Справа № 466/8721/18
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

«20» вересня 2019 року Шевченківський районний суд м. Львова

в складі: головуючого - судді Кавацюка В.І

при секретарі Молінській С.В.

учасники справи: позивач Шевченківська районна адміністрація

Львівської міської ради

відповідач ОСОБА_1

представник відповідача ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Львові

цивільну справу за позовом Шевченківської районної адміністрації Львівської міської ради до ОСОБА_1 про відібрання дитини від матері без позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів,

у с т а н о в и в:

02 листопада 2018 року орган опіки та піклування - Шевченківська районна адміністрація Львівської міської ради звернулась до суду в інтересах неповнолітньої ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про відібрання дитини від матері без позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів.

Як на підставу своїх вимог зазначала про те, що відповідно до Наказу Міністерства соціальної політики України від 20.01.2014 року №327 про «Порядок ведення службами у справах дітей обліку дітей, які перебувають у складних життєвих обставинах», неповнолітня ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 з 06.11.2017 року (Наказ №192 від 06.11.2017 року відділу «Служба у справах дітей») перебуває на обліку у відділі «Служба у справах дітей» Шевченківського району, як така, що опинилась у складних життєвих обставинах через неналежне виконання мамою своїх обов`язків щодо виховання дитини та зловживання алкоголем, а відтак повноваженнями щодо захисту прав та законних інтересів дитини є обов`язком Органу опіки і піклування відповідно до закону.

Докази якими обґрунтовуються позовні вимоги.

Розпорядженням голови Шевченківської районної адміністрації від 01.11.2018 року №653 «Про відібрання та влаштування у «Центр підтримки дітей при ліцеї Просвіта» дитину ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 відібрано від матері ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_2

Комісією з питань захисту прав дитини встановлено, що 13.05.2017 року актом про знайдену дитину Галицького ВП ГУНП у Л/о малолітня ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 поміщена в Притулок для дітей СуСД ЛОДА у зв`язку з самовільним залишенням місця проживання. 25.05.2017 року висновком відділу у справах дітей Шевченківської районної адміністрації малолітня ОСОБА_3 повернута на виховання матері, ОСОБА_1

03.08.2017 року актом про знайдену дитину Шевченківським ВП ГУНП у Л/о малолітню ОСОБА_3 , 25.02.2004 року повторно поміщено в Притулок для дітей СуСД ЛОДА у зв`язку з самовільним залишенням місця проживання 01.08.2017 року, дитина вела бродяжницький спосіб життя. 17.08.2017 року висновком відділу у справах дітей Шевченківської районної адміністрації малолітня ОСОБА_3 повернута на виховання матері ОСОБА_1 .

За заявою матері ОСОБА_1 та її доньки ОСОБА_3 та погодженням відділу у справах дітей Шевченківської районної адміністрації, рекомендаціями комісії від 18.10.2017 року малолітня ОСОБА_3 влаштована в Львівську загальноосвітню школу-інтернат №2.

На даний час неповнолітня ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 навчається в СЗШ №43 м. Львова.

Відповідно до інформації Шевченківського ВП ГУНП у Львівській області ОСОБА_1 неодноразово притягувалась до адміністративної відповідальності за ст. ст. 173, 184 КУпАП.

Постановою Галицького районного суду м. Львова від 05.09.2017 року (Справа №461/5991/17) ОСОБА_1 визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 184 КУпАП, та накладено на неї адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі двох неоподаткованих мінімумів доходів громадян. Судом також встановлено, що її неповнолітня донька ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , 20.07.2017 року близько 20:30 год. по АДРЕСА_1 курила тютюнові вироби та виражалася нецензурними словами.

На засіданні комісії з питань захисту прав дитини, яке відбулось 01.08.2018 року, розглянуто листи Львівської місцевої прокуратури №2 та Шевченківського відділу поліції щодо надання висновку про доцільність позбавлення батьківських прав ОСОБА_1 відносно неповнолітньої доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Мати дитини ОСОБА_1 на засіданні комісії з питань захисту прав дитини, пояснила, що її донька ОСОБА_3 тікає з дому на телефонні дзвінки не відповідає, її не слухає. Коли приходить додому з роботи - ОСОБА_3 вдома нема, щодо зловживання алкогольними напоями пояснила, що інколи випиває через те, що донька її не слухає.

Неповнолітня ОСОБА_3 на засіданні комісії з питань захисту прав дитини, пояснила, що її мати нею не цікавиться, зловживає алкогольними напоями, в стані алкогольного сп`яніння інколи б`є її. Також неповнолітня ОСОБА_3 не заперечує щодо позбавлення батьківських прав її матері ОСОБА_1 відносно неї.

Комісією з питань захисту прав дитини, враховуючи девіантну поведінку дитини, неможливість матері впоратись з вихованням доньки, вживанням матір`ю алкогольних напоїв та інші обставини справи було затверджено індивідуальний план щодо належної участі у вихованні дитини.

20.08.2018 року неповнолітня ОСОБА_3 повторно влаштована у ОСОБА_6 для дітей СуСД ЛОДА у зв`язку з залишенням місця проживання.

Відповідно до інформації Шевченківського відділу поліції та загальноцерковного реабілітаційного центру «Назарет» та Притулку для дітей СуСД ЛОДА, ОСОБА_1 не виконує рекомендації та надалі веде аморальний спосіб життя та часто перебуває в стані алкогольного сп`яніння, має низький педагогічний і культурний рівень. У дитини ОСОБА_3 педагогічна занедбаність оскільки мати ухилялась від виховання дитини і не створювала належних умов для повноцінного психофізичного розвитку.

З громадянкою ОСОБА_1 неодноразово проводилась робота попереджувального профілактичного характеру, їй роз`яснено про юридичну відповідальність за неналежне виконання батьківських обов`язків. Вжиті заходи відділом «Службою у справах дітей» Шевченківського району та заходи соціального впливу відділу соціальної роботи Шевченківського району м. Львова не дали позитивних результатів. Мама дитини об`єктивно не вживає жодних дієвих заходів направлених на зміну обставин, що дають можливість стверджувати про позитивні зміни у належності виконання нею обов`язків, щодо виховання дитини. Продовжує зловживати алкоголем.

Можлива постійна загроза для життя та здоров`я дитини полягає у тому, що дитина маючи 14 років постійно самовільно залишає місце проживання де перебуває не відомо, а мама не має впливу на дитину та зловживає алкоголем.

Згідно повідомлення поліції такі залишення місця постійного проживання мають систематичний характер.

Відповідачка могла скористатись допомогою відділу соціальної роботи Шевченківського району з метою виходу із кризової ситуації та попередити можливі правові наслідки, як передбачені за неналежне виконання батьківських обов`язків. З боку відповідачки прослідковується повне та систематичне ігнорування і свідоме нехтування батьківськими обов`язками щодо дитини.

Враховуючи вищенаведене, те що мати самоусунулась від виконання обов`язків, покладених на неї чинним законодавством України, з метою захисту прав та інтересів неповнолітньої ОСОБА_3 , керуючись ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства», ст. ст. 19, 170 Сімейного кодексу України, «Порядком провадження органами опіки та піклування діяльності, пов`язаної із захистом прав дитини», затвердженим Постановою Кабінету Міністрів України від 24.09.2008 року №866, орган опіки та піклування - Шевченківська районна адміністрація вважає за доцільне відібрати неповнолітню, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 від матері, ОСОБА_1 без позбавлення її батьківських прав.

З огляду на такі обставини просить постановити рішення, яким відібрати ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 від матері ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 без позбавлення її батьківських прав; стягувати із ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 паспорт серія НОМЕР_1 виданий 26.02.2009 року Шевченківським РВ ЛМУ УМВС України у Львівській області іпн. № НОМЕР_2 аліменти на утримання дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 на користь ліцею «Просвіта» 1500 грн. 00 коп. у твердій грошовій сумі, що підлягає індексації згідно закону, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з часу звернення до суду і до досягнення дитиною повноліття та витрати пов`язані із розглядом справи в суді покласти на відповідачку ОСОБА_1 .

В судовому засіданні представник органу опіки та піклування Шевченківської районної адміністрації Львівської міської ради - Брикса Р.З. позов підтримав, зіславшись на обставини, викладені в позовній заяві, просив позов задовольнити.

Відповідач ОСОБА_1 та її представник ОСОБА_2 в судовому засіданні проти задоволення позову заперечили, зіславшись на обставини, викладені у відзиві на позовну заяву, просили у позові відмовити.

Заслухавши пояснення представника органу опіки та піклування Шевченківської районної адміністрації Львівської міської ради Брикси Р.З., відповідача ОСОБА_1 , неповнолітньої ОСОБА_3 , з`ясувавши дійсні обставини справи, права та обов`язки сторін, дослідивши зібрані в справі докази, суд приходить до висновку, що позов не підлягає до задоволення з наступних підстав.

Згідно зі статтями 12, 13 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, при цьому суд розглядає цивільні справи не інакше як в межах заявлених вимог і на підставі наданих учасниками справи доказів.

Відповідно до ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених ст. 82 цього Кодексу, тобто тягар доказування лежить на сторонах цивільно-правового спору.

Згідно зі статтями 76-79 ЦПК України, доказуванню підлягають обставини (факти), які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у учасників справи, виникає спір.

Доказування по цивільній справі, як і судове рішення не може ґрунтуватися на припущеннях.

Судом встановлено, ніким з учасників процесу не заперечується та підтверджується письмовими доказами у справі, що відповідач ОСОБА_1 є матір`ю неповнолітньої ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 . Відомості про батька дитини записані у свідоцтво про народження згідно до ч.1 ст.135 СК України. Відповідач ОСОБА_1 , її неповнолітня донька ОСОБА_3 зареєстровані за адресою : АДРЕСА_2 , (а.с.18).

Згідно висновку органу опіки і піклування Шевченківської районної адміністрації Львівської міської ради №2608-вих.-656 від 22 жовтня 2018 року, враховуючи, що мати самоусунулась від виконання обов`язків, покладених на неї чинним законодавством України, з метою захисту прав та інтересів неповнолітньої ОСОБА_3 , керуючись ст.12 Закону України «Про охорону дитинства», ст. ст. 19, 170 Сімейного кодексу України, «Порядком провадження органами опіки та піклування діяльності, пов`язаної із захистом прав дитини», затвердженим Постановою Кабінету Міністрів України від 24 вересня 2008 року №866, орган опіки та піклування Шевченківської районної адміністрації вважає за доцільне відібрати неповнолітню ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 від матері ОСОБА_1 без позбавлення її батьківських прав (а.с.14-16).

Як зазначено в ст. 11 Закону України «Про охорону дитинства», кожна дитина має право на проживання в сім`ї разом з батьками або в сім`ї одного з них та на піклування батьків.

В статті 12 Закону України «Про охорону дитинства» закріплено, що виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. Держава надає батькам допомогу у виконанні ними своїх обов`язків щодо виховання дітей, захищає права сім`ї.

Відповідно до ст. 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада1989 року, яка ратифікована постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року (далі - Конвенція), визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

Згідно ч. 1 ст.170 СК України, закріплено загальні положення про відібрання дітей від батьків без позбавлення їх батьківських прав. Так, суд може постановити рішення про відібрання дитини від батьків або одного з них, не позбавляючи їх батьківських прав, у випадках, передбачених пунктами 2-6 частини першої статті 164 цього Кодексу, а також в інших випадках, якщо залишення дитини у них є небезпечним для її життя, здоров`я і морального виховання. У цьому разі дитина передається другому з батьків, бабі, дідові, іншим родичам - за їх бажанням або органові опіки та піклування.

У відповідності до вказаного положення відібрання дитини від батьків без позбавлення їх батьківських прав можливе лише за наявності підстав, передбачених пунктами 2-6 частини першої статті 164 СК України. А саме: батьки ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини; жорстоко поводяться з дитиною; є хронічними алкоголіками або наркоманами; вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва; засуджені за вчинення умисного злочину щодо дитини. А також в інших випадках, якщо залишення дитини у них є небезпечним для її життя, здоров`я і морального виховання.

Відповідно до п. 8 Постанови Кабінету Міністрів України від 24.09.2008 р. № 866 «Про питання діяльності органів опіки та піклування, пов`язаної із захистом прав дитини» визначено, що у разі, якщо виникла безпосередня загроза життю або здоров`ю дитини, орган опіки та піклування, якому стало відомо про це, приймає рішення про негайне відібрання дитини у батьків або осіб, які їх замінюють.

Відповідно до роз`яснень, наданих в п.п. 16 і 18 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 30 березня 2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і позбавлення батьківських прав та поновлення батьківських прав» ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу. Суд має право вирішити питання про відібрання дитини від батьків без позбавлення їх батьківських прав та передати органу опіки та піклування (якщо цього потребують інтереси дитини), без визначення при цьому конкретного закладу.

Європейський суд з прав людини у справі «Савіни проти України» (заява від 18 грудня 2008 року № 39948/06) вказує, що право батьків і дітей бути поряд один з одним становить основоположну складову сімейного життя і що заходи національних органів, спрямовані перешкодити цьому, є втручанням у права, гарантовані ст. 8 Конвенції.

У рішенні від 07 грудня 2006 року у справі «Хант проти України» (заява № 31111/04) суд наголосив, що між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага і, дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків.

Європейський суд у своєму рішенні у справі «Гаазе проти Німеччини» (заява від 08 квітня 2004 року № 11057/02) зазначив, що згідно з усталеною прецедентною практикою суду, взаємне почуття втіхи батьків і дитини від того, що вони постійно перебувають разом, становить важливий елемент сімейного життя, тому національні заходи, що перешкоджають реалізації такого почуття, дорівнюють втручанню у право, яке перешкоджають реалізації такого почуття, дорівнюють втручанню у право, яке захищається статтею 8 Конвенції.

Як вбачається характеристики учениці 7-В класу ЛЗШ І-ІІІ ступенів №43 ОСОБА_3 від 23 травня 2017 року, яка складена за підписом директора школи Савчук Г. та класного керівника Йонка О. , ОСОБА_3 виховується в неповній сім`ї, проживає з матір`ю. Мати ОСОБА_1 намагається приділяти дитині належну увагу, проте періодично втрачає контроль над ОСОБА_3 , внаслідок чого дитина пропускає шкільні заняття. Мати на контакт іде, реагує на прохання адміністрації школи та класного керівника (а.с.34).

Частиною 1 та 2 статті 27 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої Постановою Верховної Ради України № 789-XII від 27 лютого 1991 року визначено, що держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батько (-ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

В преамбулі до Конвенції про права дитини, зазначено, що дитині для повного та гармонійного розвитку необхідно зростати в сімейному оточенні.

Згідно зі статтею 9 Конвенції Держави-сторони дбають про те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їхньому бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи за судовим рішенням визначають відповідно до застосовного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в інтересах дитини. Вирішення такого питання може бути необхідним у тому чи іншому випадку, коли, наприклад, батьки жорстоко поводяться з дитиною чи не піклуються про неї. При цьому всім заінтересованим сторонам надається можливість брати участь у вирішенні такого питання та викладати свою позицію.

Аналізуючи пояснення представника позивача в частині наявності загрози здоров`ю та життю неповнолітньої ОСОБА_3 у випадку залишення останньої з матір`ю з тих підстав, що відповідач притягувалась до відповідальності за ст.184 КУпАП та за ст.173 КУпАП, суд вбачає, що зазначені обставини не свідчать про хронічний алкоголізм відповідачки чи її стійку антисоціальну поведінку.

З приводу особи відповідача ОСОБА_1 , суд зазначає, що відсутні дані про наркоманію, аморальний спосіб життя, жебрацтво, тощо. Так само відсутні дані про насильство над дитиною чи інший негативний вплив з боку відповідача.

Крім того, з копії листа начальника відділу соціальної роботи Шевченківського району Львівського міського центру соціальних служб для сім`ї, дітей та молоді від 21 серпня 2017 року №2607-6-288 вбачається, що фахівці вказаного відділу здійснили виїзд у сім`ю ОСОБА_1 , що проживає за адресою: АДРЕСА_2 . Ними встановлено, що сім`я проживає у чотирикімнатній квартирі, умови проживання добрі. На момент візиту у квартирі число, є необхідна побутова техніка, приготовлена їжа. ОСОБА_3 має окрему кімнату з усім необхідним для навчання та гармонійного розвитку. Також у квартирі проживає бабуся ОСОБА_3 ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_5 . ОСОБА_1 працює продавцем у продуктовому магазині. Мати та бабуся під час візиту поводились спокійно, негативного впливу з їх боку не виявлено. (а.с.58)

З матеріалів справи та пояснень сторін вбачається, що неповнолітня ОСОБА_3 нерегулярно відвідує школу.

Відповідно до п.1. ст. 4. Закону України «Про дошкільну освіту» дошкільна освіта є обов`язковою первинною складовою частиною системи безперервної освіти в Україні.

Проте, з характеристики дитини, (а.с.34) не вбачається, що неповнолітня ОСОБА_3 потребує особливої уваги та виховання, яку мати не в змозі забезпечити. Суду не надано доказів того, що виправити ситуацію в цій частині можливо лише шляхом застосування такої крайньої міри як відібрання дитини.

Крім того, гідно наказу 4-К від 10 січня 2019 року ФОП ОСОБА_15 , відповідач ОСОБА_1 з 11 січня 2019 року працевлаштована на постійну роботу на посаду продавця-консультанта. (а.с.103-104)

Подавши свої докази, сторони реалізували своє право на доказування і одночасно виконали обов`язок із доказування, оскільки ст. 81 ЦПК закріплює правило, за яким кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Обов`язок із доказування покладається також на осіб, яким надано право захищати права, свободи та інтереси інших осіб, або державні чи суспільні інтереси (ст. ст. 43 ЦПК України). Тобто, процесуальними нормами встановлено як право на участь у доказуванні, так і обов`язок із доказування обставини при невизнані них сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Крім того, суд безпосередньо не повинен брати участі у зборі доказового матеріалу.

Таким чином, суд встановив, що станом на день винесення рішення відсутні підстави для відібрання дитини. При цьому суд виходить з наступного.

Відібрання дітей від батьків має бути наслідком невиконання батьківських обов`язків або їх неналежного виконання у такій мірі, яка загрожує здоров`ю дітей, їх нормальному розвитку і йде не на користь дітям, а завдає їм шкоду.

Суд враховує, що поведінка відповідача ОСОБА_1 змінилась, вона зробила для себе висновки, бажає виконувати батьківські обов`язки, любить свою доньку і демонструє своїм ставленням дійсне бажання жити з дитиною та опікуватись нею.

Тому, порівнюючи вагомість тих обставин, на які як на підставу для відібрання дитини посилається позивач, і вагомість психологічного аспекту відібрання, враховуючи особу і поведінку відповідача, а також враховуючи, що відібрання дитини від матері може бути лише як крайня міра, коли без відібрання не можна усунути загрозу для життя та здоров`я дитини у інший спосіб, то при наданих доказах і при вставлених конкретних обставинах суд не вбачає підстав для відібрання неповнолітньої ОСОБА_3 від відповідачки на даний час, і вважає, що таке відібрання не відповідатиме інтересам дитини. Тому відсутні підстави для задоволення позову.

Керуючись ст. ст. 3, 4, 5, 10, 12, 13, 76, 77, 78, 79, 81, 82, 83, 89, 141, 258, 259, 263, 264, 265, 268 ЦПК України, ст. 51 Конституції України, ст. ст. 150-152, 155, 170, 180, 181-184 Сімейного кодексу України, ст. ст. 2, 3, 9, 18 Конвенції про права дитини, суд

в и р і ш и в :

У задоволенні позову Шевченківської районної адміністрації Львівської міської ради до ОСОБА_1 про відібрання дитини від матері без позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів - відмовити.

Рішення може бути повністю або частково оскаржено в апеляційному порядку до Львівського апеляційного суду протягом тридцяти днів, який обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасники справи:

позивач: Шевченківська районна адміністрація Львівської міської ради, адреса місцезнаходження: 79058, м. Львів, вул. Липинського,11;

відповідач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_3 .

Повний текст рішення складено 30 вересня 2019 року.

Суддя В. І. Кавацюк