Ухвала

Іменем України

27 лютого 2019 року

м. Київ

справа № 163/786/18

провадження № 61-3243ск19

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду: Фаловської І.М. (суддя-доповідач), Висоцької В. С.,

Штелик С. П.,

розглянув касаційну скаргу ОСОБА_4, в інтересах якого діє адвокат Шеремета Сергій Анатолійович, на рішення Любомльського районного суду Волинської області від 02 жовтня 2018 року та постанову Волинського апеляційного суду від 16 січня 2019 року у справі за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_6, треті особи: ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10, про визнання довіреності недійсною,

ВСТАНОВИВ:

У травні 2018 року ОСОБА_4 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_6, треті особи: ОСОБА_7, ОСОБА_8,

ОСОБА_9, ОСОБА_10, про визнання довіреності недійсною.

Позовна заява мотивована тим, що в провадженні Любомльського районного суду Волинської області перебуває справа за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_6 про визнання недійсним договору дарування житлового будинку, у ході розгляду якої відповідача надала копію довіреності, якою ніби ОСОБА_11 уповноважила ОСОБА_6 представляти її інтереси з питань оформлення права власності на вже належне їй майно.

Посилаючись на те, що вказана довіреність посвідчена виконуючим обов'язки старости Вишнівської сільської ради Любомльсього району Волинської області ОСОБА_10 з грубим порушенням вимог Порядку вчинення нотаріальних дій посадовими особами органів місцевого самоврядування, затвердженим наказом Міністерства юстиції України

від 11 листопада 2011 року № 3306/5, Закону України «Про нотаріат»,

ЦК України, у зв'язку з чим ОСОБА_4 просила суд визнати недійсною довіреність від 11 серпня 2017 року, посвідчену виконуючим обов'язки старости Вишнівської сільської ради Любомльського району Волинської області ОСОБА_10 за реєстровим номером 43.

Рішенням Любомльського районного суду Волинської області від 02 жовтня 2018 року у задоволенні позову ОСОБА_4 відмовлено.

Постановою Волинського апеляційного суду від 16 січня 2019 року рішення Любомльського районного суду Волинської області від 02 жовтня 2018 року залишено без змін.

Судові рішення мотивовані тим, що підстави для задоволення вимог позивача та захисту її прав у судовому порядку відсутні, оскільки нею не доведено належними та допустимими доказами факт порушення її прав укладенням спірної довіреності.

У касаційній скарзі ОСОБА_4, в інтересах якого діє адвокат Шеремета С.А., просить скасувати судові рішення судів першої та апеляційної інстанцій і ухвалити нове рішення про задоволення позову, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права.

Відповідно до частини третьої статті 3 ЦПК України провадження у цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

У відкритті касаційного провадження слід відмовити з таких підстав.

Відповідно до вимог частини другої статті 389 ЦПК України підставами для касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Пунктом 5 частини другої статті 394 ЦПК України встановлено, що суд в порядку, передбаченому частинами четвертою, п'ятою цієї статті, відмовляє у відкритті касаційного провадження, якщо касаційна скарга є необґрунтованою.

Відповідно до пункту 2 частини четвертої статті 394 ЦПК України у справі

з ціною позову, що не перевищує п'ятиста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (крім справ, які відповідно до цього Кодексу розглядаються за правилами загального позовного провадження), а також

у випадку оскарження ухвали (крім ухвали, якою закінчено розгляд справи) суд може визнати касаційну скаргу необґрунтованою та відмовити

у відкритті касаційного провадження, якщо правильне застосовування норми права є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо її застосування чи тлумачення.

Суди встановили, що ОСОБА_4, ОСОБА_6,

ОСОБА_7, ОСОБА_8 є дітьми ОСОБА_11

Рішенням Любомльського районного суду Волинської області від 18 січня 2007 року за ОСОБА_11 визнано право власності у порядку спадкування на нерухоме майно, що знаходиться на АДРЕСА_1 та у встановленому порядку зареєстровано 23 березня 2010 року.

11 серпня 2017 року була оформлена спірна довіреність на ім'я ОСОБА_6, відповідно до якої відповідач має право представляти інтереси

ОСОБА_11 з приводу вчинення будь-яких дій з питань оформлення прав власності на належне їй нерухоме майно. Для виконання зазначених дій вона уповноважила відповідача, зокрема, представляти її інтереси в усіх державних органах, установах, організаціях, незалежно від підпорядкування, форм власності та галузевої належності, органах місцевого самоврядування, перед фізичними та юридичними особами, підписувати за неї, одержувати належні їй документи, зареєструвати успадковане майно чи право на нього в установленому законом порядку у відповідних органах, отримати державні витяги на право власності на житловий будинок та земельні ділянки, виконувати інші дії, передбачені чинним законодавством України для такого роду повноважень, що стосуються її прав та законних інтересів, та які на думку представника будуть доцільними для правильного і ефективного ведення її справ. Довіреність була видана терміном на один рік і дійсна до 11 серпня

2018 року.

Спірна довіреність була оформлена виконуючим обов'язки старости Вишнівської сільської ради Любомльського району Волинської області ОСОБА_10

На підставі вищевказаної довіреності, у серпні 2017 року ОСОБА_6 зверталась до Комунального підприємства «Волинське обласне бюро технічної інвентаризації» (далі - КП «Волинське ОБТІ») із заявою про видачу виписки з матеріалів інвентаризаційної справи на житловий будинок АДРЕСА_1

ІНФОРМАЦІЯ_1 року ОСОБА_11 померла.

Суди також встановили, що відповідно до умов договору дарування житлового будинку, посвідченого 11 вересня 2017 року приватним нотаріусом Любомльського районного нотаріального округу Волинської області, ОСОБА_11 подарувала ОСОБА_6 належний їй на праві власності житловий будинок АДРЕСА_1. Даний договір укладено з участю перекладача жестової мови у зв'язку з хворобою (глухонімотою) однієї із сторін. 11 вересня 2017 року відповідач зареєструвала своє право власності на подарований за вказаним договором дарування будинок.

Відповідно до частини першої статті 4 ЦПК України кожнаособа має правов порядку, встановленомуцим Кодексом, звернутисядо суду зазахистом своїх порушених, невизнаних або оспорюванихправ, свобод чизаконних інтересів.

Згідно з частиною першою статті 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків (частина перша статті 202 ЦК України). Одностороннім правочином є дія однієї сторони, яка може бути представлена однією або кількома особами (частина третя статті 202 ЦК України).

Згідно з частиною першою, третьої статті 237 ЦК України представництвом є правовідношення, в якому одна сторона (представник) зобов'язана або має право вчинити правочин від імені другої сторони, яку вона представляє. Представництво виникає на підставі договору, закону, акта органу юридичної особи та з інших підстав, встановлених актами цивільного законодавства.

Представництво, яке ґрунтується на договорі, може здійснюватися за довіреністю. Довіреністю є письмовий документ, що видається однією особою іншій особі для представництва перед третіми особами. Довіреність на вчинення правочину представником може бути надана особою, яку представляють (довірителем), безпосередньо третій особі (частини перша, третя статті 244 ЦК України).

Отже, за своєю правовою природою довіреність є одностороннім правочином.

Частиною першою статті 238 та статтею 239 ЦК України передбачено, що представник може бути уповноважений на вчинення лише тих правочинів, право на вчинення яких має особа, яку він представляє. Правочин, вчинений представником, створює, змінює, припиняє цивільні права та обов'язки особи, яку він представляє.

У договорі доручення або у виданій на підставі договору довіреності мають бути чітко визначені юридичні дії, які належить вчинити повіреному. Дії, які належить вчинити повіреному, мають бути правомірними, конкретними та здійсненними (стаття 1003 ЦК України).

Відповідно до частини першої статті 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою-третьою, п'ятою та шостою статті 203цього Кодексу.

При вирішенні позову про визнання недійсним оспорюваного правочину підлягають застосуванню загальні приписи статей 3, 15, 16 ЦК України, які передбачають право кожної особи на судовий захист саме порушеного цивільного права. За результатами розгляду такого спору вирішується питання про спростування презумпції правомірності правочину й має бути встановлено не лише наявність підстав недійсності правочину, передбачених законом, але й визначено, чи було порушене цивільне право особи, за захистом якого позивач звернувся до суду, яке саме право порушене, в чому полягає його порушення, оскільки залежно від цього визначається необхідний спосіб захисту порушеного права, якщо таке порушення відбулось.

Вирішуючи спір, суд першої інстанції, з яким погодився й апеляційний суд, виходив з того, що мотиви ОСОБА_4 зводяться до визнання недійсною довіреності від 11 серпня 2017 року як одностороннього правочину, з підстав порушення процедури вчинення нотаріальних дій, зокрема, посвідчення довіреності без сурдоперекладача, не зазначення конкретного місця її посвідчення, а також відсутності логічної потреби у цій довіреності за наявності оформлених на довірительку усіх необхідних правовстановлюючих документів на належне їй на праві власності майно.

Встановивши, що спірна довіреність була видана виключно з метою оформлення права власності на належне ОСОБА_11 нерухоме майно, та врахувавши, що сам по собі факт оформлення довіреності жодним чином не впливає на права позивача, оскільки оспорюваний в іншому судовому позові договір дарування нерухомого майна укладався спадкодавцем особисто, а не на підставі цієї довіреності, суди дійшли обґрунтованого висновку про відсутність правових підстав для задоволення позову.

Доводи касаційної скарги висновків судів не спростовують, на законність рішень не впливають, в основному направлені на переоцінку доказів, що знаходиться поза межами повноважень суду касаційної інстанції.

Із змісту касаційної скарги, оскаржуваних судових рішень та доданих до касаційної скарги матеріалів убачається, що вона є необґрунтованою, правильне застосовування норм права є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо їх застосування чи тлумачення, а наведені в ній доводи не дають підстав для висновків щодо їх незаконності та неправильності.

За правилом пункту 5 частини другої статті 394 ЦПК України суд в порядку, передбаченому частинами четвертою, п'ятою цієї статті, відмовляє у відкритті касаційного провадження, якщо касаційна скарга є необґрунтованою.

Керуючись пунктом 5 частини другої, частинами четвертою та п'ятою статті 394 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду

УХВАЛИВ:

У відкритті касаційного провадження у справі за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_6, треті особи: ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10, про визнання довіреності недійсною,

за касаційною скаргою ОСОБА_4, в інтересах якого діє адвокат Шеремета Сергій Анатолійович, на рішення Любомльського районного суду Волинської області від 02 жовтня 2018 року та постанову Волинського апеляційного суду від 16 січня 2019 року відмовити.

Копію ухвали та додані до скарги матеріали направити заявнику.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: І. М. Фаловська

В. С. Висоцька

С. П. Штелик