справа № 278/3727/18
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11 березня 2019 року м. Житомир

Житомирський районний суд Житомирської області в складі головуючого судді Грубіяна Є.О. за участю секретаря Журиної А.В., розглянув цивільну справу за заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа - Оліївська сільська рада Житомирського району Житомирської області про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням та зняття з реєстрації,

В С Т А Н О В И В :

Позивач звернулась до суду із зазначеним позовом, яким просила визнати відповідача, який являється її колишнім чоловіком, таким, що втратив право на користування житловим будинком №42 по вул. Князьковій в с. Довжик Житомирського району Житомирської області та зняти його з реєстрації за вказаною адресою.

В обґрунтування заявлених вимог позивач вказала, що є власником 2/3 частини зазначеної нерухомості, у якій, в свою чергу, зареєстрований її колишній чоловік, тобто відповідач, який тривалий час не проживає у даному будинку та факт його реєстрації перешкоджає заявнику у повній мірі розпоряджатись вищевказаним нерухомим майном.

Враховуючи положення ст. 274 ЦПК України, розгляд справи проводився в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами за відсутності заперечення сторін щодо цього.

Судовий розгляд цієї справи здійснено на підставі наявних у суду матеріалів, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось, що відповідає правилам, встановленим реченням другим ч. 2 ст. 247 ЦПК України.

Відповідач відзиву на позов не подав.

Дослідивши матеріали справи, судом встановлені наступні її фактичні обставини і відповідно ним правовідносини.

Позивачу на праві власності належить 2/3 частини домоволодіння №42 по вул. Князьковій в с. Дожик Житомирського району Житомирської області згідно договору дарування частини вказаного домоволодіння, посвідченого 12.01.2004 року нотаріусом Третьої Житомирської державної нотаріальної контори ОСОБА_3 зареєстрованим в реєстрі за номером 2-29. Право власності позивача на 2/3 частини вказаного будинку підтверджується також свідоцтвом від 30.09.2015 року.

Після реєстрації шлюбу між строноми, з 7.05.2009 року, останні проживали разом у вказаному житловому будинку.

Як вказує позивач, з 2.12.2017 року сторони разом не проживають, не підтримують дружніх стосунків та не ведуть спільного господарства. Відповідач переїхав проживати в інше місце, створивши нову сім'ю.

Заочним рішенням Житомирського районного суду Житомирської області від 16.08.2018 року шлюб між позивачем та відповідачем розірвано.

Згідно довідки Оліївської сільської ради Житомирського району Житомирської області від 6.12.2018 року № 3881 склад сім'ї позивача становлять: ОСОБА_2, ОСОБА_4 та ОСОБА_5.

Згідно актів опитування сусідів від 2.06.2018 року та 24.11.2018 року відповідач у спірному житловому будинку зареєстрований, але з грудня 2017 року не проживає.

Правовідносини, що склались між сторонами, врегульовані положеннями наступних норм матеріального права.

У відповідності до ч. 1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном (ч. 1 ст. 391 ЦК України).

Члени сім'ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником. Член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом (ст. 405 ЦК України).

Проаналізувавши фактичні обставини справи та норми законодавства, якими вони врегульовані, суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення позову виходячи з наступного.

Позивач заявленими вимогами ставить питання про визнання відповідача таким, що втратив право на користування житловим будинком та зняття його з реєстрації у вказаному будинку. Разом з тим, надані суду тим самим позивачем матеріали свідчать про зареєстровані права власності не на весь спірний житловий будинок, а на 2/3 його частки. Аналіз вищевказаних судом норм матеріального закону дає підстави вважати, що право на звернення до суду з позовом про визнання особи права користування житловим приміщенням має виключно власник такого житла, що виключає факт порушення прав заявника і як наслідок підстави для їх захисту судом.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст. ст. 263-265 ЦПК України, суд, -

У Х В А Л И В :

У задоволенні позову відмовити.

Повне рішення складено - 11 березня 2019 року.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги. Рішення може бути оскаржено шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до Житомирського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Суддя Є.О. Грубіян