Постанова

Іменем України

09 жовтня 2019 року

м. Київ

справа № 761/44245/17-ц

провадження № 61-10234св19

Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду:

Литвиненко І. В. (суддя-доповідач), Висоцької В. С., Фаловської І. М.,

учасники справи:

заявник - Головне управління Державної фіскальної служби у Львівській області,

заінтересовані особи: Товариство з обмеженою відповідальністю «Лайк-Сіті», Публічне акціонерне товариство «Перший Інвестиційний банк»,

розглянув у попередньому судовому засіданні в порядку письмового провадження касаційну скаргу Головного управління Державної фіскальної служби у Львівській області на рішення Шевченківського районного суду міста Києва від 12 квітня 2018 року у складі судді Волошина В. О. та постанову Апеляційного суду міста Києва від 18 квітня 2019 року у складі колегії суддів: Іванової І. В., Матвієнко Ю. О., Мельника Я. С. у справі за заявою Головного управління Державної фіскальної служби у Львівській області, заінтересовані особи: Публічне акціонерне товариство «Перший інвестиційний банк», Товариство з обмеженою відповідальністю «Лайк-Сіті» про розкриття інформації, яка містить банківську таємницю,

ВСТАНОВИВ:

ОПИСОВА ЧАСТИНА

Короткий зміст заяви

У грудні 2017 року заявник - Головне управління ДФС у Львівській області (далі - ГУ ДФС у Львівській області) звернулося до суду із заявою, в якій просило суд зобов`язати ПАТ «Перший інвестиційний банк» надати заявнику інформацію про наявність та рух коштів на рахунку, відкритого ТОВ «Лайк-Сіті», за період з 19 лютого 2015 року по 31 грудня 2016 року із зазначенням контрагентів, дату відкриття рахунку, дату зупинення операцій по рахунку, відновлення операцій по рахунку, дату закриття рахунку, тощо (якщо вказане мало місце).

Заява обґрунтована тим, що ТОВ «Лайк-Сіті» перебуває на обліку платників податків у Галицькій об`єднаній ДПІ ГУ ДФС у Львівській області. Під час проведення документальної виїзної планової перевірки у ТОВ «Лайк-Сіті» за період з 19 лютого 2015 року по 31 грудня 2016 року, працівниками контролюючого органу було встановлено відсутність підприємства за місцем його реєстрації, про що складено відповідний акт. Заявник зауважує, що вказані обставини перешкоджають йому провести перевірку платника податків.

Короткий зміст рішень судів першої та апеляційної інстанцій

Рішенням Шевченківського районного суду міста Києва від 12 квітня 2018 року заяву ГУ ДФС у Львівській області залишено без задоволення.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив з відсутності правових підстав для задоволення поданої заяви про розкриття інформації, що містить банківську таємницю. Заявником не було надано суду відомостей дотримання вимог статті 77 ПК України та не доведено обґрунтованості посилань на неможливість вчинення ним дій відповідно до способів реагування, передбачених законами.

Постановою Київського апеляційного суду від 18 квітня 2019 року апеляційну скаргу Головного управління Державної фіскальної служби у Львівській області залишено без задоволення. Рішення Шевченківського районного суду міста Києва від 12 квітня 2018 року без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції мотивована тим, що з поданої ГУ ДФС у Львівській області заяви не вбачається обґрунтування необхідності та обставин за наявності яких можливе розкриття банківської таємниці. Суд апеляційної інстанції критично поставився до актів наданих заявником, крім того, заявником не зазначено і не додано відповідних відомостей в якій установі перебуває на обліку ТОВ «Лайк-Сіті», з наданого витягу Єдиного державного реєстру вбачається, що місцезнаходження ТОВ «Лайк-Сіті»: Івано-Франківська обл., Тисменицький район, смт. Єзупіль, вул. Степана Бандери, 1, що є територією ГУ ДФС у Івано-Франківській області та як вбачається з відзиву представника ТОВ «Лайк-Сіті», працівниками ГУ ДФС у Івано-Франківській області на підставі наказу № 1487 від 29 серпня 2017 року було проведено позапланову виїздну документальну перевірку ТОВ «Лайк-Сіті», про що надані відповідні докази.

Суд апеляційної інстанції підсумовуючи свої висновки вказав, що у заяві про розкриття інформації, яка є банківською таємницею щодо ТОВ «Лайк-Сіті», ГУ ДФС у Львівській області належне обґрунтування необхідності та обставини, за яких вимагається розкрити інформацію, не зазначені, а ГУ ДФС у Львівській області не надано доказів на підтвердження неможливості вчинення дій відповідно до способів реагування, передбачених законодавством.

Короткий зміст вимог касаційної скарги

У травні 2019 року ГУ ДФС у Львівській області подало до Верховного Суду касаційну скаргу на рішення Шевченківського районного суду міста Києва від 12 квітня 2018 року та постанову Апеляційного суду міста Києва від 18 квітня 2019 року в якій, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просило скасувати рішення судів першої та апеляційної інстанції, а у справі ухвалити нове, яким подану заяву задовольнити.

Узагальнені доводи особи, яка подала касаційну скаргу

Касаційна скарга мотивована тим, що посилання суду першої інстанції на положення пункту 77.1 статті 77 ПК України, як на одну із підстав відмови у задоволенні заяви є невірними, адже плани-графіки перевірок підлягають оприлюдненню з 2018 року а планова перевірка ТОВ «Лайк-Сіті» була включена в графік перевірок платників податків у 2017 році.

Представник заявника зазначає, що вказівки судів на те, що податковим органом не надано доказів того, що ТОВ «Лайк-Сіті» має ознаки платника податків, який має ризик щодо несплати податків та зборів, проте окрім посилання на норми закону жодних доводів не наводить.

Заявником також зазначено, що судом не взято до уваги те, що провести перевірку ТОВ «Лайк-Сіті» немає можливості, адже товариство за місцем реєстрації не знаходиться, документів для проведення перевірки не надає, крім того вказує, що судом апеляційної інстанції не перевірено рішення місцевого суду в межах доводів апеляційної скарги та не встановлено обставин визначених відповідно до цих правовідносин.

Відзив на касаційну скаргу іншими учасниками справи не подано

Рух справи в суді касаційної інстанції.

Ухвалою Верховного Суду від 02 липня 2019 року відкрито касаційне провадження у цій справі та витребувано її матеріали із Шевченківського районного суду міста Києва.

МОТИВУВАЛЬНА ЧАСТИНА

Позиція Верховного Суду

Відповідно до вимог частин першої і другої статті 400 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Суд касаційної інстанції перевіряє законність судових рішень лише в межах позовних вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Згідно із положенням частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Вивчивши матеріали цивільної справи, перевіривши доводи касаційної скарги, колегія суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду дійшла висновку про залишення касаційної скарги без задоволення.

Мотиви, з яких виходить Верховний Суд, та застосовані норми права

Статтею 62 Закону України «Про банки і банківську діяльність» визначений порядок розкриття банківської таємниці, відповідно до частини першої якої інформація щодо юридичних та фізичних осіб, яка містить банківську таємницю, розкривається банками, зокрема: за рішенням суду (пункт 2 частина перша статті 62 Закону).

З аналізу зазначеної правової норми виходить, що на вимогу відповідних уповноважених державних органів банк вправі надати інформацію, яка містить банківську таємницю, у межах і обсягах, визначених цим та іншими законами, тобто банки надають обмежену законом інформацію.

Підставою для розкриття інформації, яка містить банківську таємницю, є необхідність провести перевірку своєчасності, достовірності, повноти нарахування та сплати податків і зборів до державного бюджету суб`єктом господарської діяльності.

При цьому своєчасність, достовірність, повнота нарахування та сплата податків та зборів (обов`язкових платежів) здійснюється шляхом проведення органами державної податкової служби планових і позапланових виїзних перевірок, підстави та порядок яких визначені законом.

Саме по собі неподання в установлений строк податкової декларації або їх розрахунків, необхідність перевірки достовірності, повноти нарахування та сплати усіх передбачених ПК України податків та зборів, а також дотримання валютного та іншого законодавства тощо є підставою для ініціювання органами державної податкової служби перевірок згідно з процедурою, визначеною главою 8 ПК України. В цьому випадку розкриття банківської таємниці можливе в разі доведення органом державної податкової служби обставин, за яких перевірки є неможливими або є інша об`єктивна потреба в розкритті такої таємниці.

Відповідно до пункту 4 частини першої статті 288 ЦПК України 2004 року (у редакції, чинній станом на час звернення ГУ ДФС у Львівській області із заявою до суду), у заяві про розкриття банком інформації, яка містить банківську таємницю, щодо юридичної особи має бути зазначене обґрунтування необхідності та обставини, за яких вимагається розкрити інформацію, що містить банківську таємницю, щодо особи з посиланням на положення законів, які надають відповідні повноваження, або зазначенням прав та інтересів, які порушено.

Зазначена норма кореспондується з положеннями статті 348 ЦПК України.

Органи державної влади, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України (стаття 19 Конституції України). У зв`язку із цим у разі, якщо підставою звернення до суду, зокрема, органу державної податкової служби із заявою про розкриття банківської таємниці, є дії порушника податкового законодавства і стосовно таких дій для цих органів відповідними спеціальними законами передбачений спосіб реагування, то суд не має підстав для задоволення заяви. Винятком є обґрунтовані посилання заявника на неможливість вчинення ним дій відповідно до способів реагування, передбачених зазначеними законами. Зокрема, це можуть бути обґрунтовані посилання з поданням відповідних доказів про те, що особа, щодо якої вимагається розкриття банківської таємниці, не знаходиться за місцем своєї реєстрації; підтверджена неможливість вручення повідомлення з копією наказу про проведення документальної перевірки тощо.

Із поданої ГУ ДФС у Львівській області заяви вбачається, що ТОВ «Лайк-Сіті» перебуває на обліку платників податків у заявника.

До заяви доданий акт про те, що за адресою: Івано-Франківська обл., Тисменицький район, м. Тисмениця, вул. Степана Бандери, 1 відсутні посадові особи ТОВ «Лайк-Сіті», також є акти про те, що у смт. Єзупіль, вул. Степана Бандери, 1 відсутні посадові особи ТОВ «Лайк-Сіті».

Верховний Суд погоджується із висновком суду апеляційної інстанції про те, що заявником не зазначено і не додано відповідних відомостей в якій установі перебуває на обліку ТОВ «Лайк-Сіті», адже ним вірно встановлено, що з наданого витягу Єдиного державного реєстру вбачається що місцезнаходження ТОВ: Івано-Франківська обл., Тисменицький район, смт. Єзупіль, вул. Степана Бандери, 1, що є територією ГУ ДФС у Івано-Франківській області та як вбачається з відзиву представника ТОВ «Лайк-Сіті», працівниками ГУ ДФС у Івано-Франківській області на підставі наказу № 1487 від 29 серпня 2017 року було проведено позапланову виїзну документальну перевірку ТОВ, про що надані відповідні докази.

Вирішуючи заяву, суди із урахуванням вказаних норм матеріального права, правильно встановили, що у заяві про розкриття інформації, яка є банківською таємницею щодо ТОВ «Лайк-Сіті», ГУ ДФС у Львівській області належне обґрунтування необхідності та обставини, за яких вимагається розкрити інформацію, не зазначено.

Верховний Суд погоджується із висновками судів попередніх інстанцій про те, що ГУ ДФС у Івано-Франківській області не надано доказів на підтвердження неможливості проведення в установленому порядку перевірки з питань дотримання ТОВ «Лайк-Сіті» вимог податкового законодавства та доказів на підтвердження неможливості вчинення дій відповідно до способів реагування, передбачених законодавством, адже працівниками ГУ ДФС у Івано-Франківській області на підставі наказу № 1487 від 29 серпня 2017 року було проведено позапланову виїзну документальну перевірку ТОВ «Лайк-Сіті», товариством на виконання вимоги б/н від 30 серпня 2017 року надано пакет документів , докази чого містяться в матеріалах справи.

За вказаних обставин, обґрунтованим є висновки судів попередніх інстанцій про відсутність правових підстав для задоволення заяви про розкриття банківської таємниці, оскільки заявник, як контролюючий орган не довів існування обставин, за яких перевірки є неможливими або є інша об`єктивна потреба в розкритті такої таємниці.

Доводи касаційної скарги зводяться до незгоди з висновками судів першої та апеляційної інстанції та ґрунтуються на переоцінці доказів, які були досліджені та оцінені судами з додержанням норм процесуального права. У силу вимог статті 400 ЦПК України суд касаційної інстанції не вправі встановлювати нові обставини та переоцінювати докази.

Згідно з практикою Європейського суду з прав людини, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення («Серявін та інші проти України» (Seryavin and Others v. Ukraine) від 10 лютого 2010 року, заява №4909/04).

Висновки за результатами розгляду касаційної скарги

Відповідно до частини третьої статті 401 ЦПК України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.

Враховуючи наведене, колегія суддів вважає за необхідне касаційну скаргу залишити без задоволення, а оскаржувану постанову апеляційного суду, якою скасовано рішення суду першої інстанції, - без змін.

Керуючись статтями 400, 401, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі постійної колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу Головного управління Державної фіскальної служби у Львівській області залишити без задоволення.

Рішення Шевченківського районного суду міста Києва від 12 квітня 2018 року та Постанову Апеляційного суду міста Києва від 18 квітня 2019 року залишити без змін.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Судді:І. В. Литвиненко

В. С. Висоцька

І. М. Фаловська