КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження №22-ц/824/2961/2019 Головуючий у 2 інстанції Таргоній Д.О.
ПОСТАНОВА
Іменем України

05 березня 2019 року Київський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати в цивільних справах:

судді-доповідача Таргоній Д.О.,
суддів: Журби С.О.,Приходька К.П.
за участі секретаря Тимошевської С.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Києві цивільну справу за апеляційною скаргою Міністерства оборони Українина рішення Солом`янського районного суду міста Києва від 30 листопада 2018 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Міністерства оборони України про відшкодування матеріальної та моральної шкоди,

УСТАНОВИВ:

у листопаді 2017 року ОСОБА_1 звернулась до суду з даним позовом, мотивуючи його тим, що їй на праві власності належить автомобіль марки «HONDA CR-V», реєстраційний номер НОМЕР_1 .
30 травня 2017 р. близько 14 год. 00 хв. вона залишила належний їй транспортний засіб на спеціально обладнаній стоянці по вул. Авіаконструктора Антонова, 2а, біля будівлі Головної військової прокуратури, де також були припарковані інші транспортні засоби. По поверненню вонавиявила, що на її автомобіль впала суха гілка дерева, пошкодивши його.
ОСОБА_1 зазначає, що вона звернулась до органів поліції, які зафіксували факт пошкодження її транспортного засобу через падіння на нього гілки.

Внаслідок події ОСОБА_1 зазнала матеріальної шкоди, розмір якої згідно з висновком експертного автотоварознавчого дослідження складає 213 616,32 грн., також і понесені нею витрати в розмірі 2 000 грн. на оплату вартості самого експертного дослідження.
Крім того, внаслідок даної події позивачці завдано моральної шкоди, розмір якої вона оцінила в 15000 грн.
Оскільки, земельна ділянка, на якій знаходяться дерево та стоянка, на якій було пошкоджено її автомобіль, входять до військового містечка № НОМЕР_2 , і відноситься до категорії земель оборони, перебуваючи у сфері управління Міністерства оборони України, позивачка вважає, що саме останнє повинно відповідати за заподіяння їй шкоди внаслідок неналежного виконання обов`язків з утримання зелених насаджень.
Враховуючи вищевикладене, ОСОБА_1 просила стягнути з відповідача на свою користь завдану їй матеріальну та моральну шкоду.
Рішенням Солом`янського районного суду міста Києва від 30 листопада 2018 року позов задоволено частково.

Стягнуто з Міністерства оборони України на користь ОСОБА_1 матеріальну шкоду в сумі 215 616 грн. 32 коп., моральну шкоду в сумі 5000 грн., та судовий збір 2796,16 грн., а всього стягнуто 223 412,48 грн.
Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, представник відповідача, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить скасувати рішення суду в частині задоволених вимог та ухвалити нове рішення, яким в задоволенні позовних вимог відмовити.
Зокрема, серед доводів апеляційної скарги зазначено, що суд першої інстанцій помилково поклав відповідальність щодо відшкодування матеріальної шкоди, спричиненої позивачеві внаслідок описаних вище подій, на Міністерство оборони України, яке є неналежним відповідачем у даній справі, оскільки фактичне обслуговування будівлі № 3 та благоустрій прилеглої до неї території, межі якої огороджено парканом та перебувають під охороною, з 22.08.2012 року здійснюють підрозділи Генеральної прокуратури України. Матеріали справи не містять жодного доказу, підтверджуючого що земельна ділянка, на якій відбулось пошкодження майна позивача, перебуває у сфері управління Міноборони. Крім того, відшкодування заподіяної шкоди відповідно до законодавства здійснюється на підставі вини, але під час розгляду та в матеріалах справи відсутні будь які документи, що підтверджують вину Міноборони. Вважає також, що позивачем не доведено в ході розгляду справи факту завдання моральної шкоди.

23 січня 2019 року на адресу Київського апеляційного суду від представника ОСОБА_1 ОСОБА_2 надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому остання просить апеляційну скаргу Міністерства оборони України залишити без задоволення, а рішення Солом`янського районного суду міста Києва від 30 листопада 2018 року залишити без змін.

Зокрема у відзиві зазначено, що судом першої інстанції повно та всебічно з`ясовано всі обставини справи, правильно застосовані норми матеріального права, а також відповідають висновкам Верховного суду щодо застосування норм права у спірних правовідносинах, як того вимагає ст. 263 ЦПК України.
Заслухавши доповідь судді апеляційного суду, пояснення учасників судового розгляду, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення з таких підстав.
Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив із доведеності та обґрунтованості заявлених позовних вимог.
Колегія суддів погоджується із вказаними висновками, так як вони є обґрунтованими та відповідають обставинам справи і вимогам закону.
Судом встановлено, що ОСОБА_1 , на праві власності належить автомобіль марки «HONDA CR-V», реєстраційний номер НОМЕР_1 , що підтверджується свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_3 , виданого РВ ДДАІ МВС України 17.11.2011 р.
Також встановлено, що 30 травня 2017 р. автомобіль позивача марки «HONDA CR-V», реєстраційний номер НОМЕР_1 ,перебуваючи на спеціально обладнаній стоянці по вул. Авіаконструктора Антонова, 2а, біля будівлі Головної військової прокуратури, зазнав значних механічних пошкоджень, внаслідок падіння гілки дерева, що підтверджується довідкою Солом`янського УП ГУНП у м. Києві №55/38611 від 12.06.2017 р., копіями матеріалів ЄО № 38611 від 30.05.2017 р. та висновком від 08.06.2017 р. за результатами розгляду матеріалу, зареєстрованого в ЄО № 38611 від 30.05.2017 р.
Згідно протоколу огляду місця події від 30.05.2017 р., вбачається, що об`єктом огляду був автомобіль марки «HONDA CR-V», реєстраційний номер НОМЕР_1 , який знаходився за адресою: м. Київ, вул. А. Антонова, 2-А, а саме на парковці. При огляді автомобіля на ньому було виявлено старе дерево, яке спричинило пошкодження даного автомобіля.
Відповідно до вказаного протоколу огляду місця події від 30.05.2017 р., встановлено, що пошкодження автомобіля марки «HONDA CR-V», реєстраційний номер НОМЕР_1 , виникло в результаті падіння дерева.
Як вбачається з акту від 30.05.2017 р., складеного комісією з працівників Головної військової прокуратури Генеральної прокуратури України, дерево, яке впало на належний позивачу автомобіль, було трухлявим, гниле в середині, мало ознаки пошкоджень біологічними шкідниками, що свідчить про низьку міцність та стійкість зазначеного дерева, що й спричинило його падіння. Зазначена комісія прийшла до висновку, що обвал дерева стався через відсутність контролю за своєчасним знесенням аварійних, сухостійних дерев на земельній ділянці, яка входить до складу військового містечка № НОМЕР_2 та перебуває у сфері управління Міністерства оборони України, як органу, уповноваженого державою здійснювати відповідні функції відповідно до вимог чинного законодавства.
Відповідно до звіту про визначення вартості матеріального збитку № С17-223 від 11 червня 2017 р., складеного ТОВ «Експертна компанія «Укравтоекспертиза-Стандарт», вартість відновлювального ремонту належного позивачу автомобіля марки «HONDA CR-V», реєстраційний номер НОМЕР_1 , пошкодженого 30 травня 2017 р. внаслідок падіння на нього дерева, становить 213616 грн. 32 коп.
З матеріалів справи також вбачається, що за проведене експертне дослідження позивачем на користь ТОВ «Експертна компанія «Укравтоекспертиза-Стандарт» сплачено 2000,00 грн., що підтверджується квитанцією до прибуткового касового ордера № 25 від 01.06.2017 р.
Законом України від 06 вересня 2005 року № 2807-IV «Про благоустрій населених пунктів» (частина перша пункту 7 статті 17) передбачено право громадян звертатись до суду з позовом про відшкодування шкоди, заподіяної майну чи здоров`ю громадян унаслідок дій чи бездіяльності балансоутримувачів об`єктів благоустрою.
Відповідно до пункту 2 статті 2 Закону України «Про благоустрій населених пунктів» благоустрій населених пунктів передбачає організацію належного утримання та раціонального використання об`єктів природоохоронного та іншого призначення.
Відповідно до пункту 2 частини першої статті 21 цього Закону зелені насадження уздовж вулиць, на прибудинкових територіях є елементами благоустрою. У містах та інших населених пунктах ведеться облік зелених насаджень та складається їх реєстр за видовим складом і віком. Облік зелених насаджень проводиться органами місцевого самоврядування.
Відповідно до пункту 3.2 Правил утримання зелених насаджень у населених пунктах України, затверджених наказом Міністерства будівництва, архітектури та житлово-комунального господарства України від 10 квітня 2006 року № 105 (далі Правила), до елементів благоустрою віднесено, зокрема, зелені насадження (у тому числі, снігозахисні, протиерозійні) уздовж вулиць і доріг, у парках, скверах і алеях, бульварах, садах, інших об`єктах благоустрою загального користування, санітарно-захисних зонах, на прибудинкових територіях.
Пунктом 5.5 вказаних Правил передбачено, що відповідальними за збереження зелених насаджень і належний догляд за ними є: на об`єктах благоустрою державної чи комунальної власності балансоутримувачі цих об'єктів; на територіях установ, підприємств, організацій та прилеглих територіях установи, організації, підприємства; на територіях земельних ділянках, які відведені під будівництво, забудовники чи власники цих територій; на безхазяйних територіях, пустирях місцеві органи самоврядування; на приватних садибах і прилеглих ділянках їх власники або користувачі.
Відповідно до частини першої статті 1166 ЦК України шкода, заподіяна неправомірною бездіяльністю майну фізичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її заподіяла. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо доведе, що шкода завдана не з її вини.
Результат аналізу наведених норм з урахуванням визначених цивільно-процесуальним законодавством принципів змагальності і диспозитивності цивільно-процесуального судочинства дає підстави для висновку про те, що законодавство не покладає на позивача обов`язок доказування вини відповідача в заподіянні шкоди.
Разом з тим потерпілий має довести належними доказами факт завдання шкоди за участю відповідача, розмір завданої шкоди, а також факт того, що відповідач є заподіювачем шкоди.
Органами, які здійснюють управління військовим майном згідно зі статтею 1 Закону України «Про правовий режим майна у Збройних Силах України» є Кабінет Міністрів України та Міністерство оборони України.
Відповідно до частини другої статті 2 Закону України «Про правовий режим майна у Збройних Силах України» Міністерство оборони України як центральний орган управління Збройних Сил України (далі ЗСУ) здійснює відповідно до закону управління військовим майном, у тому числі закріплює військове майно за військовими частинами (у разі їх формування, переформування), приймає рішення щодо перерозподілу цього майна між військовими частинами ЗСУ, зокрема у разі їх розформування.
Згідно зі статтею 3 Закону України «Про правовий режим майна у Збройних Силах України» військове майно закріплюється за військовими частинами ЗСУ на праві оперативного управління (з урахуванням особливостей, передбачених частиною другою цієї статті). З моменту надходження майна до ЗСУ і закріплення його за військовою частиною ЗСУ воно набуває статусу військового майна.
Згідно зі статтею 1 Закону України «Про правовий режим майна у Збройних Силах України» військове майно це державне майно (зокрема, всі види озброєння, бойова та інша техніка, боєприпаси), закріплене за військовими частинами, закладами, установами та організаціями Збройних Сил України.
Відповідно до частини другої статті 14 Закону України «Про Збройні Сили України» майно, закріплене за військовими частинами ЗСУ, є державною власністю і належить їм на праві оперативного управління.
Згідно з частиною першою статті 137 Господарського кодексу України правом оперативного управління визнається речове право суб`єкта господарювання, який володіє, користується і розпоряджається майном, закріпленим за ним власником (уповноваженим ним органом) для здійснення некомерційної господарської діяльності, у межах, встановлених цим кодексом та іншими законами, а також власником майна (уповноваженим ним органом).
Відповідно до статті 5 Закону України «Про господарську діяльність у Збройних Силах України» за шкоду і збитки, заподіяні правам та інтересам фізичних і юридичних осіб та державі, військова частина як суб`єкт господарської діяльності несе відповідальність, передбачену законом та договором.
Відповідно до статті 13 Земельного кодексу України, статті 1 Закону України «Про правовий режим майна у Збройних Силах України», статей 9, 14 Закону України «Про Збройні Сили України» землі, закріплені за військовими частинами та установами Збройних Сил України, є державною власністю та належать їм на праві оперативного управління.
Відповідно до статті 77 Земельного кодексу України, яка кореспондується із статтею 1 Закону України «Про використання земель оборони», землями оборони визнаються землі, надані для розміщення і постійної діяльності військових частин, установ, військово-навчальних закладів, підприємств та організацій Збройних Сил України, інших військових формувань, утворених відповідно законодавства України.
Враховуючи вищевикладене, судова колегія вважає, що суд першої інстанції при вирішенні спору правильно встановив, що земельна ділянка, на якій розміщена стоянка, де було пошкоджено автомобіль позивача внаслідок падіння гілки з дерева, входить до складу військового містечка № НОМЕР_2 і перебуває саме у сфері управління Міністерства оборони України, тому Солом`янський районний суд міста Києва дійшов обґрунтованого висновку, що належним відповідачем у справі є Міністерство оборони України.
Аналогічні висновки викладенні в постанові Верховного Суду від 12 вересня 2018 року при розгляді справі № 760/5113/17.
Таким чином, доводи апеляційної скарги щодо безпідставності стягнення з Міністерства оборони України заподіяної позивачу майнової шкоди є необґрунтованими оскільки, саме Міністерство оборони України, як орган, який зобов`язаний здійснювати належний контроль та утримання зелених насаджень на території земельної ділянки, яка ввірена йому в управління, має відповідати за неналежне виконання таких обов`язків.
Апеляційна скарга не містить посилань щодо законності та безпідставності висновків суду першої інстанції про загальну суму грошових коштів, що підлягає стягненню у цій справі та її складових, а тому немає підстав вважати, що Солом`янський районний суд міста Києва дійшов помилкового висновку про стягнення з Міністерства оборони України на користь ОСОБА_1 матеріальної шкоди в розмірі 215616,32 грн, моральної шкоди в розмірі 5000 грн., та судового збору в розмірі 2796,16 грн.
Згідно ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести тіобставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом.
Щодо інших доводів апеляційної скарги, то вони не містять жодних доказів, щодо спростування висновків суду про законність та обґрунтованість ухваленого судом першої інстанції судового рішення, саме тому колегія суддів не вбачає підстав для скасування рішення суду першої інстанції та ухвалення нового рішення.
Враховуючи зазначене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов вірних та обґрунтованих висновків щодо відсутності підстав для задоволення позову.
Таким чином рішення суду першої інстанції ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права, висновки суду є обґрунтованими, передбачених законом підстав для його скасування при апеляційному розгляді не встановлено.
Керуючись ст.ст.367, 374, 376, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати у цивільних справах,

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Міністерства оборони Українизалишити без задоволення.
Рішення Солом`янського районного суду міста Києва від 30 листопада 2018 року залишити без змін.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Повний текст постанови складено 06 березня 2019 року.

Суддя-доповідач Д.О. Таргоній

Судді: С.О. Журба

К.П. Приходько