Справа № 215/3670/19
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 жовтня 2019 року Тернівський районний суд міста Кривого Рогу Дніпропетровської області

у складі: головуючого, судді - Демиденка Ю.Ю.

за участю: секретаря - Зоріної А.В.

розглянувши в порядку ч.2 ст.247 ЦПК України без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу в спрощеному позовному провадженні без виклику сторін цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Приватного акціонерного товариства «Північний гірничо-збагачувальний комбінат» та Регіональної філії «Придніпровська залізниця» Акціонерного товариства «Укрзалізниця» про відшкодування моральної шкоди, заподіяної ушкодженням здоров`ю,-

СУТЬ СПОРУ:

26.06.2019 позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовною заявою до відповідачів ПрАТ «ПівнГЗК» та РФ «Придніпровська залізниця» АТ «Укрзалізниця» про стягнення з ПрАТ «ПівнГЗК» моральної шкоди, заподіяної ушкодженням здоров`ю в розмірі 90000 грн. та з РФ «Придніпровська залізниця» АТ «Укрзалізниця» моральної шкоди, заподіяної ушкодженням здоров`ю в розмірі 90000 грн.

В обґрунтування своїх позовних вимог позивач ОСОБА_1 вказує, що в проміжок часу з 02.06.1992 по 25.03.2008 він працював слюсарем рухомого складу Пятихатьського вагонного депо Придніпровської залізниці.

З 07.04.2008 по 21.04.2010 працював помічником машиніста бурової установки в кар`єрі ПрАТ «ПівнГЗК», а з 21.04.2010 по 28.05.2019 машиністом бурової установки в кар`єрі ПрАТ «ПівнГЗК».

В період роботи в шкідливих умовах праці на підприємствах відповідачів, позивачем отримано три хронічні професійні захворювання: 1) хронічне обструктивне захворювання легень другої стадії (пиловий бронхіт другої стадії, емфізема легенів другої стадії) група «В». Легенева недостатність другого ступеня. J44; 2) радикулопатія шийна (С5-С8) та попереково-крижова (L5, S1), переважно з ліва, з синдромами з нейродистрофічними проявами у вигляді двобічного плечолопаткового пері артрозу (ПФ першого-другого ступеня), остеоартрозу у поєднанні з пері артрозом ліктьових та колінних суглобів (ПФ першого-другого ступеня) М54.1. Т75.2; 3) нейросенсорна приглухуватість першого ступеня з легким зниженням слуху). Н90.3.

Зазначені хронічні професійні захворювання, відповідно до акту розслідування причин виникнення хронічного професійного захворювання від 21.03.2019 виникли з вини роботодавців.

Згідно довідки МСЕК від 18.06.2019, позивачу первинно з 03.06.2019 безстроково встановлена стійка втрата професійної працездатності в розмірі 65% у зв`язку з профзахворюванням та третя група інвалідності.

Позивач вважає, що йому не було забезпечено безпечних умов праці, він втратив працездатність, виконуючи тривалий час роботи в напружених та шкідливих умовах праці. Виходячи з характеру захворювань позивач неодноразово знаходився на лікуванні, позивачу важко виконувати будь-яку роботу, він відчуває загальну слабкість та постійний біль, обмежений в спілкуванні з оточуючими, вирішенні своїх побутових потреб, що порушує його нормальні життєві зв`язки.

Представник відповідача ПрАТ «ПівнГЗК» подав відзив на позовну заяву, в якому вказує, що позивач був попереджений про шкідливість умов праці, за роботу в шкідливих умовах, позивач отримував пільги та компенсації, підвищену оплату праці та додаткові відпустки. Тривалість роботи позивача в шкідливих умовах залежить від самого працівника і лише працівник несе відповідальність за наслідки свого вибору. Працюючи в шкідливих умовах, позивач сам повинен дбати про свій стан здоров`я. Крім того, позивачем не обґрунтовано розмір моральної шкоди, сума не відповідає вимогам розумності та справедливості, просить відмовити в задоволенні позову.

Представник відповідача РФ «Придніпровська залізниця» АТ «Укрзалізниця» подав відзив на позовну заяву, в якому вказує, що РФ «Придніпровська залізниця» АТ «Укрзалізниця» не є належним відповідачем по справі, оскільки після звільнення позивача з їх підприємства на протязі п`яти років жодних погіршень здоров`я у позивача не відбувалось. Відповідно до акту розслідування причин виникнення хронічного професійного захворювання від 21.03.2019, не встановлено винних осіб, котрі порушили норми охорони праці, які б знаходились у причинному зв`язку із виникненням у позивача професійного захворювання та моральної шкоди, а отже відсутні підстави стягнення моральної шкоди з РФ «Придніпровська залізниця» АТ «Укрзалізниця». Також, позивачем не обґрунтовано розмір моральної шкоди, сума не відповідає вимогам розумності та справедливості, просить відмовити в задоволенні позову.

Позивач відповідь на відзив не надав.

Ухвалою судді Тернівського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 10.07.2019 прийнято до розгляду та відкрито провадження по справі.

Інші процесуальні дії не вчинялись, заходи забезпечення доказів/позову, зупинення/відновлення провадження не застосовувались.

Дослідивши письмові докази по справі, надавши їм оцінку в сукупності, суд,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 працював протягом 15 років 9 місяців у РФ «Придніпровська залізниця» АТ «Укрзалізниця» та 10 років 11 місяців у ПрАТ «ПівнГЗК» (а.с.6-9).

Згідно акту розслідування причин виникнення хронічного професійного захворювання від 21.03.2019, позивачу встановлено три хронічні професійні захворювання (а.с.12-15).

Згідно довідки МСЕК від 18.06.2019, позивачу первинно з 03.06.2019 безстроково встановлена стійка втрата професійної працездатності в розмірі 65% у зв`язку з профзахворюванням та третя група інвалідності (а.с.22-23).

Спірні правовідносини регулюються наступним законодавством:

З 01.04.2001 набрав чинності Закон України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності». Ст.ст.21, 28, 34 даного Закону було передбачено обов`язок Фонду по відшкодуванню моральної шкоди, заподіяної умовами виробництва, професійним захворюванням застрахованим та членам їх сімей.

Конституційний Суд України в абзаці 9 пункту 5 Рішення №20-рп/2008 (справа про страхові виплати) зазначив, що положеннями п.1, абзацу 3 п.5, п.9, абзацу 3 п.10, п.11 розділу 1 Закону України «Про внесення змін до Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності» від 23.02.2007 року №717, скасовано право застрахованих громадян, що потерпіли на виробництві від нещасного випадку або професійного захворювання, на відшкодування моральної шкоди за рахунок Фонду, яке вони мали відповідно до приписів первинної редакції вказаного Закону. Проте Конституційний Суд України вважає,що саме право цих громадян на відшкодування моральної шкоди не порушено, оскільки ст.1167 Цивільного кодексу України та ст.237-1 КЗпП України їм надано право відшкодовувати моральну шкоду за рахунок власника або уповноваженого ним органу.

Встановлений законодавством розподіл обов`язків щодо відшкодування моральної шкоди потерпілим на виробництві не суперечить вимогам ст.22 Конституції України. З огляду на викладене, Конституційний Суд України не вбачає підстав для визнання не конституційними положень п.1, абзацу 3 п.5, п.9, абзацу 3 п.10, п.11 розділу 1 Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності».

З урахуванням вищевикладеного, суд вважає, що при вирішенні спору по відшкодуванню моральної шкоди, завданої позивачу ОСОБА_1 внаслідок отриманих ним професійних захворювань та втрати у зв`язку із цим професійної працездатності, слід застосовувати норми трудового законодавства України, які регулюють спірні правовідносини.

Так, згідно ст.153 КЗпП України передбачено, що на всіх підприємствах створюються безпечні і нешкідливі умови праці, забезпечення яких покладається на власника або уповноважений ним орган. Умови праці, безпека технологічних процесів, стан засобів захисту, санітарно побутові умови повинні відповідати вимогам нормативних актів про охорону праці, на власника покладається обов`язок впровадження сучасних засобів безпеки, що запобігають виникненню професійних захворювань працівників.

Відповідно до ст.237-1 КЗпП України, власником проводиться відшкодування моральної шкоди працівнику в разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв`язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя.

Позивачу, як вказувалося раніше, згідно акту розслідування причин виникнення хронічного професійного захворювання від 21.03.2019, встановлено три хронічні професійні захворювання, виробничими факторами, що спричинили захворювання є перевищення гранично допустимого рівня небезпечних та шкідливих факторів виробничого середовища та недосконалість трудового процесу (а.с.12-15).

Позивач працював в умовах впливу шкідливих факторів 26 років 10 місяців (а.с.6-9, 12-15).

Визначаючи розмір моральної шкоди, суд вважає, що слід врахувати роз`яснення п.9 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995, з подальшими змінами, «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», відповідно до якого, розмір відшкодування моральної шкоди суд визначає в межах заявлених вимог залежно від характеру та обсягу заподіяних позивачеві моральних і фізичних страждань, з урахуванням в кожному конкретному випадку ступеня вини відповідача та інших обставин. Зокрема, враховується характер і тривалість страждань, стан здоров`я потерпілого, тяжкість отриманого захворювання, істотність вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, конкретних обставин по справі, характер моральних страждань і наслідків, що наступили.

При встановленні розміру моральної шкоди, суд враховує характер захворювання, пов`язаного з обмеженням в пересуванні та фізичних навантаженнях, фізичних і моральних страждань позивача в зв`язку з цим, їх тривалість і тяжкість, істотність вимушених змін у його життєвих стосунках.

Відповідно до наслідків що наступили (а.с.24-34), позов слід задовольнити частково та стягнути загалом на користь позивача 80000 грн. моральної шкоди, розмежувавши відповідальність пропорційно відпрацьованому на підприємствах часу: з ПрАТ «ПівнГЗК» на користь позивача 31200 грн. у відшкодування моральної шкоди (39%), з РФ «Придніпровська залізниця» АТ «Укрзалізниця» на користь позивача 48800 грн. моральної шкоди (61%), вважаючи суми що вимагає позивач завищеними.

Підпунктами 14.1.180 п. 14.1 ст. 14 та п. 18.1 ст. 18 Податкового кодексу України встановлено, що роботодавець - податковий агент зобов`язаний з доходів, що нараховуються (виплачуються) фізичній особі (платнику), нараховувати, утримувати та сплачувати до бюджету податок від імені та за рахунок коштів особи, якій виплачуються такі доходи.

Згідно із пп. 164.2.14 п. 164.2 ст. 164 Податкового кодексу України до загального місячного (річного) оподатковуваного доходу платника податку включається дохід у вигляді неустойки (штрафів, пені), відшкодування матеріальної або немайнової (моральної) шкоди, крім сум, що за рішенням суду спрямовуються на відшкодування збитків, завданих платник податку внаслідок заподіяння йому матеріальної шкоди, а також шкоди життю та здоров`ю. Таким чином стягнута моральна шкода в зв`язку із ушкодженням здоров`я та стійкою втратою працездатності, не є об`єктом оподаткування доходу платника податку, що зазначено також в ухвалі колегії суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 08.07.2015.

У відповідності зі ст.141 ЦПК України при частковому задоволенні позову, пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, слід стягнути з ПрАТ «ПівнГЗК» на користь держави судовий збір в сумі 461,04 грн., з РФ «Придніпровська залізниця» АТ «Укрзалізниця» судовий збір в сумі 307,36 грн. на користь держави.

Керуючись ст.ст.10, 12, 43,49, 141, 259 ч.6, 263-265, 268,273, 274 ч.4 ЦПК України, суд,-

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_1 до Приватного акціонерного товариства «Північний гірничо-збагачувальний комбінат» та Регіональної філії «Придніпровська залізниця» Акціонерного товариства «Укрзалізниця» про відшкодування моральної шкоди, заподіяної ушкодженням здоров`ю - задовольнити частково.

Стягнути з Приватного акціонерного товариства «Північний гірничо-збагачувальний комбінат» на користь ОСОБА_1 31200 /тридцять одну тисячу двісті/ грн. моральної шкоди без стягнення податків та обов`язкових платежів.

Стягнути з Регіональної філії «Придніпровська залізниця» Акціонерного товариства «Укрзалізниця» на користь ОСОБА_1 48800 /сорок вісім вісімсот/ грн. моральної шкоди без стягнення податків та обов`язкових платежів.

Стягнути з Приватного акціонерного товариства «Північний гірничо-збагачувальний комбінат» 307 грн. 36 коп. судового збору на користь держави.

Стягнути з Приватного акціонерного товариства «Північний гірничо-збагачувальний комбінат» 461 грн. 04 коп. судового збору на користь держави.

Сторони мають право оскаржити рішення подавши на протязі тридцяти днів з дня складання повного рішення апеляційну скаргу в Дніпровський апеляційний суд через Тернівський районний суд міста Кривого Рогу Дніпропетровської області.

Повне рішення складено 10.10.2019.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасники справи:

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , адреса: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 .

Відповідачі:

Приватне акціонерне товариство «Північний гірничо-збагачувальний комбінат», місце знаходження, адреса: 50079, Дніпропетровська обл., м. Кривий Ріг, вул. Черкасова, .

Регіональна філія «Придніпровська залізниця» Акціонерного товариства «Укрзалізниця», адреса: 50079, Дніпропетровська обл., м. Дніпро, пр. Дмитра Яворницького, 108, .

СУДДЯ: