Справа № 346/3400/17
Головуючий у 1 інстанції Потятинник Ю. Р.
Суддя-доповідач Максюта
О К Р Е М А У Х В А Л А
06 березня 2019 року м. Івано-Франківськ
Івано-Франківський апеляційний суд в складі:
головуючого (суддя-доповідач) Максюти І.О.,
суддів: Василишин Л.В., Матківського Р.Й.,
секретаря Мельник О.В., Петріва Д.Б.,
з участю: апелянта ОСОБА_1, позивача за первісним позовом ОСОБА_2 та його представника ОСОБА_3, представника третьої особи - органу опіки та піклування Обушак М.Д.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1, третя особа орган опіки і піклування в особі служби в справах дітей Коломийської райдержадміністрації про визначення місця проживання дитини та стягнення аліментів, зустрічним позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визначення місця проживання та участі у вихованні дитини, дозвіл на виїзд дитини за кордон без згоди батька, за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Коломийського міськрайонного суду, ухвалене суддею Потятинником Ю.Р. 05 грудня 2018 року в м. Коломия Івано-Франківської області, повний текст якого складено 13 грудня 2018 року,
У липні 2017 року ОСОБА_2 звернувся з позовом до ОСОБА_1 про стягнення аліментів та визначення місця проживання дитини, обґрунтовуючи вимоги тим, що з січня 2008 року проживав з відповідачкою ОСОБА_1 однією сім'єю без реєстрації шлюбу. ІНФОРМАЦІЯ_1 народився син ОСОБА_5. У 2013 році вони з відповідачкою припинили спільне проживання, дитина залишилась проживати разом із ним. Відповідач виїхала за межі України, де проживає і по сьогоднішній час.
Зазначає, що створив для сина комфортні умови проживання, оскільки він має особливі потреби (страждає синдромом Дауна), у зв'язку з чим йому складно адаптовуватися у незнайомих місцях та при сторонніх людях. Хоча фактично син проживає з ним, проте зареєстрований за місцем реєстрації відповідача в с. Олієво-Королівка Городенківського району. Зареєструвати місце проживання дитини за місцем проживання батька не має можливості без відповідної згоди на те матері. Він, як батько, має можливість забезпечити сину належні умови проживання, повною мірою займатися його вихованням, чого відповідач забезпечити не може. Крім того, проживання дитини в сім'ї відповідача може негативно вплинути на стан здоров'я сина, оскільки відповідач не має достатнього та стабільного доходу, вільного часу та можливості приділяти цей час для виховання сина, а в будинку, де зареєстровано дитину, не створено жодних умов, необхідних для виховання, розвитку та проживання.
Просив стягувати з ОСОБА_1 на його користь аліменти на утримання сина ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1 у розмірі по 900 грн. щомісячно та визначити місце проживання малолітнього сина з ним як батьком дитини.
У липні 2017 року ОСОБА_1 подала зустрічний позов до ОСОБА_2 про визначення місця проживання дитини, який мотивує тим, що син потребує спеціального догляду та постійного контролю лікарів, однак позивач (за первісним позовом) не турбується про здоров'я та розвиток сина, відмовлявся їздити на консультації до спеціалістів, син не ходить до школи. Позивач проживає з дитиною у пристосованому під житло, але нежитловому приміщенні. В Італії вона працює тривалий час, має постійну роботу, стабільний високий дохід, квартиру, а отже може надати дитині належний догляд, кваліфіковану медичну допомогу та спеціальну реабілітацію для нормальної адаптації в суспільстві. Крім того, людям із синдромом Дауна в Італії надають спеціальне професійне навчання і в залежності від нахилів та по квоті влаштовують на роботу.
З урахуванням уточнених позовних вимог, просила: визначити місце проживання
дитини з нею за місцем її постійного проживання в АДРЕСА_1 та за місцем її тимчасового проживання в Італійській Республіці; надати дозвіл сину на постійний виїзд за межі України до країн ближнього і дальнього зарубіжжя до досягнення ним 16 років, тобто до 15.01.2025 року; зобов'язати ОСОБА_2 не перешкоджати їй брати участь у вихованні та вільному спілкуванні з сином; визначити способи її участі у вихованні сина, а саме шляхом: побачень з сином три рази на тиждень кожен понеділок та середу тижня з 14 до 20 год. (що складає по шість годин за одне побачення) за місцем проживання, навчання або перебування дитини, кожну п'ятницю з 14 год. до 18 год. наступного дня суботи з ночівлею дитини по місцю перебування матері на території України; спільного з дитиною виїзду за межі України на оздоровлення, реабілітацію, лікування, відпочинок з безперервним строком до 6 місяців раз на рік; необмеженого спілкування з сином особисто засобами телефонного, поштового, електронного та іншого зв'язку, що не передбачають безпосереднього фізичного спілкування між матір'ю та сином;
зобов'язати ОСОБА_2 за два дні до дня її зустрічі з сином надати їй точну інформацію щодо фактичного місця навчання, лікування, перебування сина, а у разі настання таких змін повідомити її про це особисто на наступний день з дня настання таких обставин.
надати дозвіл на тимчасовий виїзд дитини за межі України до країн ближнього та дальнього зарубіжжя, до досягнення нею 16 років, тобто до 15.01.2025 року в період з 01 по 10 число місяця за вибором ОСОБА_1 раз на рік на 6 місяців з дати виїзду з обов'язковим поверненням в Україну. (а.с.32-34, 77, 144-146 196 том.2)
Рішенням Коломийського міськрайонного суду від 05 грудня 2018 року позов задоволено. Визначено місце проживання ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1 з батьком ОСОБА_2 Суд стягнув з ОСОБА_1 на користь батька ОСОБА_2 аліменти на утримання дитини - ОСОБА_5 в розмірі 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно до досягнення дитиною повноліття, починаючи з 25 липня 2017р., звернувши рішення суду в частині стягнення аліментів за один місяць до негайного виконання.

Зустрічний позов задоволено частково. Визначено участь ОСОБА_1 у вихованні сина ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1 шляхом: побачень з сином щопонеділка та щосереди кожного тижня з 14 год до 20 год та з 14 год кожної п'ятниці до 18 год наступного дня суботи кожного тижня з ночівлею дитини за місцем перебування ОСОБА_1 на території України; необмеженого спілкування з сином особисто засобами телефонного, поштового, електронного зв'язку. Дозволено ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, виїзд закордон до Італійської Республіки, у супроводі матері - ОСОБА_1 без згоди батька ОСОБА_2 в період з 15.03.2018р. по 01.04.2018р. У задоволенні іншої частини зустрічного позову відмовлено. Вирішено питання про розподіл судових витрат.

За результатами перегляду рішення суду першої інстанції в апеляційному порядку за апеляційною скаргою ОСОБА_1 Івано-Франківським апеляційним судом прийнята постанова від 06 березня 2019 року, якою апеляційна скарга ОСОБА_1 задоволена частково. Рішення Коломийського міськрайонного суду від 05 грудня 2018 року в частині задоволення позову ОСОБА_1 про надання дозволу ОСОБА_5 виїзду за кордон до Італійської Республіки в супроводі матері ОСОБА_1 без згоди батька ОСОБА_2 в період з 15.03 по 01.04.2018 року скасовано. В іншій частині рішення суду залишено без змін.

Під час розгляду справи встановлено, що 27 листопада 2017 року органом опіки та піклування Коломийської районної державної адміністрації Івано-Франківської області надано висновок № 526/01-047/151 щодо доцільності залишення проживати малолітнього ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1 з батьком ОСОБА_2, жителем АДРЕСА_2 (а.с.127-129, том 1).

Суди погодилися з таким висновком органу опіки та піклування, визначивши місце проживання дитини з батьком, дійшли висновку, що це буде відповідати інтересам дитини, враховуючи ставлення обох батьків до виконання своїх батьківських обов'язків, особисту прихильність дитини до кожного з них, тривалість проживання дитини з батьком, вік дитини, стан її здоров'я та інші обставини, що мають істотне значення.

Однак, під час розгляду справи встановлено, що органом опіки та піклування допущені порушення закону.

Так, 15 серпня 2017 року відкрито провадження у даній справі і з моменту відкриття орган опіки та піклування Коломийської районної державної адміністрації Івано-Франківської області приймав участь у якості третьої особи. Органом опіки та піклування 21.08.2017 року отримана повістка про виклик до суду у даній справі на 17.10.2017 року (а.с.28-29 том 1). 17 жовтня 2017 року у судовому засіданні приймала участь представник органу опіки та піклування Обушак М.Д. (а.с.87,89-90 том 1).

Відповідно до витягу з протоколу № 14 від 15.11.2017 року органом опіки та піклування розглянута заява жительки с.Олієво-Королівка Городенківського району ОСОБА_1 про надання висновку про визначення місця проживання дитини ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1 з нею за місцем проживання (дата надходження заяви не зазначена). На засіданні прийнято рішення про відмову у задоволенні заяви ОСОБА_1 про визначення місця проживання дитини з нею. При тому на засіданні були присутні 7 членів органу опіки та піклування, з яких голосували «за» -2, «проти» - 1, «утримались» - 4 (а.с.126 том 1).

За результатами цього засідання складений висновок № 526/01-047/151 щодо доцільності залишення проживати малолітнього ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1 з батьком ОСОБА_2, жителем АДРЕСА_2(а.с.127-129, том 1).

В ході дослідження обставин справи органом опіки та піклування з»ясовано, що відповідач ОСОБА_1 залишила дитину на свого старшого сина та у 2013 році виїхала за кордон. За період проживання дитини у сім»ї батька ОСОБА_5, мати дитини відвідувала сина за адресою: АДРЕСА_2. Дитина перебувала під постійним наглядом, опікою та матеріальним забезпеченням батька, фактично проживає з батьком.

Згідно акту обстеження матеріально-побутових умов від 13.06.2017 року за адресою: АДРЕСА_2, складеного комісією у складі секретаря Коршівської сільської ради ОСОБА_6, начальника відділу з питань соціального захисту дітей ОСОБА_7, головного спеціаліста-юрисконсульта ОСОБА_8, встановлено, що дитина проживає з батьком з 2013 року, який здійснює за ним догляд, що підтверджують сусіди. Дитина навчається на індивідуальному навчанні у 1-Б класі Коршівської ЗОШ I-III. Умови проживання задовільні, дитина має власну кімнату.

Згідно характеристики, виданої виконкомом Коршівської сільської ради, за час проживання в селі ОСОБА_2 характеризується з позитивної сторони, приймає активну участь у громадському житті села, приділяє належну увагу вихованню сина. ОСОБА_1 перебуває за кордоном.

Судом встановлено, що ОСОБА_2 та ОСОБА_1 є батьками малолітнього ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1.(а.с.5 том.1)

ОСОБА_1 з 2013 р. проживає та працює в Італійській Республіці, періодично відвідує Україну. В Україні зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 Відповідно до акту обстеження від 18 лютого 2019 року матеріально-побутових умов ОСОБА_1 за адресою: вул. Галицька,45, с. Олієво-Королівка комісією надано висновок про те, що на момент обстеження будинок був зачинений. Зі слів секретаря сільської ради в будинку ніхто не проживає (а.с.168-169,том1).

ОСОБА_2 зареєстрований по АДРЕСА_3 але фактично проживає з дитиною по АДРЕСА_2, про свідчить довідка Коршівської сільської ради від 20.06.2017 року № 1445 (а.с.6, 36 том.1)

Актом комісії Коршівської сільської ради від 14.07.2017р. підтверджено, що протягом останніх чотирьох років малолітній ОСОБА_5 проживає тільки з батьком ОСОБА_2 по АДРЕСА_2, мати дитини ОСОБА_1 за вказаною адресою не проживає з 2013 року. Доглядає за дитиною батько ОСОБА_2 (а.с.9,том.1)

Згідно акту Коршівської сільської ради про обстеження матеріально-побутових умов ОСОБА_2 від 16.06.2017 року, зазначено, що позивач з сином проживає у виробничому приміщенні, переобладнаному під житловий будинок, у якому є кухня, санвузол, 3 кімнати. Житлово-побутові умови задовільні, у дитини є окрема кімната, в якій чисто та прибрано.(а.с.37,том.1)

На замовлення ОСОБА_2 28 грудня 2018 року виготовлено технічний паспорт на садибний (індивідуальний) житловий будинок, розташований за адресою: АДРЕСА_2 (самочинно переобладнано частину телятника під житловий будинок). Загальна площа приміщень становить 67,7 кв.м., з яких 31,9 кв.м. житлова площа, 33,4 кв.м. допоміжна, 2,4 кв.м.-площа літніх приміщень.

Згідно витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно № 4266166 від 17.07.2004 року власником телятника за адресою АДРЕСА_2 є МПП «Червона Калина», засновником якого є, зокрема і ОСОБА_2 (а.с. 156-167 том 2).

Апеляційний суд звертає увагу, що в частині визначення програми і методів соціальної роботи зі сторонами по даній справі щодо здійснення контролю за виконанням батьківських обов'язків органу опіки і піклування слід керуватись тими нормативними актами, що регулюють діяльність і повноваження цього органу у сфері соціальної роботи з сім'ями, дітьми, зокрема Сімейним та Цивільним кодексами України, Законом України «Про органи і служби у справах дітей та спеціальні установи для дітей» 24.01.1995р. N 20/95-ВР; Законом України «Про охорону дитинства» 26.04.2001р. № 2402-III; Законом України «Про соціальну роботу з сім'ями, дітьми та молоддю» від 21.06.2001р. № 2558-III; Законом України «Про місцеве самоврядування в Україні» 21.05.1997р.№ 280/97-ВР; Постановою Кабінету Міністрів України "Питання діяльності органів опіки та піклування, пов'язаної із захистом прав дитини» від 24.09.2008р. № 866; Постановою Кабінету Міністрів України «Про затвердження Порядку виявлення сімей (осіб), які перебувають у складних життєвих обставинах, надання їм соціальних послуг та здійснення соціального супроводу таких сімей (осіб)» № 896 від 21.11.2013р.; Наказом Мінсоцполітики «Про затвердження Державного стандарту соціального супроводу сімей (осіб), які перебувають у складних життєвих обставинах» № 318 від 31.03.2016р., а також локальними актами органу місцевого самоврядування щодо регламентування діяльності органу опіки і піклування, служби у справах дітей.

Водночас, окрім вимог національного законодавства, при здійсненні контролю органу опіки і піклування слід орієнтуватись і на усталену практику Європейського Суду з прав людини.

Відповідно до ч.ч. 1,2 ст. 161 Сімейного кодексу України, якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов'язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров'я та інші обставини, що мають істотне значення.

Згідно з ч.ч.1-5 ст. 19 СК України у випадках, передбачених цим Кодексом, особа має право на попереднє звернення за захистом своїх сімейних прав та інтересів до органу опіки та піклування.

Рішення органу опіки та піклування є обов'язковим до виконання, якщо протягом десяти днів від часу його винесення заінтересована особа не звернулася за захистом своїх прав або інтересів до суду, крім випадку, передбаченого частиною другою статті 170 цього Кодексу.

Звернення за захистом до органу опіки та піклування не позбавляє особу права на звернення до суду.

У разі звернення з позовом до суду орган опіки та піклування припиняє розгляд поданої йому заяви.

При розгляді судом спорів щодо участі одного з батьків у вихованні дитини, місця проживання дитини, позбавлення та поновлення батьківських прав, побачення з дитиною матері, батька, які позбавлені батьківських прав, відібрання дитини від особи, яка тримає її у себе не на підставі закону або рішення суду, управління батьками майном дитини, скасування усиновлення та визнання його недійсним обов'язковою є участь органу опіки та піклування. Орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв'язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи.

Згідно положень п.72 Порядку провадження органами опіки та піклування діяльності, пов'язаної із захистом прав дитини, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 24 вересня 2008 р. № 866 72 (в редакції Постанови на час розгляду питання органом опіки та піклування) для розв'язання спору, що виник між батьками, щодо визначення місця проживання дитини, один з батьків подає службі у справах дітей за місцем проживання дитини заяву, копію паспорта, довідку з місця реєстрації (проживання), копію свідоцтва про укладення або розірвання шлюбу (у разі наявності), копію свідоцтва про народження дитини, довідку з місця навчання, виховання дитини, довідку про сплату аліментів (у разі наявності).

Під час розв'язання спорів між батьками щодо визначення місця проживання дитини служба у справах дітей має захищати інтереси дитини з урахуванням рівних прав та обов'язків матері та батька щодо дитини.

Працівник служби у справах дітей за місцем проживання дитини проводить бесіду з батьками та відвідує їх за місцем проживання, про що складає акт за формою згідно з додатком 9.

У разі коли батьки дитини проживають у межах різних адміністративно-територіальних одиниць, той із батьків, який подав заяву про визначення місця проживання дитини з ним, звертається до служби у справах дітей за місцем свого проживання для здійснення обстеження його житлово-побутових умов та складення акта обстеження умов проживання згідно з додатком 9. Зазначений акт передається заявником до служби у справах дітей за місцем проживання дитини, працівник якої проводить з ним бесіду.

Під час вирішення питання щодо визначення місця проживання дитини береться до уваги ставлення батьків до виконання батьківських обов'язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, стан здоров'я дитини та інші обставини, що мають істотне значення.

Місце проживання дитини не може бути визначене з тим із батьків, який не має самостійного доходу, зловживає спиртними напоями або вживає наркотичні засоби, своєю поведінкою може зашкодити здоров'ю та розвитку дитини.

Якщо встановлено, що жоден з батьків не може створити дитині належних умов для виховання та розвитку, служба у справах дітей подає клопотання голові районної, районної у мм. Києві та Севастополі держадміністрації, виконавчого органу міської, районної у місті ради про позбавлення таких батьків батьківських прав або відібрання дитини без позбавлення батьківських прав.

Після обстеження житлово-побутових умов, проведення бесіди з батьками та дитиною служба у справах дітей складає висновок про визначення місця проживання дитини і подає його органу опіки та піклування для прийняття відповідного рішення.

Так, органом опіки та піклування при наявності інформації про розгляд справи судом про визначення місця проживання дитини всупереч положенням частини 4 статті 19 СК України згідно протоколу № 14 від 15.11.2017 року зазначено про розгляд заяви ОСОБА_1 про визначення місця проживання дитини і не приймалося рішення про припинення розгляду поданої заяви сторони спору та не вказано про розгляд питання про надання суду письмового висновку щодо розв'язання спору між батьками про визначення місця проживання дитини.

Крім того, із протоколу засідання встановлено, що 4 члени органу опіки та піклування, тобто більшість від кількості присутніх членів органу, утрималися від висловлення своєї думки на користь матері або батька, тобто фактично ухилилися від виконання своїх прямих обов»язків у розв»язанні спору.

Під час розгляду питання про надання суду письмового висновку щодо розв'язання спору між батьками про визначення місця проживання дитини органу опіки та піклування було відомо, що дитина проживає у нежитловому (виробничому) приміщенні, пристосованому під житлове. Поряд з цим приміщенням розташована пилорама, яка використовується батьком дитини для здійснення виробничої підприємницької діяльності, що створює певний рівень шуму та інші фактори, притаманні виробництву.

Цивільний кодекс України у статтях 379, 380, 382 у самому широкому сенсі визначає поняття житла. Під житлом фізичної особи розуміється жилий будинок, квартира, інше приміщення, призначені та придатні для постійного проживання в них. Жилим будинком визнається тільки будівля капітального типу, споруджена з дотриманням вимог, встановлених законом, іншими нормативно-правовими актами (ст. 380 ЦК України). Ізольоване помешкання в жилому будинку є квартирою (ст. 382 ЦК України). Інші підзаконні акти встановлюють вимоги до житлового приміщення щодо відповідності санітарно-гігієнічним вимогам щодо мікроклімату і повітряного середовища, природного освітлення, допустимих рівнів нормованих параметрів відносно шуму, вібрації, ультразвуку та інфразвуку, електричних та електромагнітних полів та іонізованого випромінювання.

.Позивач ОСОБА_2 у судовому засіданні пояснив, що через складнощі зміни цільового призначення земельної ділянки та будівлі не зареєстровано на споруду, облаштовану під житловий будинок, право власності як на житлове приміщення. Зазначив, що готовий негайно вирішити питання щодо забезпечення належних умов проживання дитини і має таку матеріальну можливість.

Однак, як встановлено в судовому засіданні, орган опіки та піклування, отримавши інформацію про проживання дитини у нежитловому приміщенні, на дані обставини жодним чином не відреагував та відповідних заходів, спрямованих на забезпечення житлових прав дитини, не вжив.

Таке ставлення органу опіки та піклування Коломийської районної державної адміністрації Івано-Франківської області до виконання обов»язків щодо забезпечення прав та інтересів малолітньої дитини, апеляційний суд вважає несумісним з функціями органу, що покликаний здійснювати захист прав дитини, покладеними на нього державою. Поведінка органу опіки та піклування не відповідає вимогам закону і суспільним інтересам, тому не може залишатися без відповідного реагування.

Під час розгляду справи у судовому засіданні встановлено, що на час розгляду спору судом у зв»язку із адміністративною реформою створена Коршівська сільська об'єднана територіальна громада Коломийського району (за місцем проживання дитини з батьком), при якій утворений орган опіки та піклування.

Відповідно до ч. 1 ст. 385 ЦПК України суд апеляційної інстанції у випадках і в порядку, встановлених статтею 262 цього Кодексу, може постановити окрему ухвалу.

Суд, виявивши при вирішенні спору порушення законодавства або недоліки в діяльності юридичної особи, державних чи інших органів, інших осіб, постановляє окрему ухвалу, незалежно від того, чи є вони учасниками судового процесу. З метою забезпечення виконання вказівок, що містяться в окремій ухвалі, суд встановлює у ній строк для надання відповіді залежно від змісту вказівок та терміну, необхідного для їх виконання (ч.ч. 1, 7 ст. 262 ЦПК).

Перевіривши матеріали справи, апеляційний суд дійшов висновку про необхідність постановлення окремої ухвали щодо виявлених під час розгляду справи порушень закону і встановлених причин і умов, що сприяли вчиненню порушення, відповідно до ст.ст. 211, 320 ЦПК України з метою їх усунення.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 262, 385 ЦПК України, суд

у х в а л и в:

Звернути увагу голови Коломийської районної державної адміністрації Івано-Франківської області (вул.Верещинського, 17, м.Коломия Івано-Франківської області) та голови Коршівської сільської об»єднаної територіальної громади Коломийського району ( 78240, вул.1 Травня, будинок 23, село Коршів Коломийського району Івано-Франківської області) на наведені в окремій ухвалі факти порушення в діяльності органу опіки та піклування та невідкладно вжити відповідних заходів реагування та контролю щодо усунення порушень прав малолітнього ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, у вирішенні питання щодо забезпечення належних умов проживання дитини.

Про вжиті заходи належить повідомити апеляційний суд протягом одного місяця з дня надходження окремої ухвали.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена особами, яких вона стосується, до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Повний текст ухвали складено 15 березня 2019 року.

Головуючий І.О. Максюта

Судді: Л.В. Василишин

Р.Й. Матківський