Житомирський апеляційний суд
Справа №285/2010/15-ц Головуючий у 1-й інст. Коцюба О. М.
Категорія 26 Доповідач Трояновська Г. С.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 березня 2019 року Житомирський апеляційний суд у складі:

головуючого - судді Трояновської Г.С.

суддів: Павицької Т.М., Миніч Т.І.

з участю секретаря судового засідання Кучерявого О.В.,

розглянувши у письмовому провадженні цивільну справу № 285/2010/13 за позовом Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення тимчасової адміністрації в ПАТ «Банк «Київська Русь» до ОСОБА_1, третя особа: Товариство з обмеженою відповідальністю «Юнік Фарма» про стягнення заборгованості за кредитним договором

за апеляційною скаргою Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення тимчасової адміністрації в ПАТ «Банк «Київська Русь» на ухвалу Новоград-Волинського міськрайонного суду Житомирської області 28 січня 2019 року, постановлену під головуванням судді Коцюби О.М. у м. Новоград-Волинському,

в с т а н о в и в :

У травні 2015 року Уповноважена особа Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення тимчасової адміністрації в ПАТ «Банк «Київська Русь» звернулася до суду з позовом, в якому просила стягнути із ОСОБА_1 заборгованість за кредитним договором сумі 30 849 885 грн. 81 коп.

Ухвалою Новоград-Волинського міськрайонного суду Житомирської області 28 січня 2019 рок за клопотанням відповідача, у справі було зупинено провадження до набрання законної сили судовим рішенням у справі № 910/19179/17 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Юнік Фарма» до Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредит Фактор» та Публічного акціонерного товариства «Банк «Київська Русь» про визнання недійсним договору про відступлення (купівлі-продажу) прав вимоги від 11.10.2017 та за зустрічним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредит Фактор» до Товариства з обмеженою відповідальністю «Юнік Фарма» про стягнення заборгованості за кредитними договорами.

Не погодившись із ухвалою суду першої інстанції, Уповноважена особа Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення тимчасової адміністрації в ПАТ «Банк «Київська Русь» подала апеляційну скаргу, у якій, посилаючись на порушення судом матеріального та процесуального права, просить її скасувати. Обґрунтовуючи доводи апеляційної скарги, скаржник посилається на правомірність укладеного договору факторингу між ПАТ «Банк «Київська Русь» та ТОВ «ФК «Кредит Фактор», а також зазначає про відсутність підстав для зупинення провадження у даній справі, оскільки вважає це черговою спробою уникнення відповідачем виконання грошового зобов'язання.

Відповідно до ч. 13 ст. 7, п. 14 ч. 1 ст. 353, ч. 2 ст. 369 ЦПК України справа розглядається судом апеляційної інстанції в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами без повідомлення учасників справи.

Розглянувши справу в межах доводів апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з таких підстав.

Відповідно до вимог п. 6 ч. 1 ст. 251 ЦПК України, суд зобов'язаний зупинити провадження у справі у разі об'єктивної неможливості розгляду цієї справи до вирішення іншої справи, що розглядається в порядку конституційного провадження, адміністративного, цивільного, господарського чи кримінального судочинства, - до набрання законної сили судовим рішенням в іншій справі; суд не може посилатися на об'єктивну неможливість розгляду справи у випадку, коли зібрані докази дозволяють встановити та оцінити обставини (факти), які є предметом судового розгляду.

Згідно п. 5 ч. 1 ст. 253 ЦПК України, провадження у справі зупиняється у випадках, встановлених п. 6 ч. 1 ст. 251 цього Кодексу, - до набрання законної сили судовим рішенням, від якого залежить вирішення справи.

Аналіз наведених положень закону дає підстави для висновку, що на підставі п. 6 ч. 1 ст. 251 ЦПК України, суд зупиняє провадження у справі, лише у тому випадку, коли її неможливо розглянути у зв'язку з тим, що питання про наявність певних фактів, від яких залежить її вирішення, відповідно до чинного законодавства вирішується в іншій цивільній, господарській або кримінальній справі чи у справі, що розглядається в адміністративному порядку. Сам по собі розгляд питання іншим органом, не пов'язаний зі встановленням наявності чи відсутності таких фактів, не є підставою для зупинення провадження. Зупинення провадження в цивільній справі з мотивів наявності іншої справи, яка розглядається в порядку цивільного, кримінального, господарського чи адміністративного судочинства, може мати місце тільки в тому разі, коли в цій, іншій, справі можуть бути вирішені питання, що стосуються підстав заявлених у цивільній справі вимог чи умов, від яких залежить можливість її розгляду.

Зупинення провадження у справі - це тимчасове припинення судом учинення процесуальних дій під час судового розгляду з визначених у законі об'єктивних підстав, які перешкоджають подальшому розгляду справи і передбачити усунення яких неможливо.

Межі зупинення провадження у справі не повинні призводити до зменшення розумного строку розгляду справи.

Вирішуючи питання про зупинення провадження у справі суду слід з'ясувати: як пов'язані справи, які розглядаються різними судами загальної юрисдикції та чим обумовлюється неможливість розгляду справи.

При цьому слід враховувати, що неможливість розгляду справи до вирішення справи іншим судом полягає в тому, що обставини, які розглядаються іншим судом, не можуть бути встановлені судом самостійно у цій справі через обмеженість своєї юрисдикції щодо конкретної справи.

Підставою для зупинення провадження у справі є не лише існування іншої справи на розгляді в суді та припущення про те, що рішення по ній має значення для цивільної справи, що розглядається, а неможливість її розгляду до вирішення цієї іншої справи.

Між двома справами повинен існувати близький взаємозв'язок, який зазвичай проявляється у тому, що факти, які будуть встановлені в одній справі (яка розглядається), будуть мати преюдиційне значення у іншій справі (провадження у якій зупинене).

Встановлено, що 24 квітня 2013 року між Публічним акціонерним товариством «Банк «Київська Русь» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Юнік Фарма» був укладений Кредитний договір № 13/2013-Ю на відкриття відновлювальної кредитної лінії, за умовами якого позивач відкрив позичальнику кредитну лінію з лімітом кредитування 25 000 000,00 гривень строком до 20.04.2015 р. із сплатою 21 % річних, а з 30 травня 2014 року - 23% річних.

Одночасно з укладенням Кредитного договору даний кредит забезпечений порукою ОСОБА_1, відповідно до договору поруки №13/2013-11-2 від 24 квітня 2013 року.

11.10.2017 року між ПАТ «Банк «Київська Русь», від імені якого діяла уповноважена особа Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Г1АТ «Банк «Київська Русь» Біла І.В. та TOB «Фінансова компанія «Кредит Фактор» укладено договір № UA-2017-07-28-000017-с/42 про відступлення (купівлі- продажу) прав вимоги, за яким Уповноважена особа ФГВФО відступила права вимоги ТОВ «Фінансова компанія «Кредит Фактор» за кредитними договорами та за всіма договорами поруки, що укладалися між ПАТ «Банк «Київська Русь» та поручителями, в тому числі за Договором поруки № 13/2013-П-2 від 24.04.2013 року, стягнення за яким є предметом розгляду у даній справі.

В подальшому, ТОВ «Юнік Фарма» звернулося до Господарського суду міста Києва із позовом про визнання недійсним договору № UA-2017-07-28-000017-С/42 про відступлення (купівлі- продажу) прав вимоги від 11.10.2017 року.

Рішенням Господарського суду м. Києва від 11.12.2017 року в справі № 910/19179/17 задоволено позов TOB «Юнік Фарма» до ТОВ «Фінансова компанія «Кредит Фактор» та ПАТ «Банк «Київська Русь» про визнання недійсним договору про відступлення прав вимоги № UA-EA-2017-07-28-00017-с/42 від 11.10.2017 року. У задоволенні зустрічного позову ТОВ «Фінансова компанія «Кредит Фактор» до TOB «Юнік Фарма» про стягнення заборгованості за кредитними договорами відмовлено.

Постановою Верховного Суду від 13 листопада 2018 року касаційні скарги Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення тимчасової адміністрації в ПАТ «Банк «Київська Русь» та TOB «Фінансова компанія «Кредит Фактор» задоволено частково. Рішення Господарського суду м. Києва від 11.12.2017 та постанову Київського апеляційного господарського суду від 15.05.2018 року у справі № 910/19179/17 скасовано, справу направлено до Господарського суду м. Києва на новий розгляд.

Зупиняючи провадження по даній справі, суд першої інстанції послався на наявність обставин, що унеможливлюють вирішення питання про заміну позивача до набрання законної сили рішенням суду у справі № 910/19179/17, яка розглядається в порядку господарського судочинства.

З таким висновком суду першої інстанції апеляційний суд не погоджується, з огляду на таке.

Відповідно до ч.1 ст.55 ЦПК України у разі смерті фізичної особи, припинення юридичної особи, заміни кредитора чи боржника у зобов'язанні, а також в інших випадках заміни особи у відносинах, щодо яких виник спір, суд залучає до участі у справі правонаступника відповідної сторони або третьої особи на будь-якій стадії судового процесу.

Договір № UA-EA-2017-07-28-00017-с/42 про відступлення (купівлі-продажу) права вимоги укладено між уповноваженою особою Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «Банк «Київська Русь» та ТОВ «Фінансова Компанія «Кредит Фактор» 11 жовтня 2017 року, а оскаржувану ухвалу постановлено 28 січня 2019 року, за цей проміжок часу судом першої інстанції не було вирішено питання про залучення до участі у справі правонаступника позивача, так як цього вимагає стаття 55 ЦПК України. ТОВ «Фінансова Компанія «Кредит Фактор» за цей період також не зверталося до суду із заявою про залучення його до участі у справі як правонаступника.

Суд першої інстанції у порушення вимог п.6 ч.1 ст.251 ЦПК України, зазначивши іншу справу, до вирішення якої зупиняється провадження у справі, не проаналізував предмети та підстави спорів у справах, не вказав, у чому полягає пов'язаність справ, та не зазначив обставини, які б давали обґрунтовані підстави для висновку про неможливість розгляду справи про стягнення заборгованості до розгляду іншої справи, що перебуває в провадженні господарського суду.

Крім того, на час вирішення питання про зупинення провадження у справі були порушені визначені строки розгляду справи (справа розглядається більше трьох років) за наявності можливості її розгляду по суті.

За наведених обставин, апеляційний суд вважає, що дана справа підлягає самостійному розгляду, суд першої інстанції зупинив провадження у справі з порушенням п. 6 ч. 1 ст.251 ЦПК України та всупереч принципу ефективності судового процесу, направленому на недопущення затягування розгляду справи.

Доводи апеляційної скарги про порушення судом першої інстанції норм процесуального права є обґрунтованими.

Враховуючи викладене, апеляційний суд вважає, що ухвала суду про зупинення провадження у справі постановлена з порушенням норм процесуального права, а доводи, викладені в апеляційній скарзі, що зупинення провадження у справі перешкоджає подальшому провадженні у справі, є обґрунтованими.

За таких обставин, апеляційний суд приходить до висновку про скасування ухвали суду з направленням справи для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Керуючись статтями 367, 368, 374, 379, 381-384 ЦПК України, апеляційний суд

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «Банк «Київська Русь» задовольнити.

Ухвалу Новоград-Волинського міськрайонного суду Житомирської області від 28 січня 2019 року скасувати, справу направити для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий Судді