Справа №: 398/1396/19
провадження №: 2/398/1152/19
РІШЕННЯ

Іменем України

"27" вересня 2019 р. Олександрійський міськрайонний суд Кіровоградської області в складі:

головуючого судді Авраменка О.В.,

з участю секретаря судового засідання Міщенко С.А.,

позивача ОСОБА_1 та її представника - адвоката Швеця С.В.,

представника третьої особи - ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Олександрія в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: Олександрійська міська рада Кіровоградської області, як орган опіки та піклування, про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернулась в суд з позовом про позбавлення відповідачів ОСОБА_5 та ОСОБА_4 батьківських прав відносно малолітнього сина ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та стягнення з відповідачів аліментів на утримання дитини. В обґрунтування позовних вимог зазначила, що 08 червня 2012 року між відповідачами був укладений шлюб. Під час шлюбу у відповідачів народився син ОСОБА_6 . Згідно з наказом служби у справах дітей Олександрійської міської ради від 22 січня 2019 року малолітнього ОСОБА_6 тимчасово влаштовано у родину його баби - ОСОБА_1 на період з 22 січня 2019 року до прийняття рішення виконавчим комітетом Олександрійської міської ради про подальше влаштування дитини та покладено на позивача відповідальність за його життя та здоров`я. Органом опіки та піклування виконавчого комітету Олександрійської міської ради та комісією з питань захисту прав дитини при виконавчому комітеті Олександрійської міської ради визнано за доцільне позбавлення відповідачів батьківських прав відносно сина ОСОБА_6 та стягнення з них аліментів на утримання дитини, оскільки відповідачі схильні до зловживання алкогольними напоями, в результаті чого самоусунулись від виконання батьківських обов`язків, дитина проживає разом з позивачем та знаходиться на її повному утриманні, відповідачі не допомагають матеріально, не цікавляться життям сина, між ними часто в присутності дитини виникали сварки на ґрунті розпиття алкогольних напоїв, а потім і бійки, в результаті чого дитина отримала психологічну травму. Одна з таких бійок закінчилася нанесенням ОСОБА_4 тілесних ушкоджень ОСОБА_7 , внаслідок чого вона тривалий час перебувала в лікарні. За цим фактом було відкрито кримінальне провадження по обвинуваченню ОСОБА_4 , відносно якого обрано запобіжний захід у виді тримання під вартою. На теперішній час ОСОБА_4 утримується в слідчому ізоляторі м. Кропивницький, а ОСОБА_7 продовжує вести асоціальний спосіб життя. Родина відповідачів тривалий час перебуває на обліку в службі у справах дітей як родина, що опинилася в складних життєвих обставинах, а також перебувала під соціальним супроводом міського центру соціальних служб для сім`ї, дітей та молоді.

Відповідач ОСОБА_7 відзиву на позов не подала.

Відповідач ОСОБА_4 на адресу суду направив письмові пояснення, в яких заперечував проти задоволення позову з тих підстав, що він дуже любить свого сина, коли перебував на волі постійно їздив на заробітки, щоб матеріально забезпечувати сім`ю. Просив не позбавляти його батьківських прав та на час його відсутності дозволити позивачу опіку над його сином.

Відповідачі, належним чином повідомлені про час, дату та місце судового засідання, не з`явилися, причини неявки суду не повідомили.

В судовому засіданні позивач ОСОБА_1 позов підтримала та пояснила, що відповідач ОСОБА_7 є її рідною дочкою, а відповідач ОСОБА_4 - зятем. Відповідачі вели аморальний спосіб життя, зловживали алкоголем, ніде не працювали. ЇЇ дочка особисто вже років 20 зловживає алкогольними напоями. Від попереднього шлюбу у дочки є дві доньки, які на даний час за рішенням виконкому міської ради проживають разом зі своїм батьком в м. Київ. В другому шлюбі в дочки народився син - ОСОБА_6, за яким остання ніколи не доглядала, дитина завжди була брудною, голодною, ніколи не ходила до дитячого садочка. Дочка та її теперішній чоловік ОСОБА_4 за час спільного проживання фактично винесли з будинку все майно, яке можна було продати чи обміняти на горілку, вирізали труби опалення, в будинку також відключено воду та газ, майже у всіх вікнах будинку вибите скло, величезні борги за комунальні послуги, будинок практично зруйнований. 14 березня 2018 року відповідача ОСОБА_4 забрала поліція, а її дочка потрапила до лікарні і їй було зроблено дві операції. Саме з цього часу ОСОБА_6 проживає в неї, позивача, родині, з нею та її рідною сестрою. Онук на той час був нею влаштований до дитячого садочка, а зараз вже ходить до школи. Вона та її сестра піклуються про ОСОБА_6 , утримують його, одягають, готують їжу. В будинку, де вони живуть, є всі умови для проживання дитини, є газ, гаряча та холодна вода, в дитини є своя, облаштована всім необхідним, кімната. Батьки дитини жодним чином про неї не піклуються, ніякої допомоги на її утримання не надають, на її, позивача, думку, дитина їм не потрібна. Крім того, відповідач ОСОБА_7 на даний час відбуває покарання в місцях позбавлення волі за вчинення злочину. Будинок, в якому проживали відповідачі, купувала вона, позивач для дочки, знаходиться він неподалік від її будинку, однак дочка там фактично не проживає, навідувати сина вона не приходить, її місце знаходження на даний час не відоме. Сусіди, які проживають поряд з будинком дочки, теж її не бачили.

Представник позивача - адвокат Швець С.В. в судовому засіданні підтримав позов з підстав, викладених в позові. При цьому пояснив, що батьки малолітнього ОСОБА_6 самоусунулись від виховання свого сина, не піклуються про нього матеріально, не займаються його вихованням. Всі обов`язки по утриманню та вихованню дитини на даний час виконує бабуся останнього, позивач по справі ОСОБА_1 . Враховуючи викладене, на його думку, існують всі підстави для позбавлення відповідачів батьківських прав відносно їх малолітнього сина ОСОБА_12 та стягнення з них аліментів на утримання останнього.

Представник Олександрійської міської ради як органу опіки та піклування - Омельяненко О.В. вважає, що вимоги позивача необхідно задовольнити, оскільки родина відповідачів давно перебуває на обліку у служби у справах дітей, було проведено багато заходів для того щоб дитина залишилась в родині, адже це є першочерговим завданням служби. Але батьки дитини не бажали змінювати свій спосіб життя, продовжували зловживати алкогольними напоями та вести аморальний спосіб життя. В решті-решт це призвело до того, що батько дитини був затриманий поліцією і на даний час відбуває покарання в місцях позбавлення волі, а матір, на той час, потрапила до лікарні, тому дитина була передана під опіку бабусі, позивача в зазначеній справі. Крім того, в 2017 році вже подавався до суду позов про позбавлення відповідачів батьківських прав відносно дитини, однак тоді останні змогли запевнити орган опіки та піклування в тому, що налаштовані змінити свій спосіб життя, і за заявою позивача позов було залишено без розгляду. Однак, практично відразу після того, як відповідачі дізнались про те, що позов про позбавлення їх батьківських прав залишено без розгляду, продовжили й далі вести антисоціальний спосіб життя. Коли органом опіки та піклування в друге розглядалось питання про доцільність позбавлення відповідачів батьківських прав відносно сина ОСОБА_6 , то вони на розгляд навіть вже не приходили. Нещодавно комісія органу опіки та піклування відвідала місце проживання відповідачів, двері будинку були зачиненні, але вони були в такому стані, що складалось враження ніби вони впадуть відразу ж як тільки до них хтось торкнеться. Більша частина вікон будинку вибита, заглянувши через них до будинку вони побачили, що там страшенний безлад, будинок є непридатним для проживання в ньому. При цьому, здавалось, що в будинку на той час хтось був, але до них так ніхто й не вийшов. Сусіди повідомили, що в той час, коли на вулиці ще було тепло, в дворі будинку відповідачів часто збирались люди, які вживали алкогольні напої та шумно проводили час. Після чого органом опіки та піклування було прийнято рішення про доцільність позбавлення відповідачів батьківських прав відносно їх малолітнього сина ОСОБА_6 .

Заслухавши вступне слово учасників справи, дослідивши матеріали справи у їх сукупності, з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши наявні у справі докази, суд приходить до наступних висновків.

Суд в межах заявлених позовних вимог та наданих доказів у справі встановив наступні фактичні обставини та зміст спірних правовідносини.

ОСОБА_4 та ОСОБА_7 є батьками ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується свідоцтвом про народження.

Позивач ОСОБА_1 є матір`ю відповідача ОСОБА_7 та бабою ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

З матеріалів справи вбачається, що родина відповідачів протягом 2017 - 2018 років перебувала під соціальним супроводом, як сім`я, що потрапила у складні життєві обставини, у зв`язку з неналежним виконанням відповідачами батьківських обов`язків відносно свого сина ОСОБА_6 , що підтверджується карткою обліку роботи з сім`єю. Відповідно до наказу Олександрійського міського центру соціальних служб для сім`ї, дітей та молоді №32-од від 22 березня 2018 року завершено соціальний супровід родини відповідачів у зв`язку з відсутністю позитивного результату.

З витягу з протоколу засідання батьківської громади різновікової групи НВК «ЗНЗ І-ІІІ ступенів №12 - ДНЗ» від 19 грудня 2018 року та витягу з протоколу засідання педагогічної ради дошкільного підрозділу НВК «ЗНЗ І-ІІІ ступенів № 12 - ДНЗ» вбачається, що члени батьківської громади та педагогічної ради ухвалили клопотати перед Радою опіки і піклування Олександрійської міської ради про позбавлення батьківських прав відповідачів відносно їх малолітнього сина ОСОБА_6 , у зв`язку з ухиленням батьків від виконання своїх обов`язків.

Відповідно до характеристики Олександрійської селищної ради від 27 грудня 2018 року ОСОБА_7 одружена, ніде не працює, на утриманні має неповнолітню дитину, зловживає алкогольними напоями, веде аморальний спосіб життя, не виконує батьківських обов`язків.

З характеристики НВК «ЗНЗ І-ІІІ ступенів № 12 - ДНЗ» від 26 грудня 2018 року встановлено, що ОСОБА_6 є вихованцем різновікової групи дошкільного підрозділу НВК «ЗНЗ І-ІІІ ступенів № 12 - ДНЗ», відвідує заклад з 01 вересня 2017 року. Навчальний рік 2018-2019 років у дитини розпочався 03 грудня 2018 року тому, що його матір не спромоглася пройти медичну комісію з сином вчасно так, як їй заважала схильність до зловживання алкогольними напоями. Дитині подобається відвідувати заклад, він доброзичливо спілкується з одногрупниками, грає, ділиться іграшками. ОСОБА_6 на заняттях активний, йому подобається малювання та конструювання, добре співпрацює з вихователями та працівниками закладу.

Відповідно до акту обстеження умов проживання від 18 грудня 2018 року було проведено обстеження умов проживання родини відповідачів за адресою: АДРЕСА_1 . Обстеженням встановлено, що умови проживання родини незадовільні, опалення вирізане, вода відімкнена, за місцем проживання ОСОБА_6 умов для проживання та виховання немає.

На підставі наказу начальника служби у справах дітей Олександрійської міської ради про тимчасове влаштування дитини №04/19-ОД від 22.01.2019 року, малолітній ОСОБА_6 тимчасово влаштований в сім`ю баби ОСОБА_1 на період з 22 січня 2019 року до прийняття рішення виконавчого комітету Олександрійської міської ради про подальше влаштування дитини.

Згідно з висновком органу опіки та піклування виконавчого комітету Олександрійської міської ради № 73/9/10/3 від 06 березня 2019 року про доцільність позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів щодо ОСОБА_4 та ОСОБА_5 комісія дійшла висновку про доцільність позбавлення відповідачів батьківських прав та стягнення аліментів, оскільки ОСОБА_4 та ОСОБА_7 ухиляються від виконання своїх батьківських обов`язків, зловживають спиртними напоями. Дитина проживає разом з бабою ОСОБА_1 та знаходиться на її повному утриманні, відповідачі матеріально не допомагають, не цікавляться життям сина. Між відповідачами на ґрунті розпиття алкогольних напоїв в присутності дитини виникали сварки, а потім і бійки, внаслідок чого дитина отримала психологічну травму. Одна з таких бійок закінчилася тим, що ОСОБА_4 наніс ОСОБА_7 тілесні ушкодження і вона тривалий час перебувала на лікуванні. Родина ОСОБА_4 та ОСОБА_5 перебувала на обліку в службі у справах дітей як родина, що опинилася в складних життєвих обставинах, а також перебувала під соціальним супроводом міського центру соціальних служб для сім`ї, дітей та молоді. Працівниками служби з відповідачами тривалий час проводилася робота щодо налагодження способу життя та належного виконання батьківських обов`язків, але позитивних зрушень не відбулося. ОСОБА_4 на теперішній час знаходиться в слідчому ізоляторі м. Кропивницький, ОСОБА_7. продовжує вести асоціальний спосіб життя.

Відповідно актів обстеження умов проживання від 05 вересня 2019 року та 17 вересня 2019 року працівники служби у справах дітей Олександрійської міської ради намагалися обстежити умови проживання родини відповідачів за адресою: АДРЕСА_1 . Однак, обстеження будинку не було проведено, оскільки відповідачів не було вдома, при цьому на подвір`ї будинку безлад, а сам будинок знаходиться в незадовільно стані та не приданий для проживання.

Право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім`ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров`я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років (ст. 156 СК України).

Відповідно до частин 2 та 3 ст. 150 СК України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя.

Згідно з ч. 1 ст. 164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він: 1) не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров`я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування; 2) ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини; 3) жорстоко поводяться з дитиною; 4) є хронічними алкоголіками або наркоманами; 5) вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва; 6) засуджені за вчинення умисного кримінального правопорушення щодо дитини.

Преамбулою Конвенції про права дитини, ратифікованої постановою Верховної Ради України № 789-ХІІ від 27 грудня 1991 року (далі - Конвенція) визнається, що дитині для повного і гармонійного розвитку її особи необхідно зростати в сімейному оточенні, в атмосфері щастя, любові і розуміння.

Відповідно до ст. 3 Конвенції у всіх діях відносно дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними або приватними інституціями, які займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється найкращому забезпеченню інтересів дитини.

Згідно зі статтею 9 Конвенції Держави-сторони дбають про те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їхньому бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи за судовим рішенням визначають відповідно до застосованого закону і процедур, що таке розлучення необхідне в інтересах дитини. Вирішення такого питання може бути необхідним у тому чи іншому випадку, коли, наприклад, батьки жорстоко поводяться з дитиною чи не піклуються про неї. При цьому всім заінтересованим сторонам надається можливість брати участь у вирішенні такого питання та викладати свою позицію.

Статтею 12 Конвенції про права дитини встановлено, що держави-учасниці забезпечують дитині, здатній сформулювати власні погляди, право вільно висловлювати ці погляди з усіх питань, що торкаються дитини, причому поглядам дитини приділяється належна увага згідно з її віком і зрілістю. 3 цією метою дитині, зокрема, надається можливість бути заслуханою в ході будь-якого судового чи адміністративного розгляду, що торкається дитини, безпосередньо або через представника чи відповідний орган у порядку, передбаченому процесуальними нормами національного законодавства.

Відповідно до ст. 18 Конвенції про права дитини, батьки несуть основну відповідальність за виховання дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування.

У пункті 16 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 березня 2007 року №3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» роз`яснено, що ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками.

Відповідно до п 15 зазначеної постанови Пленуму Верховного Суду України позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей.

Відповідно до п. 18 Постанови зазначено, що зважаючи на те, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, суд може у виняткових випадках при доведеності винної поведінки когось із батьків, з урахуванням її характеру, особи батька, а також інших конкретних обставин справи відмовити у задоволенні позову про позбавлення батьківських прав, попередивши відповідача про необхідність змінити ставлення до виховання дитини і поклавши на орган опіки та піклування контроль за виконанням ним батьківських обов`язків. Ухвалюючи таке рішення, суд має право вирішити питання про відібрання дитини у відповідача і передачу органам опіки та піклування (якщо цього потребують її інтереси), але не повинен визначати при цьому конкретний заклад.

Відповідно до ст. 11 Закону України «Про охорону дитинства» сім'я є природним середовищем для фізичного, духовного, інтелектуального, культурного, соціального розвитку дитини, її матеріального забезпечення і несе відповідальність за створення належних умов для цього. Кожна дитина має право на проживання в сім`ї разом з батьками або в сім`ї одного з них та на піклування батьків.

Приймаючи рішення, суд враховує практику Європейського суду з прав людини, відповідно до якої питання позбавлення батьківських прав мають ґрунтуватись на оцінці особистості заявника та його поведінці. «Факт оскарження заявником заяви про позбавлення батьківських прав також міг свідчити про його інтерес до сина» (справа «Хант проти України» від 7 грудня 2006 року).

У рішенні Європейського суду від 18 грудня 2008 р. по справі «Савіни проти України» зазначається, що «хоча національним органам надається певна свобода розсуду у вирішенні питань щодо встановлення державної опіки над дитиною, вони повинні враховувати, що розірвання сімейних зв`язків означає позбавлення дитини її коріння, а це можна виправдати лише за виняткових обставин. Відповідне рішення має підкріплюватися достатньо переконливими і зваженими аргументами на захист інтересів дитини, і саме держава повинна переконатися в тому, що було проведено ретельний аналіз можливих наслідків пропонованого заходу з опіки для батьків і дитини».

З огляду на вказані положення міжнародних актів, рішення суду повинно відповідати інтересам дитини, яка потребує піклування обох батьків, позбавлення батьківських прав є виключною мірою, яка тягне за собою серйозні правові наслідки як для батька (матері), так і для дитини (ст. 166 СК). Це означає, що позбавлення батьківських прав допускається лише, коли змінити поведінку батьків в кращу сторону неможливо, і лише при наявності вини в діях батьків.

Статтями 12, 13, 81 та 83 ЦПК України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Сторони та інші учасники справи подають докази безпосередньо до суду.

З наданих учасниками справи пояснень та досліджених у судовому засіданні доказів судом встановлено, що відповідачі неналежним чином виконують свої батьківські обов`язки, що виразилось у недостатньому піклуванні про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, що свідчить про ухилення відповідачів від виконання батьківських обов`язків.

Відповідач ОСОБА_7 , будучи належним чином повідомленою про час, дату та місце розгляду справи, отримавши позовну заяву, тричі в судові засіданні без поважних причин не з`явилася. Будь-яких пояснень, заперечень щодо позовної заяви не надала. Після влаштування дитини до сім`ї позивача, з 22 січня 2019 року ОСОБА_7 жодного разу дитину не провідувала, не цікавилась її життям, тобто належних висновків для себе не зробила та жодних дій спрямованих на поліпшення умов проживання та виховання сина не вчинила. Зазначені обставини свідчать про байдужість відповідача ОСОБА_7 як до власної дитини, так і до виконання батьківських обов`язків.

Суд враховує, що відповідач ОСОБА_4 з 16 березня 2018 року по даний час утримується під вартою в Кропивницькому слідчому ізоляторі.

В той же час, з наданих учасниками справи пояснень та досліджених у судовому засіданні доказів вбачається, що в зв`язку з неналежним виконання свої батьківських обов`язків, родина відповідачів протягом 2017 - 2018 років перебувала під соціальним супроводом, в ході якого відповідачі не змінили свого ставлення до життя та батьківських обов`язків відносно свого сина.

Крім того, в 2017 році вже подавався до суду позов про позбавлення відповідачів батьківських прав відносно дитини, однак тоді останні змогли запевнити орган опіки та піклування в тому, що налаштовані змінити свій спосіб життя, і за заявою позивача позов було залишено без розгляду. Однак, практично відразу після того, як відповідачі дізнались про те, що позов про позбавлення їх батьківських прав залишено без розгляду, продовжили й далі вести антисоціальний спосіб життя.

Тобто, факт ухилення відповідача ОСОБА_4 від належного виконання батьківських обов`язків виник до його затримання.

Таким чином суд, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності приходить до висновку, що відповідачі ухиляються від виховання та утримання свого сина та свідомо нехтують своїми батьківськими обов`язками, передбаченими ст. 150 СК України, фактично переклавши цей обов`язок на позивача.

З урахуванням викладеного, суд приходить до висновку, що наявні підстави, передбачені п. 2 ч.1 ст.164 СК України для позбавлення відповідачів батьківських прав щодо їх малолітнього сина, що сприятиме захисту інтересів дитини.

Відповідно до ч. 3 ст. 166 СК України при задоволенні позову щодо позбавлення батьківських прав суд одночасно приймає рішення про стягнення аліментів на дитину. У разі якщо мати, батько або інші законні представники дитини відмовляються отримувати аліменти від особи, позбавленої батьківських прав, суд приймає рішення про перерахування аліментів на особистий рахунок дитини у відділенні Державного ощадного банку України та зобов`язує матір, батька або інших законних представників дитини відкрити зазначений особистий рахунок у місячний строк з дня набрання законної сили рішенням суду.

Відповідно до ст. 180 СК України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. При ухиленні їх від виконання даного зобов`язання кошти на утримання дитини стягуються в судовому порядку.

Відповідно ч. 1 ст. 182 СК України, суд, визначаючи розмір аліментів, враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення.

Частиною 2 статті 182 СК України, розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Враховуючи вищенаведене, суд приходить до висновку про те, що відповідачі зобов`язані матеріально утримувати дитину, та визначаючи аліменти в розмірі 1/4 частки доходів кожного з відповідачів, бере до уваги вищенаведені обставини справи.

В той же час, не підлягають задоволенню вимоги щодо стягнення аліментів на утримання дитини на користь позивача, оскільки вона не є законним представником дитини, а тому суд вважає за необхідне, на підставі ч. 3 ст. 166 СК України прийняти рішення про перерахування аліментів на особистий рахунок дитини у відділенні Державного ощадного банку України, зобов`язавши Олександрійську міську раду Кіровоградської області, як орган опіки та піклування, відкрити зазначений особистий рахунок дитині у місячний строк з дня набрання законної сили рішенням суду

Частиною 1 ст. 191 СК України встановлено, що аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову.

Позовна заява надійшла до суду 22 квітня 2019 року, отже аліменти стягуватимуться з 22 квітня 2019 року.

Відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України з відповідачів на користь держави підлягає стягненню судовий збір в розмірі 768,40 грн. з кожного.

Керуючись ст. ст. 12, 13, 76 - 83, 141, 258, 259, 263 - 265, 268 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (адреса місця проживання, зареєстрована у встановленому законом порядку: АДРЕСА_2 , адреса фактичного місця проживання: АДРЕСА_3 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 (адреса місця проживання, зареєстрована у встановленому законом порядку: АДРЕСА_4 , РНОКПП НОМЕР_2 ) та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 (адреса місця проживання, зареєстрована у встановленому законом порядку: АДРЕСА_5 , перебуває під вартою в Кропивницькому слідчому ізоляторі за адресою: м. Кропивницький, вул. Куроп`ятникова , 50, РНОКПП НОМЕР_3 ), третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: Олександрійська міська рада Кіровоградської області, як орган опіки та піклування (адреса місцезнаходження: Кіровоградська область, м. Олександрія, пр. Соборний, 59, ), про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів задовольнити частково.

ОСОБА_20 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , позбавити батьківських прав відносно сина ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , позбавити батьківських прав відносно сина ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Стягнути з ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 (адреса місця проживання, зареєстрована у встановленому законом порядку: АДРЕСА_4 , РНОКПП НОМЕР_2 ) аліменти на утримання сина ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 1/4 частки всіх видів заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи від дня пред`явлення позову, тобто 22 квітня 2019 року і до досягнення дитиною повноліття, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_5 .

Стягнути з ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 (адреса місця проживання, зареєстрована у встановленому законом порядку: АДРЕСА_5 , перебуває під вартою в Кропивницькому слідчому ізоляторі за адресою: м. Кропивницький, вул. Куроп`ятникова , 50, РНОКПП НОМЕР_3 ) аліменти на утримання сина ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 1/4 частки всіх видів заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи від дня пред`явлення позову, тобто з 22 квітня 2019 року і до досягнення дитиною повноліття, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_5 .

Здійснювати перерахування аліментів на особистий рахунок дитини у відділенні Державного ощадного банку України. Зобов`язати Олександрійську міську раду Кіровоградської області, як орган опіки та піклування, відкрити зазначений особистий рахунок дитині у місячний строк з дня набрання законної сили рішенням суду.

В іншій частині позовних вимог відмовити.

Стягнути з ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 (адреса місця проживання, зареєстрована у встановленому законом порядку: АДРЕСА_4 , РНОКПП НОМЕР_2 ) на користь держави судовий збір в розмірі 768 (сімсот шістдесят вісім) грн. 40 коп.

Стягнути з ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 (адреса місця проживання, зареєстрована у встановленому законом порядку: АДРЕСА_5 , перебуває під вартою в Кропивницькому слідчому ізоляторі за адресою: м. Кропивницький, вул. Куроп`ятникова , 50, РНОКПП НОМЕР_3 ) на користь держави судовий збір в розмірі 768 (сімсот шістдесят вісім) грн. 40 коп.

Рішення суду може бути оскаржено шляхом подачі апеляційної скарги до Кропивницького апеляційного суду через Олександрійський міськрайонний суд Кіровоградської області протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повне рішення складено 07 жовтня 2019 року.

Суддя О.В. Авраменко