Справа № 343/1215/17
Провадження № 22-ц/4808/1215/19
Головуючий у 1 інстанції Андрусів І. М.
Суддя-доповідач Фединяк
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 жовтня 2019 року м. Івано-Франківськ

Івано-Франківський апеляційний суд в складі колегії суддів:

головуючого Фединяка В.Д. (суддя-доповідач)

суддів: Бойчука І.В., Девляшевського В.А.

секретаря Капущак С.В.

з участю ОСОБА_1 його представника ОСОБА_2

представника прокуратури Івано-Франківської області Фреїшин В.Я.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом виконувача обов`язки керівника Калуської місцевої прокуратури в інтересах держави в особі фінансового управління Долинської районної державної адміністрації до ОСОБА_1 про відшкодування витрат на стаціонарне лікування потерпілої, за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Долинського районного суду від 06 березня 2019 року та рішення Долинського районного суду від 23 липня 2019 року, ухвалені у складі судді Андрусіва І.М. у м.Долина,

ВСТАНОВИВ:

У липні 2017 року виконувач обов`язків керівника Калуської місцевої прокуратури в інтересах держави в особі фінансового управління Долинської районної державної адміністрації звернувся з позовом до ОСОБА_1 про відшкодування витрат на стаціонарне лікування потерпілої.

Позовні вимоги з врахуванням збільшених позовних вимог мотивовані тим, що 29 травня 2015 року близько 16.30 год ОСОБА_1 по місцю спільного проживання в АДРЕСА_1 , вчинив сварку зі своєю дружиною ОСОБА_3 , в ході якої ОСОБА_1 умисно наніс дружині рукою два удари: один удар в ділянку обличчя з лівої сторони та один удар в голову з правої сторони. Внаслідок нанесення тілесних ушкоджень, згідно висновку експерта № 159 від 04 червня 2015 року ОСОБА_3 отримала тілесне ушкодження у вигляді синця лобної ділянки справа, яке відноситься до легких тілесних ушкоджень. По даному факту 30 травня 2015 року внесено відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000360 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України. Згідно вироку Долинського районного суду Івано-Франківської області від 18.05.2017 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.125 КК України, який ухвалою Апеляційного суду Івано-Франківської області від 14.06.2017 року скасований, а кримінальне провадження закрито згідно п.7 ч.1 ст. 284 КПК України у зв`язку з відмовою потерпілої від підтримання обвинувачення у кримінальному провадженні у формі приватного обвинувачення. Згідно довідки Долинської ЦРЛ № 684/01-20/18 від 15.10.2015 року потерпіла ОСОБА_3 знаходилась на лікуванні у неврологічному відділі Долинської ЦРЛ з 29.05.2015 року по 04.06.2015 року. На її лікування медичним закладом витрачено 2 309,78 грн, які просив стягнути з відповідача на користь фінансового управління Долинської РДА та 240 грн судових витрат на рахунок Державної казначейської служби України м. Києва.

Ухвалою Долинського районного суду від 06 березня 2019 року у задоволенні заяви ОСОБА_1 про залишення позову без розгляду відмовлено.

Рішенням Долинського районного суду від 23 липня 2019 року позов задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь фінансового управління Долинської районної державної адміністрації кошти в сумі 2 309 (двох тисяч трьохсот дев`яти) гривень 78 копійок, витрачених на стаціонарне лікування потерпілої ОСОБА_3 .

В задоволенні решти позову відмовлено.

На дане рішення ОСОБА_4 подав апеляційну скаргу, в якій ставиться питання про скасування оскаржуваного рішення з ухваленням нового про відмову у задоволенні позову, вказуючи на допущення судом порушення норм матеріального та процесуального права. Зазначає, що відсутність вироку свідчить про відсутність правопорушення, а тому його вина у вчиненні злочину, передбаченому ч. 1 ст. 125 КК України та нанесенні ОСОБА_3 легких тілесних ушкоджень не доведена. Покази ОСОБА_3 містять неточності і суперечать висновку експерта №159 від 04 липня 2015 року Калуського райвідділення Івано-Франківського обласного бюро судово-медичної експертизи. Сума витрат, понесених потерпілою на лікування не доведена. Вказує, що судом при стягненні коштів в сумі 2 309 (двох тисяч трьохсот дев"яти) гривень 78 копійок, витрачених на стаціонарне лікування потерпілої ОСОБА_3 не враховано його матеріальний стан, платоспроможність та стан здоров`я. Так, у нього вже наявна заборгованість в сумі 24 908,43 грн, він затрачає значні кошти лікування, не працює та перебуває на пенсії. Крім того, вказує, що провадження у даній справі слід закрити, оскільки між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав вже розглядався спір та прийнято ухвалу Апеляційним судом Івано-Франківської області від 14 червня 2017 року по справі №343/2177/15-к.

Разом з апеляційної скаргою ОСОБА_1 подав заперечення на ухвалу про відмову у залишені позову без розгляду, в якому вказує, що Долинська центральна районна лікарня, як юридична особа, незалежно і самостійно може подати позовну заяву до суду про відшкодування витрачених нею коштів на лікування потерпілої, яка лікувалась в даній лікарні. Крім того, Долинська районна державна адміністрація, в інтересах якої звернулась прокуратура з позовом, згідно свідоцтва серії НОМЕР_1 від 24 липня 1995 року про державну реєстрацію юридичної особи, є самостійним суб`єктом. Прокурор здійснює представництво в суді законних інтересів держави у разі порушення або загрози порушення інтересів держави, якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб`єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження, а також у разі відсутності такого органу. Калуська місцева прокуратура до позовної заяви не надала письмову згоду від Долинської районної державної адміністрації на представництво її інтересів в суді і на захист її права. Таким чином, прокуратурою не надано обгрунтованих підстав для здійснення представництва Долинської районної державної адміністрації в суді та відсутні докази підтвердження того, що Долинська районної державна адміністрація не мала змоги самостійно представляти свої інтереси в суді.

20 вересня 2019 року заступник керівника Калуської місцевої прокуратури, радник юстиції Носович А.Б. подав відзив, в якому посилається на те, що не заслуговують на увагу доводи апеляційної скарги щодо відмови в позові та закриття провадження у справі, оскільки втручання органів прокуратури з метою забезпечення інтересів держави виникла у зв`язку з бездіяльністю фінансового управління Долинського РДА по захисту законних інтересів держави при відшкодуванні витрат на стаціонарне лікування потерпілої ОСОБА_3 в Долинській РДА в сумі 2 309,78 грн. Ухвалою Апеляційного суду Івано-Франківської області від 16 квітня 2017 року вирок Долинського районного суду від 18 травня 2017 року скасовано, а кримінальне провадження закрито згідно п. 7 ч. 1 ст. 284 КПК України. Заявлений цивільний позов прокурора був пред`явлений в кримінальному провадженні відповідно до вимог ст. 128 КПК України. Оскільки кримінальне провадження закрито, що не позбавляє права прокуратури звернутись з цивільним позовом про відшкодування витрат на стаціонарне лікування потерпілої.

У судовому засіданні ОСОБА_1 апеляційну скаргу підтримав, просить її задовольнити.

Представник прокуратури Івано-Франківської області заперечила доводи апеляційної скарги. Вважає оскаржуване рішення законним та обгрунтованим.

Заслухавши доповідь судді, пояснення осіб, які беруть участь в розгляді справи, дослідивши матеріали справи та перевіривши відповідно до ст. 367 ЦПК України наведені у скарзі доводи, колегія суддів дійшла висновку про часткове задоволення апеляційної скарги з таких підстав.

Задовольняючи частково позов, суд першої інстанції виходив з того, що ОСОБА_3 у звязку із заподіянням їй ОСОБА_1 тілесних ушкоджень, перебувала на стаціонарному лікуванні у неврологічному відділі Долинської ЦРЛ з 29.05.2015 року по 04.06.2015 року. Кошти, витрачені закладом охорони здоров`я на стаціонарне лікування особи потерпілої від злочину, підлягають відшкодуванню особою, яка вчинила злочин, у розмірі фактичних витрат. Згідно довідки, виданої Долинською ЦРЛ від 15.10.2015 року вбачається, що вартість лікування ОСОБА_3 склала 2 309,78 грн, що складається: нарахування заробітної плати медпрацівникам -1599,27 грн, нарахування на заробітну плату - 580,54 грн, медикаменти на перев`язувальні матеріали (обстеження)-17,09 грн, продукти харчування- 19,44 грн, інші послуги- 27,89 грн, оплата водопостачання та водовідведення-24,71 грн, оплата електроенергії-35,79 грн, оплата за газ-5,05 грн. ОСОБА_1 , як особа ,яка вчинила злочин, зобов`язаний відшкодувати витрати в розмірі 2 309,78 грн., на користь фінансового управління Долинської РДА за лікування ОСОБА_3 в Долинській ЦРЛ. Судові витрати у розмірі 240 грн за подання оголошення в газету "Галичина" з відповідача не підлягають стягненню, оскільки у відповідності до ч. 6 ст. 141 ЦПК України вони компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому КМУ. А тому в цій частині позов не підлягає до задоволення..

Висновок суду є передчасним і погодитись з ним не можна.

За змістом статті 1206 ЦК Україниособа, яка вчинила злочин, зобов`язана відшкодувати витрати закладу охорони здоров`я на лікування потерпілого від цього злочину, крім випадку завдання шкоди при перевищенні меж необхідної оборони або у стані сильного душевного хвилювання, що виникло раптово внаслідок насильства або тяжкої образи з боку потерпілого. Якщо лікування проводилось закладом охорони здоров`я, що є у державній власності, у власності Автономної Республіки Крим або територіальної громади, кошти від відшкодування витрат на лікування зараховуються до відповідного бюджету.

Судом встановлено, що 30 травня 2015 року внесено відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000360 за фактом спричинення легких тілесних ушкоджень ОСОБА_3 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України.

Досудовим розслідуванням встановлено, що 29 травня 2015 року близько 16.30 год ОСОБА_1 по місцю спільного проживанню в АДРЕСА_1 , вчинив сварку зі своєю дружиною ОСОБА_3 в ході якої ОСОБА_1 умисно наніс дружині рукою два удари: один удар в ділянку обличчя з лівої сторони та один удар в голову з правої сторони. Внаслідок нанесення тілесних ушкоджень, згідно висновку експерта № 159 від 04 червня 2015 року ОСОБА_3 отримала тілесне ушкодження у вигляді синця лобної ділянки справа, яке відноситься до легких тілесних ушкоджень.

Внаслідок неправомірних дій ОСОБА_1 потерпілій ОСОБА_3 спричинено тілесні ушкодження у вигляді синця лобної ділянки справа згідно з висновком експерта № 159 від 04 червня 2015 року.

Через отримані тілесні ушкодження потерпіла ОСОБА_3 у період із 25 травня по 04 червня 2015 року перебувала на стаціонарному лікуванні у Долинській ЦРЛ, провела в лікарняній установі 6 ліжкоднів.

Згідно довідки, виданої Долинською ЦРЛ від 15 жовтня 2015 року вартість лікування ОСОБА_3 склала 2309,78 грн, що складається: нарахування заробітної плати медпрацівникам-1599,27 грн, нарахування на заробітну плату - 580,54 грн, медикаменти на перев`язувальні матеріали (обстеження)-17,09 грн, продукти харчування- 19,44 грн, інші послуги- 27,89 грн, оплата водопостачання та водовідведення-24,71 грн, оплата електроенергії-35,79 грн, оплата за газ-5,05 грн(т.1, а.с.6).

Вироком Долинського районного суду від 18 травня 2016 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч.1 ст.125 КК України призначивши покарання у вигляді 160 ( сто шістдесят) годин громадських робіт.

Запобіжний захід щодо обвинуваченого ОСОБА_1 до вступу вироку в законну силу залишити без зміни особисте зобов`язання.

Цивільний позов заявлений Долинським міжрайонним прокурором в інтересах держави, в особі фінансового управління Долинської РДА до ОСОБА_1 про відшкодування витрат на стаціонарне лікування потерпілого задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь фінансового управління Долинської РДА 2309 (дві тисячі триста дев`ять) гривень 78 копійок , витрачених на стаціонарне лікування потерпілої ОСОБА_1

Цивільний позов потерпілої ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди завданої злочином задоволити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 5 1072 (одну тисячу сімдесят дві) гривні 39 копійок заподіяної матеріальної шкоди, 2800( дві тисячі вісімсот) гривень заподіяної моральної шкоди .

Ухвалою Апеляційного суду Івано-Франківської області від 14 червня 2017 року кримінальне провадження про обвинувачення ОСОБА_1 за частиною першою статті 125 КК України закрито відповідно до положень пункту 7 частини першої статті 284 КПК України, у зв`язку із відмовою потерпілої ОСОБА_3 від обвинувачення.

Згідно ч. 127 КПК України підозрюваний, обвинувачений, а також за його згодою будь-яка інша фізична чи юридична особа має право на будь-якій стадії кримінального провадження відшкодувати шкоду, завдану потерпілому, територіальній громаді, державі внаслідок кримінального правопорушення.

Відповідно ч.ч.1,3,5,7 ст. 128 КПК України особа, якій кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням завдано майнової та/або моральної шкоди, має право під час кримінального провадження до початку судового розгляду пред`явити цивільний позов до підозрюваного, обвинуваченого або до фізичної чи юридичної особи, яка за законом несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння.

Цивільний позов в інтересах держави пред`являється прокурором. Цивільний позов може бути поданий прокурором у випадках, встановлених законом, також в інтересах громадян, які через недосягнення повноліття, недієздатність або обмежену дієздатність неспроможні самостійно захистити свої права.

Цивільний позов у кримінальному провадженні розглядається судом за правилами, встановленими цим Кодексом. Якщо процесуальні відносини, що виникли у зв`язку з цивільним позовом, цим Кодексом не врегульовані, до них застосовуються норми Цивільного процесуального кодексу України за умови, що вони не суперечать засадам кримінального судочинства.

Особа, яка не пред`явила цивільного позову в кримінальному провадженні, а також особа, цивільний позов якої залишено без розгляду, має право пред`явити його в порядку цивільного судочинства.

Згідно ч.ч.1.3 ст. 129 КПК України ухвалюючи обвинувальний вирок, постановляючи ухвалу про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру, суд залежно від доведеності підстав і розміру позову задовольняє цивільний позов повністю або частково чи відмовляє в ньому.

У разі виправдання обвинуваченого за відсутності в його діях складу кримінального правопорушення або його непричетності до вчинення кримінального правопорушення, а також у випадках, передбачених частиною першою статті 326 цього Кодексу, суд залишає позов без розгляду.

Згідно статті 326 цього Кодексу якщо в судове засідання не прибув цивільний позивач, його представник чи законний представник, суд залишає цивільний позов без розгляду, крім випадків, встановлених цією статтею.

Цивільний позов може бути розглянутий за відсутності цивільного позивача, його представника чи законного представника, якщо від нього надійшло клопотання про розгляд позову за його відсутності або якщо обвинувачений чи цивільний відповідач повністю визнав пред`явлений позов.

Судом встановлено, що ухвалою Апеляційного суду Івано-Франківської області від 14 червня 2017 року вирок Долинського районного суду від 18 травня 2016 року про обвинувачення ОСОБА_1 за ч.1 ст.125 КК України скасовано, а кримінальне провадження закрито згідно п.7 ч.1 ст.284 КПК України.

Участь у судовому засідання на час закриття кримінального провадження приймав прокурор Шутка І.І., який погодився із вказаною ухвалою та вирішенням цивільного позову у спосіб закриття провадження у справі.

Зазначена ухвала прокурором не оскаржувалась і набрала законної сили.

Згідно з пунктом 3 частини першої статті 255 ЦПК України суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо набрали законної сили рішення суду або ухвала суду про закриття провадження у справі, ухвалені або постановлені з приводу спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав, або є судовий наказ, що набрав законної сили за тими самими вимогами.

Тобто, згідно з вказаним пунктом підставою для закриття провадження у справі є, зокрема, вирішення спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав шляхом ухвалення рішення, яке набрало законної сили, або постановлення ухвали про закриття провадження у справі.

Вирішуючи даний спір і стягуючи з ОСОБА_1 на користь фінансового управління Долинської районної державної адміністрації кошти в сумі 2 309 (двох тисяч трьохсот дев`яти) гривень 78 копійок, витрачених на стаціонарне лікування потерпілої ОСОБА_3 , суд першої інстанції зазначених вимог закону не врахував і не звернув уваги, що даний спір вирішений ухвалою Апеляційного суду Івано-Франківської області від 14 червня 2017 року, яка набрала законної сили.

У зв`язку з наведеним, також ухвала Долинського районного суду від 06 березня 2019 року про відмову в залишенні позову без розгляду є незаконною.

Згідно ч.1 ст. 377 ЦПК України судове рішення першої інстанції, яким закінчено розгляд справи, підлягає скасуванню в апеляційному порядку повністю або частково з закриттям провадження у справі або залишенням позову без розгляду у відповідній частині з підстав, передбачених статтями 255 та 257 цього Кодексу.

За таких обставин, ухвалу Долинського районного суду від 06 березня 2019 року та рішення Долинського районного суду від 23 липня 2019 року слід скасувати, а провадження у справі за позовом виконувача обов`язки керівника Калуської місцевої прокуратури в інтересах держави в особі фінансового управління Долинської районної державної адміністрації до ОСОБА_1 про відшкодування витрат на стаціонарне лікування потерпілої закрити.

Частиною тринадцятою статті 141 ЦПК України передбачено, що якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Оскільки апеляційний суд не змінює судове рішення та не ухвалює нове, то в такому разі розподіл судових витрат не проводиться.

Керуючись п.3,ч.1ст.255, ст.ст. 374, 377, 382-384, 389-391 ЦПК України, апеляційний суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково. Ухвалу Долинського районного суду від 06 березня 2019 року та рішення Долинського районного суду від 23 липня 2019 року скасувати.

Провадження у справі за позовом виконувача обов`язки керівника Калуської місцевої прокуратури в інтересах держави в особі фінансового управління Долинської районної державної адміністрації до ОСОБА_1 про відшкодування витрат на стаціонарне лікування потерпілої закрити.

Постанова набирає чинності з моменту проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту судового рішення.

Повний текст складений 09 жовтня 2019 року.

Судді: В.Д.Фединяк

І.В.Бойчук

В.А.Девляшевський