру підлягають задоволенню в обсязі, який вказаний в даному судовому рішенні, судові витрати по сплаті судового збору підлягають стягненню з відповідача ОСОБА_2 на користь позивача ОСОБА_1 .

На підставі викладеного та керуючись ст.ст.41,55 Конституції України, ст.ст.16,270,316,317,319,381,383,386,391,392,405 ЦК України, ст.ст.3,7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», ст.ст.4,11,12,13,49,76-80,81,83,128-131,259,247,263-265,272-273 ЦПК України, суд, -

в и р і ш и в:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог Гоголівська селищна рада Великобагачанського району Полтавської області про визнання особи такою, що втратила право на користування жилим приміщеннямзадовольнити.

Визнати ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 таким, що втратив право користування житловим будинком, розташованим за адресою: АДРЕСА_1 .

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстрованої за адресою АДРЕСА_1 судовий збір в сумі 98 грн. 40 коп. (який недоплачений нею при зверненні до суду з даним позовом).

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 судові витрати по сплаті судового збору в сумі 768 грн. 40 коп.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо воно не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Полтавського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Відповідно до пп.15.5 п.15 розділу ХІІІ «Перехідні положення» ЦПК України, до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються учасниками справи через Великобагачанський районний суд Полтавської області.

На виконання п.4 ч.5 ст.265 ЦПК України судом зазначається повне найменування сторін: позивач: ОСОБА_9 , яка зареєстрована та фактично проживає за адресою: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 , паспорт серії НОМЕР_3 ; представник позивача адвокат Акрітов Павло Костянтинович, свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльністю № 2157 від 18.04.2018 року ивдане на підставі рішення Ради адвокатів Полтавської області, місце знаходження за адресою м. Миргород вул. Незалежності, 15 а офіс № 9 Полтавської області; відповідач: ОСОБА_2 , який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 реєстраційний номер облікової картки платника податків суду не відомий, паспорт серії НОМЕР_4 ; третя особа, яка не заявляє самостійних вимог Гоголівська селищна рада Великобагачанського району Полтавської області, юридична адреса: Полтавська область Великобагачанського району сел. Гоголеве, вул. С.Горєва, 27.

Суддя В.В.Хоролець