Дата документу 13.06.2019 Справа № 335/9230/18
ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Є.У.№ 335/9230/18 Головуючий у 1 інстанції: Соляник А.В.
№ 22-ц/807/1945/19 Суддя-доповідач: Крилова О.В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 червня 2019 року м. Запоріжжя

Запорізький апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого: Крилової О.В.

суддів: Кухаря С.В.

Полякова О.З.

розглянувши в порядку спрощеного письмового провадження без виклику учасників справи цивільну справу заапеляційною скаргою Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 на заочне рішення Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 05 листопада 2019 року у справі за позовом ОСОБА_2 до Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 про розірвання договору підряду та стягнення моральної шкоди,

ВСТАНОВИВ

В серпні 2018 року ОСОБА_2 звернувся до суду із позовом до Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 про розірвання договору підряду та стягнення моральної шкоди,

В обґрунтування позовних вимог зазначав, що 06.06.2018 позивачем був укладений з ФОП ОСОБА_1 договір підряду №-АР/U-205 про виконання робіт з утеплення стін.

Мотивами укладання вищевказаного договору був факт того, що представники відповідача ввели позивача в оману під час укладання договору, запевнивши останнього, що вони працюють по державній програмі "Теплий будинок", та держава відшкодує йому, як пенсіонеру та інваліду 35% вартості робіт.

Відповідно до оскаржуваного договору, відповідач повинен був виконати роботи по проведенню утеплення стін за адресою: м. Запоріжжя, вулиця Жуковського, будинок 82, квартира 26.

При цьому, у договорі не зазначена вартість робіт за одиницю виміру, тобто за 1 кв.м., як цього вимагає п.2.6 оскаржуваного договору, а визначена загальна вартість робіт у сумі 13800 грн. та розміром 24 кв.м.

06.06.2018 позивач оплатив повну вартість робіт. Разом з тим, оглянувши квитанцію, він виявив, що без його згоди, представником відповідача було оформлено банківський кредит із застосуванням банківського терміналу, шляхом списання коштів з його карткового рахунку у ПАТ "Приватбанк"

Таким чином, позивач вважає, що відповідач ввів його в оману при укладанні договору, а сам договір не відповідає вимогам чинного законодавства.

Посилаючись на зазначені обставини просив суд, розірвати договір підряду №-АР/U-205 про виконання робіт з утеплення стін, стягнути з відповідача на його користь матеріальну шкоду у розмірі 14800 грн., 10000 грн. моральної шкоди та судові витрати.

Заочним рішенням Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 05 листопада 2019 року позов задоволено.

Розірвано договір підряду № АР/U-205 від 06.06.2018 укладений між ОСОБА_2 та ФОП ОСОБА_1 на виконання робіт з утеплення стін за адресою: АДРЕСА_1 .

Стягнуто з ФОП ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 матеріальну шкоду у розмірі 14 800 (чотирнадцять тисяч вісімсот) гривень та моральну шкоду у розмірі 10 000 (десять тисяч) гривень.

Стягнуто з ФОП ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 судові витрати пов`язані з розглядом справи: за проведення експертизи у розмірі 1500 гривень, витрати по оплаті правової допомоги у розмірі 2 000 (дві тисячі) гривень.

Стягнуто з ФОП ОСОБА_1 на користь держави Україна судовий збір у розмірі 704 (сімсот чотири вісімдесят) гривень 80 копійок.

Не погоджуючись із зазначеним рішенням суду, ФОП ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, в якій посилаючись на незаконність, неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення судом норм матеріального та процесуального права просить рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове, яким відмовити у задоволенні позовних вимог.

Відповідно до частини першої статті 368 ЦПК України у суді апеляційної інстанції скарга розглядається за правилами розгляду справи судом першої інстанції в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи з урахуванням статті 369 цього Кодексу.

Згідно з частиною тринадцятою статті 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Зважаючи на те, що справа є малозначною, її розгляд здійснено в порядку письмового провадження, без виклику сторін.

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції та обставини справи в межах доводів апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Згідно зі ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Відповідно до п.1 ч. 1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Судом першої інстанції було встановлено, що правовідносини між ОСОБА_2 та ФОП ОСОБА_1 виникли із договору підряду, який регулюється положеннями Цивільного кодексу та на які розповсюджується Закон України «Про захист прав споживачів».

За договором підряду, згідно зі ст. 837 ЦК України, одна сторона зобов`язується на свій ризик виконати певну роботу за завданням другої сторони, а замовник зобов`язується прийняти та оплатити виконану роботу.

Судом встановлено, що 06 червня 2018 року між сторонами укладений договір побутового підряду (ст. 865 ЦК України).

Згідно зі ч. 3 ст. 865 ЦК України, до відносин за договором побутового підряду, не врегульованих цим Кодексом, застосовується законодавство про захист прав споживачів.

Так, відповідно до ст. 19 ЗУ «Про захист прав споживачів», забороняється нечесна підприємницька практика. Нечесна підприємницька практика включає: будь-яку діяльність (дії або бездіяльність), що вводить споживача в оману або є агресивною. Якщо підприємницька практика спонукає або може спонукати споживача дати згоду на здійснення правочину, на який в іншому випадку він не погодився б, така практика вводить в оману стосовно: ціни або способу розрахунку ціни чи наявності знижок або інших цінових переваг.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з того, що передумовою укладання оскаржуваного договору була реклама відповідача про наявність знижок для певних категорій населення, зокрема пенсіонерам та інвалідам надається пільгова знижка 30 відсотків, а також участь у програмах тепло енергозбереження.

Як зазначив позивач, та це не спростовано відповідачем, саме наявність цих умов спонукала позивача укласти договір із відповідачем. Крім того, як встановлено під час розгляду справи, позивача було введено в оману і щодо ціни та порядку розрахунку, а саме в частині використання кредитних коштів для оплати послуг.

Вказані дії у сукупності підтверджують недотримання відповідачем вимог Закону України «Про захист прав споживачів» щодо заборони введення споживача в оману.

Крім того, судом першої інстанції було встановлено, що відповідно до умов договору, а саме п.2, обсяг робіт по утепленню відповідачем визначено в обсязі 24 метри квадратні.

Разом з тим, позивачем в якості доказу надано висновок експерта №ОС-3639, відповідно до якого, площа утеплення стін за адресою: АДРЕСА_1 становить 16,52 метрів квадратних, що на 32% менше, ніж визначено оскаржуваним договором, тобто, відповідачем безпідставно завищено обсяг робіт.

Як правильно зазначив суд першої інстанції, відповідно до ч.ч. 5, 6 ст. 18 ЗУ «Про захист прав споживачів» у разі визнання окремого положення договору, включаючи ціну договору, несправедливим може бути визнано недійсним або змінено саме це положення, а не сам договір. Тільки у разі, коли зміна окремих положень або визнання їх недійсними зумовлює зміну інших положень договору, на вимогу споживача такі положення підлягають зміні або договір може бути визнаний недійсним у цілому.

Суд першої інстанції надав повну та обґрунтовану оцінку доводам сторін та умовам укладеного між ними договору.

За ст. ст. 18 ЗУ «Про захист прав споживачів», для кваліфікації умов договору несправедливими необхідна наявність одночасно таких ознак: по-перше, умови договору порушують принцип добросовісності (п. 6 ч. 1 ст. 3, ч. 3 ст. 509 ЦК України); по-друге, умови договору призводять до істотного дисбалансу договірних прав та обов`язків сторін; по-третє, умови договору завдають шкоди споживачеві.

Судом встановлено, що положеннями договору від 06 червня 2018 року свідомо та суттєво завищено обсяг робіт, які підлягають виконанню, так само, у порушення п.2 та п.2.6 не визначено ціну за одиницю виміру, у даному випадку ціну роботи за 1 метр квадратний, що у свою чергу унеможливлює позивачу встановити яким чином саме обраховувалась кінцева ціна договору у розмірі 13800 грн., та з чого саме вона складається.

Крім того, п.3.2. договору встановлює, що виконавець зобов`язується виконати роботи протягом 45 робочих днів з моменту попередньої оплати робіт.

Відповідно до матеріалів справи, позивачем повністю сплачено вартість робіт 06.06.2018. Разом з тим, упродовж визначеного п.3.2. строку, який сплив 08.08.2018, та у подальшому роботи, обумовлені договором не виконав, та навіть не приступив до їх виконання.

Таким чином, суд першої інстанції зробив висновок, що аналіз змісту спірного договору та дій відповідача дає підстави дійти висновку, що він складений з численними порушеннями закону, містить несправедливі умови, якими виключені та обмежені права замовника як споживача, що призводить до істотного дисбалансу договірних прав та обов`язків сторін, завдають шкоди споживачеві. Крім того, передумовою укладання договору була нечесна підприємницька практика відповідача, яка ввела в оману стосовно: ціни або способу розрахунку ціни чи наявності знижок або інших цінових переваг.

У апеляційній скарзі не спростовано висновки суду, зокрема не надано іншого висновку експертизи або власних вимірів щодо площі, яка підлягала утепленню, доводи апеляційї зводиться лише до припущень.

Щодо недобросовісної реклами та тлумачення її як обіцянки надання знижки лише на роботи, а не на матеріали, то такі доводи відповідача не є переконливими.

Оголошення, яке було подане відповідачем як рекламне (а.с.12), не містить застереження про те, що знижка стосуватиметься лише робіт.

Перед укладенням договору та отриманням від позивача грошових коштів відповідачем на надана повна та достовірна інформація, яка виключала б виникнення непорозумінь щодо вартості робіт, часу їх виконання, надання пільг тощо.

У апеляційній скарзі йдеться про те, що знижка мала надаватися лише при здійсненні робот з вимірювання, монтажу та демонтажу, тоді як у рекламному оголошенні монтажні роботи пропонуються безкоштовно.

При вирішенні питання про стягнення моральної шкоди, суд першої інстанції врахував фактичні обставини справи, наявність недобросовісності у діях відповідача, тривалість конфлікту, вік та стан здоров`я позивача та ухвалив в цій частині відповідне закону рішення.

З огляду на викладене, судова колегія не вбачає підстав для задоволення апеляційної скарги та скасування оскаржуваного судового рішення.

Керуючись ст. ст. 374, 375, 382 ЦПК України, суд,-

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Заочне рішення Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 05 листопада 2019 року по цій справі залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, проте може бути оскаржена безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту цієї постанови, лише у випадку якщо: а) касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики; б) особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до ЦПК України позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи; в) справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу; г) суд першої інстанції відніс справу до категорії малозначних помилково.

Повний текст постанови складений 13 червня 2019 року.

Головуючий О.В. Крилова

Судді: С.В. Кухар

О.З. Поляков