Справа № 645/2639/19
Провадження № 2/645/1351/19
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 червня 2019 р. м. Харків

Фрунзенський районний суд м. Харкова у складі:

головуючого - судді Федорової О.В.

за участю секретаря судового засідання - Синьогуб А.Ю.,

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі суду в м. Харкові в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом:

ОСОБА_1

до ОСОБА_2 , який також діє в інтересах малолітнього ОСОБА_3 ,

треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмету спору на стороні позивача:

Управління ведення Реєстру територіальної громади Департаменту реєстрації Харківської міської ради,

Служба у справах дітей по Немишлянському району Департаменту служб у справах дітей Харківської міської ради

про усунення перешкод у праві користування житловим приміщенням шляхом визнання осіб такими, що втратили право користування житловим приміщенням,

в с т а н о в и в:

Позивач ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_2 , який також діє в інтересах малолітнього ОСОБА_3 , треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмету спору на стороні позивача: Управління ведення Реєстру територіальної громади Департаменту реєстрації Харківської міської ради, Служба у справах дітей по Немишлянському району Департаменту служб у справах дітей Харківської міської ради, про усунення перешкод у праві користування житловим приміщенням шляхом визнання осіб такими, що втратили право користування житловим приміщенням, а саме квартирою АДРЕСА_1 . В обґрунтування позовних вимог позивач посилалася на те, що вона є власником квартири АДРЕСА_1 . За вказаною адресою зареєстровані відповідачі ОСОБА_2 , який також діє в інтересах малолітнього ОСОБА_3 , які тривалий час не мешкають за вказаною адресою, житлом не користуються, комунальні послуги не сплачують, жодної участі в утриманні житла не приймають, що створює негативні наслідки майнового характеру для неї, оскільки розмір оплати за комунальні послуги, вивіз побутових відходів, нараховується із розрахунку до кількості осіб, що зареєстровані за певною адресою, і через це вона повинна сплачувати за більшу кількість послуг, ніж за ту, якою користується фактично.

Ухвалою Фрунзенського районного суду м. Харкова області від 08.05.2019 року провадження у справі відкрито, розгляд справи ухвалено здійснювати в порядку загального позовного провадження та призначено проведення підготовчого засідання.

Ухвалою Харківського районного суду Харківської області від 28.05.2019 року підготовче провадження у цивільній справі відкладено, задоволено клопотання позивача про виклик свідків.

Позивач ОСОБА_1 в підготовче судове засідання не з`явилась, про дату, час та місце розгляду справи повідомлена своєчасно та належним чином. 03.06.2019 року через канцелярію суду надійшла заява, в якій позивач свій позов підтримала повністю та просила суд свідків в судове засідання не викликати та розглянути справу за її відсутністю.

Відповідач ОСОБА_2 , який також діє в інтересах малолітнього ОСОБА_3 , в підготовче судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся шляхом надсилання на адресу реєстрації судової повістки. 20.05.2019 року до суду надійшла заява № ЕП-1086, в якій відповідач зазначив, що позов визнає, відзиву та заперечень на позовну заяву не має, проти задоволення позову не заперечує. До вказаної заяви відповідача додані копії паспорта ОСОБА_2 та Свідоцтва про народження ОСОБА_3 .

Представник третьої особи - Управління ведення Реєстру територіальної громади Департаменту реєстрації Харківської міської ради в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений своєчасно та належним чином. 27.05.2019 року до суду надійшли письмові пояснення зі № ЕП - 1133, в яких Управління ведення Реєстру територіальної громади Департаменту реєстрації Харківської міської ради просить розглянути справу за відсутності його представника.

Представник Служби у справах дітей по Немишлянському району Департаменту служб у справах дітей Харківської міської ради в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений своєчасно та належним чином. 07.06.2019 року до суду надійшла заява, в якій завідувач сектору з питань попередження правопорушень та дотримання законодавства щодо дітей Служби у справах дітей по Немишлянському району Департаменту служб у справах дітей Харківської міської ради Голубова О.С. просила розглянути справу без її участі та ухвалити рішення на розсуд суду з урахуванням житлових та майнових прав неповнолітньої дитини.

Згідно з ч. 3 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем.

Враховуючи, що в судове засідання не з`явились всі учасники справи, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

З`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, всебічно та повно дослідивши матеріали справи та надані суду докази, суд встановив наступне.

Як вбачається зі змісту договору купівлі-продажу квартири, посвідченого приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Тимченко Т.В. 18.07.2003 року за реєстром № 4596 та Витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно КП «Харківське міське бюро технічної інвентаризації» № 1036687 від 18.07.2003 року, ОСОБА_1 на праві власності в цілому належить квартира АДРЕСА_1 .

Згідно з Довідкою про зареєстрованих у житловому приміщенні осіб, сформованою 04.05.2019 року, у квартирі АДРЕСА_1 зареєстровані ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

У відповідності до ст.317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місце знаходження майна.

Згідно зі ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Держава не втручається у здійснення власником права власності, якщо він не порушує норм закону, моральних засад суспільства, екологічної ситуації та інтересів інших осіб.

Аналогічні положення містяться в п.1 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №5 від 07 лютого 2014 року "Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав", відповідно до якого власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд та може вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону, проте при здійсненні своїх прав та виконанні обов`язків власник не може завдавати шкоди правам, свободам інших осіб, інтересам суспільства і зобов`язаний додержуватися моральних засад суспільства.

Статтею 41 Конституцією України та ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свободзакріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд вчиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

Тобто, за змістом ст. 319 ЦК України власник сам вирішує, що робити зі своїм майном, керуючись виключно власними інтересами, здійснюючи щодо цього майна будь-які дії, які не суперечать закону і не порушують прав інших осіб та інтересів суспільства. Діяльність власника може бути обмежена чи припинена або власника може бути зобов`язано допустити до користування його майном інших осіб лише у випадках і в порядку, встановлених законом. Тобто правомочності власника не є безмежними, закон може встановлювати певні обмеження здійснення права власності. Такі обмеження встановлюються з метою забезпечення рівноваги в суспільстві та здійснення майнових прав усіма суб`єктами права.

Отже, правомочності власника та межі здійснення ним прав встановлені законом.

Разом із тим, як вбачається зі змісту ст. 319 ЦК України, обмеження права власності не підлягають розширеному тлумаченню.

Закріплений у п. 1 ч. 2 ст. 319 ЦК України принцип, відповідно до якого дії власника щодо його майна не повинні суперечити закону, є загальним універсальним обмеженням прав власника. Відсутність прямої заборони в законі надає власнику широке коло можливостей для здійснення права власності, в той час як заборона на здійснення певних дій є механізмом стримання власника.

Частиною першою ст. 383 ЦК України та статтею 150 ЖК УРСР закріплені положення, відповідно до яких громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей та інших осіб.

Частиною першою ст.156 ЖК УРСР передбачено, що члени сім`ї власника жилого будинку, які проживають разом із ним у будинку, що йому належить, користуються жилим приміщенням нарівні з власником будинку, якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням.

Відповідно до частини четвертої ст. 156 ЖК України до членів сім`ї власника відносяться особи, зазначені в частині другій ст. 64 цього Кодексу, а саме подружжя, їх діти і батьки. Членами сім`ї власника може бути визнано й інших осіб, якщо вони постійно проживають разом з ним і ведуть з ним спільне господарство.

За змістом зазначених норм правом користування житлом, який знаходиться у власності особи, мають члени сім`ї власника (подружжя, їх діти, батьки) та інші особи, які постійно проживають разом з власником будинку, ведуть з ним спільне господарство, якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням.

Разом з цим, згідно з положеннями ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

Визначальним для захисту права на підставі цієї норми права є наявність у позивача права власності та встановлення судом наявності перешкод у користуванні власником своєю власністю. При цьому не має значення ким саме спричинено порушене право та з яких підстав.

Згідно із ч. 1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. При цьому відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

Гарантуючи захист права власності, закон надає власнику право вимагати усунення будь-яких порушень його прав, хоч би ці порушення і не були поєднані з позбавленням володіння.

З матеріалів справи вбачається, що відповідачі не проживають у квартирі АДРЕСА_1 тривалий час, а саме з вересня 2015 року, покинули спірне житло добровільно. Перешкод у їх проживанні за місцем реєстрації, а також поважність причин невикористання відповідачами свого права користування спірним житловим приміщенням судом не встановлено.

Жодних беззаперечних, належних та допустимих доказів на підтвердження поважності причин відсутності відповідачів за вищевказаною адресою понад один рік, суду не надано.

Докази, що підтверджують той факт, що позивач якимось чином перешкоджав відповідачам у користуванні вказаною квартирою в матеріалах справи також відсутні.

Існування домовленості між сторонами про право користування житловим приміщенням не встановлено.

Відповідач ОСОБА_2 , який також діє в інтересах своєї малолітньої дитини ОСОБА_3 , у своїй заяві від 17.05.2019 року позов визнав, обставини, викладені у позовній заяві позивача підтвердив, наголосив, що спірною квартирою вони не користуються, перешкод у проживанні не було.

Частиною 1 ст. 82 ЦПК України встановлено, що обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню.

У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову (ч. 4 ст. 206 ЦПК України).

Відповідно Закону, за відсутності будь-якого застереження, факт визнаний сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, вважається встановленим. Тобто, визнання позову відповідачем, згідно зі ст. 82 ЦПК України, є обов`язковим для суду, оскільки обставини, визнані сторонами не підлягають доказуванню.

В судовому засіданні встановлено, що визнання позову відповідачем ОСОБА_2 , який також діє в інтересах своєї малолітньої дитини ОСОБА_3 , не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб.

Крім того, з урахуванням положень ст. 7 Закону України від 11 грудня 2003 року «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання» позивач у разі будь - яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном має право вимагати усунення відповідних перешкод, зокрема шляхом зняття особи з реєстрації місця проживання, пред`явивши разом з ним одну із таких вимог: про позбавлення права власності на житлове приміщення; про позбавлення права користування житловим приміщенням; про визнання особи безвісно відсутною; про оголошення фізичної особи померлою.

Реєстрація місця проживання відповідачів у вказаній квартирі обмежує права позивача у здійсненні права володіння, користування та розпорядження майном.

Згідно зі ст. 7 Закону України № 1382-IV «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» зняття з реєстрації місця проживання здійснюється, зокрема, на підставі судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою.

Відповідачі порушують права позивача тим, що не знялися з реєстрації як такі, що не проживають і не користуються жилим приміщенням.

З огляду на викладене, позов підлягає задоволенню в повному обсязі.

За письмовим клопотанням позивача витрати по сплаті судового збору судом з відповідачів не стягуються.

На підставі викладеного і керуючись ст.ст. 7, 8, 10, 12, 13, 82, 174, 206, 247 ч. 2, 259, 263-265, 268 ЦПК України, суд-

У Х В А Л И В:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , який також діє в інтересах малолітнього ОСОБА_3 , треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмету спору на стороні позивача: Управління ведення Реєстру територіальної громади Департаменту реєстрації Харківської міської ради, Служба у справах дітей по Немишлянському району Департаменту служб у справах дітей Харківської міської ради, про усунення перешкод у праві користування житловим приміщенням шляхом визнання осіб такими, що втратили право користування житловим приміщенням - задовольнити повністю.

Визнати ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , який також діє в інтересах малолітнього ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , такими, що втратили право користування житловим приміщенням - квартирою АДРЕСА_1 .

Рішення може бути оскаржене протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення або з дня складення повного судового рішення у разі оголошення вступної та резолютивної частини рішення або розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються учасниками справи до або через Фрунзенський районний суд м. Харкова.

З інформацією щодо тексту судового рішення учасники справи можуть ознайомитися за веб-адресою Єдиного державного реєстру судових рішень: http://www.reyestr.court.gov.ua.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Позивач - ОСОБА_1 , ІНН НОМЕР_1 , серія і номер паспорта невідомі, зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_2 .

Відповідач - ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , паспорт громадянина України для виїзду за кордон серії НОМЕР_2 , виданий 13.05.2016 року, ІНН НОМЕР_3 , який також діє в інтересах малолітньої дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , свідоцтво про народження серії НОМЕР_4 , ІНН невідомий, зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_3 .

Третя особа - Управління ведення Реєстру територіальної громади Департаменту реєстрації Харківської міської ради, місцезнаходження: м. Харків, майдан Конституції, 7.

Третя особа: Служба у справах дітей по Немишлянському району Департаменту служб у справах дітей Харківської міської ради, місцезнаходження: м. Харків, пр. Петра Григоренка, 17.

Суддя О.В. Федорова