Постанова

Іменем України

20 лютого 2019 року

м. Київ

справа № 674/245/16-ц

провадження № 61-24383св18

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду:

головуючого - Червинської М. Є.,

суддів: Антоненко Н. О., Журавель В. І. (суддя - доповідач), Коротуна В. М., Крата В. І.,

учасники справи:

позивач - публічне акціонерне товариство акціонерний банк «Укргазбанк», відповідач - ОСОБА_3,

розглянув у порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи касаційну скаргу публічного акціонерного товариства акціонерного банку «Укргазбанк» на рішення Дунаєвецького районного суду Хмельницької області від 26 жовтня 2016 року у складі судді Артемчук В. М. та ухвалу апеляційного суду Хмельницької області від 06 березня 2017 року у складі колегії суддів: Талалай О. І., П'єнти І. В., Корніюк А. П.,

ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст позовних вимог

У лютому 2016 року публічне акціонерне товариство акціонерний банк «Укргазбанк» (далі - ПАТ АБ «Укргазбанк») звернулося до суду з позовом до ОСОБА_3 та просило стягнути з відповідача заборгованість за договором у розмірі 126 028, 85 грн.

Позовна заява мотивована тим, 04 лютого 2015 року ОСОБА_3 шляхом підписання заяви-анкети № AYT-10050-15-PRO приєднався до договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб - власників ощадних рахунків, у зв'язку з чим 04 лютого 2015 року відкрито ощадний рахунок НОМЕР_1. У лютому відповідачем здійснювалися операції по рахунку, під час яких банком надано кредит у сумі 95 174, 30 грн. Внаслідок порушення відповідачем взятих на себе зобов'язань за договором, станом на 06 січня 2016 року його заборгованість становить 126 028, 85 грн, які позивач просить стягнути на свою користь.

Короткий зміст рішення судів першої та апеляційної інстанції

Рішенням Дунаєвецького районного суду Хмельницької області від 26 жовтня 2016 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Хмельницької області від 06 березня 2017 року, у задоволенні позову відмовлено.

Суд першої інстанції, з висновками якого погодився апеляційний суд, виходив з того, що позивач не надав доказів щодо підтвердження обзнаності відповідача про можливість виникнення між ним та банком кредитних правовідносин за договором комплексного банківського обслуговування фізичних осіб - власників ощадних рахунків, не обґрунтував підстави видачі відповідачу овердрафту та не зазначив, яким чином вказані кошти були використані відповідачем.

Позивачем не доведено виникнення заборгованості у відповідача перед банком, тому нарахування відсотків по вказаній заборгованості є безпідставним.

Короткий зміст вимог касаційної скарги

У березні 2017 року ПАТ АБ «Укргазбанк» подало касаційну скаргу, у якій, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просило скасувати рішення Дунаєвецького районного суду Хмельницької області від 26 жовтня 2016 року та ухвалу апеляційного суду Хмельницької області від 06 березня 2017 року та ухвалити нове рішення про задоволенні позову.

Касаційна скарга мотивована тим, що банк надав всі необхідні документи на підтвердження прийняття відповідачем пропозиції банку на відкриття овердрафту та отримання платіжної картки. При укладенні спірного договору відповідач погодився, що у випадку виникнення заборгованості перед банком, вона підлягає погашенню в повному обсязі в день її виникнення на «ощадному» рахунку. Окрім того, відповідач погодився, що у разі відсутності коштів на «ощадному» рахунку, погашення заборгованості перед банком здійснюється за рахунок кредиту, який виникає на вказаному рахунку в національній валюті України у разі неможливості виконання ним зобов'язань за договором за рахунок власних коштів.

У травні 2017 року ОСОБА_3 направив заперечення на касаційну скаргу, в яких просив залишити її без задоволення, а оскаржені судові рішення без змін.

Статтею 388 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) в редакції Закону України від 03 жовтня 2017 року № 2147-VIII «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів», який набрав чинності 15 грудня 2017 року, передбачено, що судом касаційної інстанції у цивільних справах є Верховний Суд.

На підставі підпункту 6 пункту 1 розділу XIII «Перехідні положення» ЦПК України справу № 674/245/16-ц передано до Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду.

Відповідно до підпункту 4 пункту 1 розділу XIII «Перехідні положення» ЦПК України касаційні скарги (подання) на судові рішення у цивільних справах, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, передаються до Касаційного цивільного суду та розглядаються спочатку за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Суд касаційної інстанції перевіряє законність судових рішень лише в межах позовних вимог, заявлених у суді першої інстанції (частина друга статті 400 ЦПК України).

Позиція Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду

Згідно з частиною другою статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до частини першої статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Зазначеним вимогам закону оскаржувані судові рішення не відповідають.

Суди встановили, що 04 лютого 2015 року між ПАТ АБ «Укргазбанк» та ОСОБА_3 укладено договір комплексного банківського обслуговування фізичних осіб - власників «ощадних» рахунків шляхом підписання останнім заяви-анкети № AYT-10050-15-PRO.

Відповідно до вказаної заяви-анкети банк відкрив відповідачу рахунок у гривні, випустив та надав міжнародну платіжну картку Visa Electron для здійснення операцій по цьому рахунку та здійснював розрахунково-касове обслуговування відповідача згідно тарифів банку.

ОСОБА_3 підписанням заяви-анкети акцептував публічну пропозицію ПАТ АБ «Укргазбанк» на укладення договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб, яка була опублікована у газеті «Урядовий кур'єр» та розміщена на офіційному сайті банку, та беззастережно приєднався до умов цього договору.

Судами встановлено, що за період з 04 лютого 2015 року по 05 лютого 2015 року на рахунок відповідача були зараховані грошові кошти у сумі 188 100 грн.

04 і 05 лютого 2015 року відповідач провів розрахунки із компанією SkrillLTD, Лондон, Великобританія, через її сайт на загальну суму 11 240 доларів США. Списання коштів з рахунку проведено 10 лютого 2015 року.

Відповідно до пункту 8. 4. статті 8 Закону України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні» міжбанківський переказ виконується в строк до трьох операційних днів.

Внаслідок курсової різниці, яка мала місце під час здійснення транзакції іноземної валюти за обмінним курсом банка-еквайра, та обмінного курсу купівлі-продажу іноземної валюти на міжбанківському валютному ринку на момент обробки операції банком-емітентом, виникла заборгованість за картковим рахунком відповідача.

Згідно із статтею 28 Закону України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні» міжбанківський переказ між банками учасниками міжнародних платіжних систем за операціями із застосуванням електронних платіжних засобів, здійсненими їх держателями за межами України, а також за операціями, здійсненими в межах України держателями електронних платіжних засобів нерезидентами України, проводиться у валюті, визначеній у відповідних договорах із платіжними організаціями міжнародних платіжних систем.

Якщо валюта, в якій проводиться міжбанківський переказ, не збігається з валютою, списаною з рахунка клієнта, емітент може виконати операції з купівлі-продажу необхідної валюти на міжбанківському валютному ринку України в порядку, встановленому Національним банком України, або провести внутрішньобанківський кліринг.

Відповідно до пункту 3 розділу IX Постанови національного банку України від 05 листопада 2014 року № 705 «Про здійснення операцій з використанням електронних платіжних засобів» емітент зобов'язаний разі виконання користувачем платіжної операції з використанням електронного платіжного засобу у валюті, яка відрізняється від валюти рахунку, здійснювати перерахунок суми за операцією в порядку, визначеному договором.

Відповідно до статті 634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

Відповідно до пункту 3.14. договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб-власників «ощадних» рахунків, приєднанням до цього договору клієнт погоджується: - із здійсненням банком перерахунку суми операції, що здійснена у валюті, відмінній від валюти «ощадного» рахунку», у валюту «ощадного» рахунку за курсом, який визначається як поточний комерційний курс купівлі (продажу) валюти банком по операціях з використанням платіжних карток, що діє на дату списання коштів з «ощадного рахунку» клієнта; - із тим, що при здійсненні перерахунку суми операції у валюту «ощадного» рахунку можуть виникнути курсові різниці внаслідок того, що курс перерахунку по видаткових клієнтських операціях не може відрізнятися на день проведення операції та на день списання коштів з рахунку клієнта; - із тим, що в результаті виникнення курсових різниць при перерахунку суми операції у валюту «ощадного» рахунку у клієнта може виникнути заборгованість перед банком, яка підлягає погашенню в повному обсязі.

Згідно з пунктом 6.3. вказаного договору сторони погоджуються, що на умовах цього договору у клієнта може виникати заборгованість перед банком в разі зміни курсів валют і надходження до клірингу інформації про операцію в іноземній валюті в сумі більшій, ніж та, яку еквайр (платіжна система) попередньо надіслав емітенту в платіжному повідомленні і яку було блоковано на «ощадному» рахунку клієнта для забезпечення його зобов'язання за здійсненою операцією.

Пунктом 6.4. договору визначено, що клієнт погоджується з тим, що зазначена в пункті 6.3. договору заборгованість має бути погашена в день її виникнення. У разі відсутності залишків коштів на «ощадному» рахунку в національній валюті України та/або ненадходження коштів на «ощадний» рахунок клієнта в національній валюті України, погашення заборгованості здійснюється за рахунок кредиту, який виникає на «ощадному» рахунку клієнта в разі неможливості виконання ним зобов'язань за договором за рахунок власних коштів (овердрафту).

В разі непогашення овердрафту (кредиту) в день його виникнення, сума непогашеної заборгованості за овердрафтом визнається простроченою та наступного банківського дня переноситься на рахунки простроченої заборгованості (пункт 6.5. договору).

Згідно з пунктом 6.6. договору, на суму простроченої заборгованості за овердрафтом банк нараховує проценти у валюті овердрафту виходячи з тарифів даного договору.

Відповідно до умов договору 10 лютого 2015 року ОСОБА_3 у зв'язку з виникненням заборгованості надано овердрафт на загальну суму 95 174, 30 грн, що підтверджується випискою за договором № AYT-10050-15-PRO.

Суди не дослідили вищевказані умови спірного договору та зробили помилкові висновки про відсутність підстав для стягнення з ОСОБА_3 заборгованості за договором комплексного банківського обслуговування фізичних осіб - власників «ощадних» рахунків.

Перевіряючи в апеляційному порядку законність і обґрунтованість рішення місцевого суду, апеляційний суд не звернув уваги на вищевикладене, допущені судом першої інстанції помилки не виправив.

Оскільки до повноважень Верховного Суду не належить установлення фактичних обставин, надання оцінки чи переоцінки зібраних у справі доказів, що позбавляє Верховний Суд ухвалити власне рішення, а суд апеляційної інстанції не використав вказані повноваження, ухвалене у справі судове рішення апеляційної інстанції підлягає скасуванню з передачею справи на новий розгляд до суду апеляційної інстанції, під час розгляду якої суду належить урахувати викладене та ухвалити судове рішення відповідно до установлених обставин і вимог закону.

Керуючись статтями 400, 409, 411, 416, 417 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу публічного акціонерного товариства акціонерного банку «Укргазбанк» задовольнити частково.

Ухвалу апеляційного суду Хмельницької області від 06 березня 2017 року скасувати, справу передати на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття.

Постанова суду касаційної інстанції є остаточною і оскарженню не підлягає.

ГоловуючийМ. Є. Червинська

СуддіН. О. Антоненко В. І. Журавель

В. М. Коротун

В. І. Крат