Провадження № 2/337/765/2019
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 жовтня 2019 року місто Запоріжжя

Хортицький районний суд міста Запоріжжя в складі:

головуючого судді Котляр А.М.

за участю секретаря Журби Н.Ю.

позивача ОСОБА_1

представника позивача ОСОБА_2

відповідача ОСОБА_3

представника відповідача ОСОБА_4

представника третьої особи Котова В . С .

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , третя особа: орган опіки та піклування районної адміністрації Запорізької міської ради по Хортицькому району про позбавлення батьківських прав,

ВСТАНОВИВ:

18.12.2018 року ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом, в обґрунтування якого вказала, що вона перебувала у зареєстрованому шлюбі з відповідачем ОСОБА_3 , від якого мають доньку - ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Рішенням суду від 26.09.2016 року шлюб між сторонами розірвано, донька залишилась проживати разом з нею. ОСОБА_3 життям дитини не цікавиться, у вихованні участі не приймає, від виконання своїх батьківських обов`язків ухиляється. Добровільно допомогу на утримання дитини відповідач не надає, у зв`язку із чим вона звернулась до суду із позовом про стягнення аліментів на утримання дитини та своє утримання до досягнення дитиною трьох років. Позов був судом задоволено, але ОСОБА_3 не сплачує аліменти в повному обсязі, має заборгованість. З дитиною відповідач не спілкується, зустрічався з донькою всього двічі. Просить суд позбавити ОСОБА_3 батьківських прав відносно ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

18.02.2019 року справу було передано в провадження судді Котляр А.М. (а.с. 21).

Ухвалою судді від 06.03.2019 року відкрито загальне провадження у справі, призначено підготовче судове засідання по справі (а.с. 24).

02.04.2019 року підготовче провадження у справі було закрито, справу призначено до розгляду (а.с. 42).

08.07.2019 року до суду надійшов відзив ОСОБА_3 (а.с. 59-61). Судом було ухвалено поновити строк на подання відзиву відповідачу та прийняти його до справи, оскільки особисто ОСОБА_3 ухвалу про відкриття провадження та судові виклики до суду не отримував. У своєму відзиві ОСОБА_3 заперечив проти задоволення позовних вимог, просить в задоволенні позову відмовити. Вказав, що з 2013 по 2017 року він працював на ПАТ «Запорізький завод феросплавів», в 2016 році через операцію звільнився з роботи за станом здоров`я, мав інвалідність, отримував пенсію. Через це мав заборгованість із сплати аліментів з 2017 по 2018 роки, в інші періоди сплачував аліменти в повному обсязі. ОСОБА_1 створює йому перешкоди у спілкуванні з дитиною, у зв`язку із чим він звернувся до органу опіки та піклування. Він не ухиляється від своїх батьківських обов`язків, бажає бачити та спілкуватись з донькою, але позивач йому в цьому перешкоджає.

22.07.2019 року ОСОБА_1 подала до суду відповідь на відзив, в якому вказала, що ОСОБА_3 ніколи добровільно не допомагав їй утримувати доньку, ухилявся від сплати аліментів. Вона не створює відповідачу перешкод у побаченні з дитиною. Також вказала, що ОСОБА_3 вживає алкогольні напої.

23.07.2019 року ОСОБА_3 подав заперечення, в якому вказав, що він докладає зусиль для матеріального забезпечення дитини, вимушений шукати роботу в інших містах, у зв`язку із чим не може часто бачити доньку. Він не заперечує вживання ним алкогольних напоїв, але вказує, що жодних даних про його алкогольну залежність або зловживання алкоголем позивачем не надано.

26.07.2019 року ОСОБА_1 направила до суду заперечення, де зазначила. що з асу розірвання шлюбу з відповідачем, ОСОБА_3 не бачить доньку, не цікавиться її життям та здоров`ям, участі у виханні дитини не приймає, перешкоджає їй у відпочинку з дитиною за кордоном.

В судовому засіданні позивач ОСОБА_1 та її представник адвокат Чоловська С.О. позовні вимоги підтримали, просили позов задовольнити.

Відповідач ОСОБА_3 та його представник адвокат Біліченко О.О. проти задоволення позову заперечили, просили суд відмовити в його задоволенні.

Представник органу опіки та піклування районної адміністрації Запорізької міської ради по Хортицькому району Котов В.С. проти задоволення позову заперечив, пояснив, що головою районної адміністрації було затверджено висновок про недоцільність позбавлення ОСОБА_3 батьківських прав.

Дослідивши матеріали справи, вислухавши думку сторін та їх представників, суд встановив такі факти та відповідні правовідносини, прийшовши до наступних висновків.

ОСОБА_6 народилась ІНФОРМАЦІЯ_2 , її батьками відповідно до свідоцтва про народження є ОСОБА_3 та ОСОБА_7 (а.с.7).

Сторони по справі перебували у шлюбі, який зареєстрували 17.08.2013 року (а.с. 8) та який було розірвано рішенням Хортицького районного суду м. Запоріжжя від 26.09.2016 року (а.с. 9 зворот.)

Дитина проживає разом з матір`ю ОСОБА_8 , що підтверджується матеріалами справи (а.с. 36) та визнається сторонами.

Рішенням Хортицького районного суду м. Запоріжжя від 18.12.2015 року суд стягнув з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_7 на утримання доньки ОСОБА_6 аліменти в розмірі 1/4 частини від всіх видів доходів, але не менше ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до повноліття дитини, та аліменти на утримання ОСОБА_7 в розмірі 1/4 частини від всіх видів доходів до досягнення дитиною трьох років.

Виконавчі листи з виконання вказаного рішення суду знаходяться на виконанні в Хортицькому відділі ДВС Запорізького МУЮ.

ОСОБА_3 має заборгованість по аліментам. Станом на 31.03.2019 року по аліментам на утримання дитини заборгованість складає 18840,04 грн. (а.с. 35). Станом на 04.05.2018 року по аліментам на утримання ОСОБА_9 заборгованість складає 9423,72 грн. (а.с. 11).

Відповідач частково сплачував на користь ОСОБА_1 аліменти, що підтверджується наданими суду платіжними документами (а.с. 67-70).

25.08.2016 року ОСОБА_3 було встановлено третю групу інвалідності у зв`язку із загальним захворюванням до 25.08.2017 року (а.с. 63).

Згідно психологічного висновку психолога ОСОБА_10 за результатами індивідуального обстеження дитини ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_1 , дитина контактна, виявляє пізнавальну активність та доброзичливе ставлення до оточуючих (а.с. 12).

Аналогічне дослідження було проведено 25-26.04.2019 року, та складено висновок психологом ОСОБА_11 про те, що дитина емоційно стабільна, психічний розвиток відповідає віковій нормі. Мікроклімат у сім`ї сприятливий для повноцінного психічного та емоційного розвитку дитини. Свого батька дитина не малює, що свідчить про те, що дитина від відсутності спілкування з батьком не страждає.

Відповідно довідки директора навчального закладу «Хортицький» від 31.01.2018 року, ОСОБА_6 проживає разом з матір`ю, батько дитини участі у вихованні доньки з квітня 2017 року не брав, не з`являвся до навчального закладу й не цікавився життям доньки (а.с. 13).

З 12.11.2018 року дитина ОСОБА_6 відвідує дошкільний навчальний заклад №228. Згідно довідки батько до навчального закладу не з`являвся. (а.с. 37).

Хортицьким ВП Дніпровського ВП ГУНП в Запорізькій області було надано інформацію про те, що ОСОБА_3 притягався до адміністративної відповідальності за ст.178 КУпАП «розпивання пива, алкогольних, слабоалкогольних напоїв у заборонених законом місцях або поява у громадських місцях у п`яному вигляді» двічі в 2011 році та один раз у 2016 році (а.с. 54).

Відповідно до висновку, затвердженого 09.07.2019 року головою районної адміністрації Запорізької міської ради по Хортицькому району, за результатами засідання комісії з питань захисту прав дитини орган опіки та піклування дійшов висновку про недоцільність позбавлення батьківських прав ОСОБА_3 відносно малолітньої ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , оскільки позбавлення батьківських прав є винятковим заходом впливу та допускається лише тоді, коли змінити поведінку батька в кращу сторону неможливо (а.с. 80-82).

02.07.2019 року ОСОБА_3 звернувся до начальника відділу по Хортицькому району служби (управління) у справах дітей Запорізької міської ради із заявою про встановлення йому графіку побачення із донькою 3-4 рази на тиждень з 17 до 20 години (а.с. 88).

16.08.2019 року заступник голови районної адміністрації ЗМР по Хортицькому району встановив порядок побачень ОСОБА_3 з донькою ОСОБА_12 щосереди з 16 до 18 години, щосуботи з 10 до 12 години з правом відвідування культурних та розважальних закладів у присутності матері дитини, інші дні та часи вирішувати за згодою між батьками.

Судом були допитані свідки за клопотаннями сторін по справі.

Так, свідок ОСОБА_13 суду пояснила, що знає позивача ОСОБА_1 з народження. Після розірвання шлюбу між нею та ОСОБА_3 , відповідач участі у житті дитини не приймав. Вона була свідком того, як ОСОБА_3 у нетверезому вигляді намагався потрапити у квартиру ОСОБА_1 , бив ногами у двері. Також вона бачила, як ОСОБА_3 розпивав пиво в парку з компанією.

Свідок ОСОБА_14 суду пояснила, що вона працює в дитячому садку, який відвідує ОСОБА_15 . До закладу дитину проводить та забирає матір ОСОБА_1 , батько дитини жодного разу не був в дитячому садку.

Свідок ОСОБА_16 суду пояснила, що вона навчалась разом із ОСОБА_1 . Після розірвання шлюбу між сторонами по справі, ОСОБА_3 участі у вихованні дитини не приймає, його місцезнаходження їй не відомо. ОСОБА_17 нічого не знає про свого батька, не запитує про нього у матері. Пояснила, що ОСОБА_3 зловживав алкоголем та наркотиками.

Свідок ОСОБА_18 суду пояснила, що знайома із ОСОБА_1 Батько дитини ОСОБА_3 з донькою не бачиться, де він знаходиться, не відомо. Жодного разу вона не бачила ОСОБА_3 з дитиною.

Свідок ОСОБА_19 суду пояснила, що знайома з матір`ю ОСОБА_1 Їй відомо, що у ОСОБА_1 та ОСОБА_3 народилась донька, батька дитини бачила всього один раз, Поліна весь час проводить з матір`ю. Їй відомо, що ОСОБА_3 вже не проживає разом з ОСОБА_1

Свідок ОСОБА_20 пояснив, що він є батьком позивача по справі. Після народження доньки, ОСОБА_3 вихованням доньки не займався. Помічав у своєї доньки ОСОБА_1 синці. Був свідком того, як в 2015 році ОСОБА_3 у нетверезому вигляді штовхнув ОСОБА_1 з дитиною на руках. З 2015 року його донька разом з ОСОБА_3 не проживає. Пояснив, що один раз, коли він був разом з онукою на тренуванні, ОСОБА_3 хотів побачитись із ОСОБА_26.

Свідок ОСОБА_21 суду пояснила, що ОСОБА_1 є її онукою. Після народження у сторін по справі доньки ОСОБА_22 , ОСОБА_3 життям дитини не цікавився. Готувала їсти ОСОБА_1 , а ОСОБА_3 нічого не робив по господарству, спав окремо від дружини з дитиною. ОСОБА_1 була вимушена займатися репетиторством. Один раз ОСОБА_3 передав для своєї доньки в подарунок самокат.

Свідок ОСОБА_23 суду пояснив, що знає ОСОБА_1 з народження. Він завжди бачить її одну з дитиною, без ОСОБА_3

Свідок ОСОБА_24 суду пояснила, що ОСОБА_3 бачила декілька разів три роки тому. ОСОБА_1 самостійно без участі відповідача виховує дитину.

Свідок ОСОБА_25 суду пояснила, що ОСОБА_3 є її онуком. Він розірвав шлюб із ОСОБА_1 , від шлюбу має доньку, яка проживає з матір`ю. ОСОБА_3 бажає бачити доньку, але ОСОБА_1 не дає йому бачити дитину. Він допомагає утримувати дитину, сплачує аліменти. ОСОБА_3 працював на заводі, але після операції був вимушений піти з роботи та знайти роботу в Києві.

Згідно зі статтями 141, 150, 153, 155 СК України мати і батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини. Мати, батько та дитина мають право на безперешкодне спілкування між собою, крім випадків, коли таке право обмежене законом. Батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини.

За змістом пунктів 1, 2 статті 3 Конвенції про права дитини, яка в силу положень статті 9 Конституції України є частиною національного законодавства, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Дитині забезпечується такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом.

Держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини (стаття 9 Конвенції про права дитини).

Відповідно до статті 18 цієї Конвенції батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування.

Наведеними нормами закріплено основоположний принцип забезпечення найкращих інтересів дитини, якого необхідно дотримуватися, зокрема, при вирішенні питань про місце проживання дитини у випадку, коли її батьки проживають окремо; про тимчасове розлучення з одним із батьків у зв`язку з необхідністю виїхати за межі країни, у якій визначено місце проживання дитини, з іншим із батьків з метою отримання освіти, лікування, оздоровлення та з інших причин, обумовлених необхідністю забезпечити дитині повний і гармонійний фізичний, розумовий, духовний, моральний і соціальний розвиток, а також необхідний для такого розвитку рівень життя.

Базові положення принципу забезпечення найкращих інтересів дитини покладені в основу багатьох рішень ЄСПЛ, у тому числі шляхом застосування статті 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція), ратифікованої Законом України від17 липня 1997 року N 475/97-ВР.

Відповідно до пункту 2 частини першої статті 164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини.

Статтею 165 СК України визначено, що право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків.

Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками.

Позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, суд може у виняткових випадках при доведеності винної поведінки когось із батьків або їх обох з урахуванням її характеру, особи батька і матері, а також інших конкретних обставин справи відмовити в задоволенні позову про позбавлення цих прав, попередивши відповідача про необхідність змінити ставлення до виховання дитини (дітей) і поклавши на органи опіки та піклування контроль за виконанням ним батьківських обов`язків.

Європейський суд з прав людини у своєму рішенні у справі «Хант проти України» від 07 грудня 2006 року (заява № 31111/04) наголошував на тому, що питання сімейних відносин має ґрунтуватися на оцінці особистості заявника та його поведінці. Факт заперечення заявником проти позову про позбавлення його батьківських прав також може свідчити про його інтерес до дитини (параграфи 57, 58).

Згідно ч.4 ст.263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Одним з доводів позивача та її представника є те, що ОСОБА_3 не в повній мірі забезпечує свою доньку матеріально, має заборгованість по аліментам. Судом досліджені розрахунки заборгованості по аліментам та квитанції про сплату відповідачем аліментів на користь позивача, з яких судом зроблено висновок про те, що ОСОБА_3 не в повній мірі виконує зобов`язання по аліментам, проте кожного місця він частково сплачує аліменти на утримання дитини та позивача. Суд приймає до уваги те, що відповідач у 2017 році мав захворювання, переніс операцію та на певний період отримав третю групу інвалідності, що безумовно відобразилось на його можливості матеріально забезпечувати свою дитину. Таким чином, суду не надано таких доказів, які б свідчили про те, що ОСОБА_3 умисно уникає свого обов`язку утримувати дитину.

До аналогічного висновку прийшов Верховний Суд в постанові від 16 січня 2019 року по справі № 465/3694/14-ц, в якій вказав, що посилання суду на існування заборгованості за аліментами та невідвідування відповідачем навчального закладу дитини протягом одного навчального року повною мірою не може свідчити про ухилення батьків від виконання своїх обов`язків.

З пояснень, наданих сторонами по справі та свідками, роздрукованого листування між сторонами, судом встановлено, що після розірвання шлюбу між сторонами існують певні конфліктні відносини з приводу сплати аліментів та надання відповідачем дозволу на виїзд дитини за кордон.

Враховуючи припинення шлюбу між сторонами, цілком закономірним є те, що ОСОБА_1 більше ніж ОСОБА_3 займається вихованням дитини, відводить доньку до навчальних закладів, спортивних секцій. Крім того, відповідач та свідок ОСОБА_25 пояснили, що ОСОБА_3 з 2017 року не проживає в м. Запоріжжі у зв`язку із тим, що працює в іншому місті.

Свідок ОСОБА_20 , допитаний за заявою позивача, підтвердив, що ОСОБА_3 намагався зустрітися з донькою, коли вона займалась у спортивній секції, що свідчить про бажання відповідача бачитись з дитиною, брати участь у її вихованні.

Відповідач та його представник в судовому засіданні пояснили, що ОСОБА_1 перешкоджає ОСОБА_3 спілкуватись з дитиною, у зв`язку із чим, відповідач звернувся до служби у справах дітей. Розпорядженням голови районної адміністрації було встановлений графік спілкування відповідача з донькою. Представник відповідача вказав, що ОСОБА_1 було відомо про дні побачень ОСОБА_3 з дитиною, проте коли відповідач у призначений день та час прийшов зустрітись з донькою, ОСОБА_1 з дитиною вдома не було.

Позивачем було надано суду документ, який підтверджує, що вона разом з донькою з 12 серпня до 01 вересня 2019 року перебувала на відпочинку, тобто в ті дні, коли ОСОБА_3 згідно графіку міг побачитись з дитиною.

Таким чином, поведінка відповідача, який хоча і має заборгованість, але щомісяця сплачує аліменти на утримання дитини, заперечує проти позбавлення його батьківських прав, намагається спілкуватись з донькою, звернувся із заявою про встановлення йому порядку побачень, не свідчить про те, що він умисно ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків. Свідомого нехтування ОСОБА_3 своїми обов`язками судом не встановлено.

Також суд не приймає аргументи представника позивача про те, що ОСОБА_3 зловживає алкогольними напоями, оскільки в судовому засіданні ці обставини не знайшли свого підтвердження. Епізодичні випадки вживання відповідачем пива, які підтверджуються поясненнями свідків та відомостями про притягнення його до адміністративної, не є тими обставинами, які дозволяють позбавити ОСОБА_3 батьківських прав щодо його дитини.

Таким чином, позивачем не доведено факт ухилення ОСОБА_3 від виконання своїх обов`язків, тому суд, беручи до уваги висновок голови районної адміністрації Запорізької міської ради по Хортицькому району, про недоцільність позбавлення батьківських прав ОСОБА_3 відносно малолітньої ОСОБА_6 , залишає без задоволення позов ОСОБА_1 про позбавлення відповідача батьківських прав .

Керуючись ст. 2, 4, 12, 13, 263-265 ЦПК України, суд -

УХВАЛИВ:

В задоволенні позову ОСОБА_1 - відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Запорізького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення складено 10.10.2019 року.

Суддя: А.М. Котляр