ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 619/664/18

Провадження № 22-ц/818/4783/19

02 жовтня 2019 року

м.Харків

Харківський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:

головуючого Овсяннікової А.І.

суддів - Коваленко І.П., Сащенко І.С.

за участю секретаря Чабан А.В.

учасники справи:

позивач ОСОБА_1

відповідач ОСОБА_2

треті особи: приватний нотаріус Харківського міського нотаріального округу

Галіщева Олена Анатоліївна,

Восьма Харківська державної нотаріальна контора

Перша Харківська державна нотаріальна контора

розглянув у відкритому судовому засіданні в місті Харкові апеляційну скаргу ОСОБА_1 в особі її представника ОСОБА_3 на рішення Дергачівського районного суду Харківської області від 29 липня 2019 року у складі судді Остропілець Є.Р. по справі № 619/664/18 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа: приватний нотаріус Харківського міського нотаріального округу Галіщева Олена Анатоліївна, Восьма Харківська державної нотаріальна контора про визнання права власності на частину житлового будинку з надвірними спорудами та земельну ділянку в порядку спадкування за заповітом та за зустрічним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , третя особа: приватний нотаріус Харківського міського нотаріального округу Галіщева Олена Анатоліївна, Восьма Харківська державної нотаріальна контора, Перша Харківська державна нотаріальна контора про визнання права власності на частину житлового будинку з надвірними спорудами та земельну ділянку в порядку спадкування за заповітом, -

ВСТАНОВИВ:

У лютому 2018 року ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_2 , третя особа: приватний нотаріус Харківського міського нотаріального округу Галіщева Олена Анатоліївна, Восьма Харківська державної нотаріальна контора про визнання права власності на частину житлового будинку з надвірними спорудами та земельну ділянку в порядку спадкування за заповітом.

23 березня 1990 року її мати ОСОБА_4 повторно уклала шлюб з ОСОБА_5 та взяла собі прізвище чоловіка « ОСОБА_6 ».

Рішенням Дергачівського районного суду Харківської області від 29 жовтня 2009 року за ОСОБА_5 визнано право власності на самочинне будівництво: жилий будинок з надвірними будівлями за адресою: АДРЕСА_1 .

Судовим рішенням встановлено, що рішенням Черкаськолозівської сільської Ради від 14 липня 1992 року №485 ОСОБА_5 надано земельна ділянка розміром 0,1882 га за цією адресою та зазначено, що самочинне будівництво житлового будинку з господарськими будівлями і спорудами по АДРЕСА_1 на цій земельній ділянці було здійснено ОСОБА_5 в період 2003-2005 років.

Рішенням XXX сесії IV скликання Черкасько-Лозівської сільської ради від 09 березня 2005 року ОСОБА_5 передано у власність земельну ділянку площею 0,1882 га., розташовану у АДРЕСА_1 з цільовим призначенням: для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд, (кадастровий номер земельної ділянки :00:000:0104), видано Державний акт Серія ЯГ №083321 від 22 серпня 2006 року.

Таким чином, нерухоме майно набуто ОСОБА_5 в період перебування у шлюбі, а тому кожному з подружжя належить по 1/2 частині спірного майна.

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_5 помер. Після його смерті Восьмою ХДНК заведена спадкова справа. Спадщину за законом після ОСОБА_5 прийняла його дружина ОСОБА_7 та його мати ОСОБА_8 ..

Оскільки заповітів ОСОБА_5 щодо своєї частки спільної сумісної власності на нерухоме майна не залишив, то ОСОБА_7 та ОСОБА_8 прийняли спадщину у рівних долях, а саме по 1/4 частки.

З урахуванням спадщини після померлого чоловіка ОСОБА_7 фактично набула право власності на 3/4 частки житлового будинку та земельної ділянки площею 0,1882 га за адресою АДРЕСА_1 .

ІНФОРМАЦІЯ_2 померла ОСОБА_7 Мати залишила заповіт на все належне майно на її користь.

Вона подала заяву приватному нотаріусу про прийняття спадщини у зв`язку з чим була заведена спадкова справа №3/2016.

Постановою приватного нотаріуса ХМНО Галіщевою O.A. від 12 лютого 2018 року їй відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на3/4 частини житлового будинку та земельної ділянки у зв`язку з відсутністю документів, що підтверджують факт наявності спадкового майна, а саме правовстановлюючих документів на ім`я спадкодавця.

Просить визнати право власності на 3/4 частки житлового будинку «А-1» та земельної ділянки за адресою: АДРЕСА_1 та стягнути судові витрати.

Відповідач ОСОБА_2 позов визнала частково. Не заперечує про визнання права власності за ОСОБА_1 на 3/4 частини вказаного будинку і надвірних будівель та 1/2 частини земельної ділянки.

У лютому 2019 року подала зустрічний позов до ОСОБА_1 , третя особа: приватний нотаріус Харківського міського нотаріального округу Галіщева О.А., Восьма ХДНК, Перша ХДНК про визнання права власності на частину житлового будинку з надвірними спорудами та земельну ділянку в порядку спадкування за заповітом.

Зазначає, що вона є донькою ОСОБА_8 , а ОСОБА_5 є її рідним братом.

Після смерті ОСОБА_5 відкрилась спадщина у вигляді житлового будинку та земельної ділянки. Спадкоємцями першої черги є ОСОБА_8 та ОСОБА_7

ЇЇ мати ОСОБА_8 померла ІНФОРМАЦІЯ_3 . За життя мати Свідоцтво про право на спадщину після смерті свого сина ОСОБА_5 отримати не встигла. Склала заповіт, яким заповідала їй все своє майно.

Не заперечує, що ОСОБА_7 є власницею 1/2 частини житлового будинку з відповідною частиною надвірних будівель і споруд та 1/4 частини будинку набула в порядку спадкування, а всього їй належить 3/4 частини житловому будинку, будівель та споруд.

Перебуваючи у шлюбі з ОСОБА_7 у 2006 році ОСОБА_5 прийняв у власність шляхом приватизації земельну ділянку площею 0,1882 га з цільовим призначенням: для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель за адресою: АДРЕСА_1 .

Земельна ділянка, одержана ОСОБА_5 у період шлюбу в приватну власність шляхом приватизації, є його особистою приватною власністю, а не спільною сумісною власністю подружжя, оскільки йдеться не про майно, нажите подружжям у шлюбі, а про одержану громадянином частку із земельного фонду.

Земельна ділянка не є спільною сумісною власністю подружжя ОСОБА_6 , а тому ОСОБА_7 успадковувала 1/2 частину земельної ділянки так само як і ОСОБА_8

Просить суд визнати за нею право власності в порядку спадкування за заповітом на 1/4 частину житлового будинку та 1/2 частину земельної ділянки за адресою: АДРЕСА_1 .

Третя особа Восьма ХДНК покладалась на розсуд суду.

Третя особа приватний нотаріус ХМНО Галіщева О.А. в судове засідання не з`явилась.

Рішенням Дергачівського районного суду Харківської області від 29 липня 2019 року позов ОСОБА_1 задоволено частково.

Зустрічний позов ОСОБА_2 - задоволено.

Визнано за ОСОБА_1 право власності в порядку спадкування за заповітом на 3/4 частини житлового будинку літ. «А-1» за адресою: АДРЕСА_1 після смерті матері ОСОБА_7 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Визнано за ОСОБА_1 право власності в порядку спадкування за заповітом на 1/2 частину земельної ділянки площею 0,1882 га з цільовим призначенням: для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель після смерті матері ОСОБА_7 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Визнано за ОСОБА_2 право власності в порядку спадкування за заповітом на 1/4 частку житлового будинку літ. «А-1» після смерті матері ОСОБА_8 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_4 .

Визнано за ОСОБА_2 право власності в порядку спадкування за заповітом на 1/2 частину земельної ділянки площею 0,1882 га з цільовим призначенням: для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель після смерті матері ОСОБА_8 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_4 .

Рішення мотивовано тим, що в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_5 ОСОБА_8 успадкувала 1/4 частину жилого будинку, яка заповідала все своє майно своїй дочці ОСОБА_2 , ОСОБА_7 успадкувала 3/4 частини жилого будинку з відповідною частиною надвірними будівлями та спорудами, спадкоємицею якої є ОСОБА_1 Земельна ділянка не є спільною сумісною власністю подружжя та після смерті ОСОБА_5 успадкована спадкоємцями на загальних підставах по 1/2 частині кожному.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 в особі свого представника ОСОБА_3 просить рішення суду у частині визнання права власності по 1/2 частині земельної ділянки скасувати та ухвалити нове, яким визнати за нею право власності на 3/4 земельної ділянки, за ОСОБА_2 на 1/4 частину.

Право на земельну ділянку визначається пропорційно до часток осіб у праві власності жилого будинку, будівлі або споруди. Земельне та цивільне законодавство імперативно передбачає перехід права на земельну ділянку в разі набуття права власності на об`єкт нерухомості, що відображає принцип єдності юридичної долі земельної ділянки та розташованої на ній будівлі або споруди.

До 13 червня 2012 року законодавець відносив земельну ділянку, набуту внаслідок безоплатної передачі її одному з подружжя із земель державної або комунальної власності, у тому числі приватизації, до об`єктів спільної сумісної власності подружжя.

Земельна ділянка приватизована 22 серпня 2006 року, а тому вона є об`єктом спільно сумісної власності подружжя.

Колегія суддів, вислухав суддю доповідача, пояснення з`явившихся осіб, дослідивши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги вважає, що скарга не підлягає задоволенню.

Як встановлено судом і підтверджується матеріалами справи з 23 березня 1990 року ОСОБА_4 та ОСОБА_5 перебували у зареєстрованому шлюбі.

На підставі рішення XXX сесії IV скликання Черкасько-Лозівської сільської ради від 09 березня 2005 року ОСОБА_5 отримав право власності на земельну ділянку площею 0,1882 га у АДРЕСА_1 з цільовим призначенням: для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд, видано Державний акт Серія ЯГ №083321 від 22 серпня 2006 року.

Рішенням Дергачівського районного суду Харківської області від 29 жовтня 2009 року за ОСОБА_5 визнано право власності на житловий будинок за адресою: АДРЕСА_1 .

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_5 помер. Спадщину за законом після ОСОБА_5 прийняла його дружина ОСОБА_7 та його мати- ОСОБА_8

ІНФОРМАЦІЯ_2 померла ОСОБА_7 . За життя ОСОБА_7 складено заповіт на все належне їй майно на користь своєї доньки ОСОБА_1 посвідчений 13 серпня 2015 року приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Галищевою O.A.

01 лютого 2017 року ОСОБА_1 подано заяву про прийняття спадщини.

ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_8 померла. 11 грудня 2014 року нею складено заповіт на все майно на ім`я дочки своєї ОСОБА_2 , яка 01 червня 2016 року подала відповідну заяву про прийняття спадщини.

Згідно статті 60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу).

Згідно з частиною першою статті 61 СК України об`єктом права спільної сумісної власності подружжя може бути будь-яке майно, за винятком виключеного з цивільного обороту.

Відповідно до статті 63 СК України дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними.

Згідно з частиною першою статті 70 СК України у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором.

Відповідно до статті 1216, 1218, 1223,1225, 1226, 1268, 1296 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Право на спадкування мають особи, визначені у заповіті.

У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу.

Право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення.

До спадкоємців житлового будинку, інших будівель та споруд переходить право власності або право користування земельною ділянкою, на якій вони розміщені.

Частка у праві спільної сумісної власності спадкується на загальних підставах.

Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.

Відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину.

Обґрунтовуючи позовні вимоги ОСОБА_1 зазначає, що нею успадковано право власності на 3/4 частини житлового будинку, яким має відповідати 3/4 частини земельної ділянки, оскільки земельна ділянка також відноситься до об`єктів спільної сумісної власності подружжя.

З матеріалів справи вбачається, що земельна ділянка площею 0,1882 га за адресою: АДРЕСА_1 , кадастровий номер :00:000:0104, належала ОСОБА_5 на праві приватної власності на підставі державного акту на право приватної власності на земельну ділянку серії акту Серія ЯГ №083321 від 22 серпня 2006 року, виданого Дергачівським райвідділом земельних ресурсів 22 серпня 2006 року на підставі рішення XXX сесії IV скликання Черкасько-Лозівської сільської ради від 09.03.2005 року, цільове призначення - для обслуговування житлового будинку та господарських споруд.

У період часу з 08 лютого 2011 року до 12 червня 2012 року земельна ділянка, набута внаслідок безоплатної передачі її одному з подружжя із земель державної або комунальної власності, у тому числі приватизації, визнавалась спільною сумісною власністю подружжя; до 08 лютого 2011 року та після 12 червня 2012 року така земельна ділянка належала до особистої приватної власності чоловіка або дружини, яка/який використала(в) своє право на безоплатне отримання частини земельного фонду.

Відповідно до положень статей 6, 17 Земельного Кодексу України (далі - ЗК України), Декрету Кабінету Міністрів України від 26 грудня 1992 року № 15 «Про приватизацію земельних ділянок», Порядку передачі земельних ділянок у приватну власність громадян (затвердженого наказом Державного комітету України по земельних ресурсах від 15 лютого 1993 року № 10) і статті 22 КпШС України у редакції, які були чинними на час приватизації ОСОБА_5 спірної земельної ділянки, земельна ділянка, одержана громадянином у період шлюбу в приватну власність для будівництва та обслуговування жилого будинку й господарських будівель, ведення особистого підсобного господарства, садівництва, дачного і гаражного будівництва, є його власністю, а не спільною сумісною власністю подружжя, оскільки йдеться не про майно, нажите подружжям у шлюбі, а про одержану громадянином частку у земельному фонді.

Таким чином спірна земельна ділянка була особистою приватною власністю ОСОБА_5 , а тому до спадкової маси увійшла у повному обсязі, а не 1/2 частина.

За таких обставин суд першої інстанції прийшов обґрунтованого висновку, що ОСОБА_7 та ОСОБА_8 та відповідно ОСОБА_1 та ОСОБА_2 як їх спадкоємці успадковували право на земельну ділянку на загальних підставах по 1/2 частині кожна.

Доводи апеляційної скарги висновки суду не спростовують. Рішення ухвалено з дотриманням вимог матеріального та процесуального права. Підстав для його скасування не вбачається.

Керуючись ст.ст. 367, 368, 374 ч.1 п.1, 375, 381-384 ЦПК України, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 в особі її представника ОСОБА_3 залишити без задоволення.

Рішення Дергачівського районного суду Харківської області від 29 липня 2019 року залишити без зміни.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 10 жовтня 2019 року.

Головуючий А.І. Овсяннікова

Судді: І.П. Коваленко

І.С. Сащенко