КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

07 жовтня2019 року м. Київ

Справа №760/29810/18

Апеляційне провадження №22-ц/824/13368/2019

Київський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: судді-доповідача: Соколової В.В. суддів: Андрієнко А.М., Поліщук Н.В. секретар Луговий Р.В.

розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Солом`янського районного суду міста Києва постановлену під головуванням судді Кушнір С.І. 26 липня 2019 року у місті Києві, повний текст ухвали складений 02 серпня 2019 року, за скаргою ОСОБА_1 на рішення державного виконавця Святошинського районного відділу державної виконавчої служби м. Києва Головного територіального управління юстиції у м. Києві Миронова Дмитра Андрійовича, заінтересована особа: ОСОБА_2 ,

В С Т А Н О В И В

В листопаді 2018 року заявник ОСОБА_1 звернувся до суду зі скаргою на рішення державного виконавця Святошинського РВ ДВС міста Київ ГТУЮ у місті Києві Миронова Д.А., в якій просив: визнати неправомірною та скасувати постанову державного виконавця Святошинського РВ ДВС м. Київ ГТУЮ у м. Києві Миронова Дмитра Андрійовича від 20 вересня 2018 року у виконавчому провадженні №46956442 про накладення на ОСОБА_1 штрафу в розмірі 42200,13 грн, що становить 50% від суми заборгованості по сплаті аліментів, які стягуються на користь ОСОБА_2 на утримання малолітнього ОСОБА_3 . Вимоги скарги мотивовані тим, що він не отримував всі документи виконавчого провадження.

Заявник вважає дану постанову неправомірною та такою, що має бути скасована судом. Вказує, що заборгованість по аліментам виникла не через його недобросовісність, як платника аліментів, а виключно через наявність спору зі стягувачем (матір`ю дитини), яка повідомила йому, що він не являється батьком дитини. Також вказує на те, що штраф застосовано до заборгованості, яка виникла у період до прийняття змін до Закону України «Про виконавче провадження», яким введені положення про штраф. Враховуючи, що закон не має зворотної дії у часі, штраф може бути застосовано лише за період після прийняття вказаних змін.

Ухвалою Солом`янського районного суду міста Києва від 26 липня 2019 року в задоволенні скарги ОСОБА_1 на рішення державного виконавця Святошинського районного відділу державної виконавчої служби м. Києва Головного територіального управління юстиції у м. Києві Миронова Дмитра Андрійовича, заінтересована особа: ОСОБА_2 - відмовлено.

Ухвала суду мотивована тим, що постанова державного виконавця Святошинського РВ ДВС м. Київ ГТУЮ у м. Києві Миронова Дмитра Андрійовича від 20 вересня 2018 року про накладення на ОСОБА_1 штрафу в розмірі 42200,13 грн, є такою, що відповідає нормам чинного законодавства.

Не погодився із вказаним судовим рішенням ОСОБА_1 , його представником подана апеляційна скарга, в якій зазначається про незаконність ухвали у зв`язку з порушенням норм матеріального права, що призвело до неправильного вирішення справи. Вказує на те, що зі змісту оспорюваної постанови вбачається, що у зв`язку з наявністю у ОСОБА_1 заборгованості зі сплати аліментів, що перевищує суму платежів за три роки і складає станом на 20 вересня 2018 року 84400,25 грн, на нього було накладено штраф у розмірі 50% від цієї заборгованості, а саме 42200,13 грн, на підставі частини 14 статті 71 та частини 4 статті 11 Закону України «Про виконавче провадження».

Однак, статтю 71 було доповнено частиною 14 лише у зв`язку із прийняттям 03 липня 2018 року Закону України № 2475-УІІІ «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо створення економічних передумов для посилення захисту права дитини на належне утримання», як і передбачено поточну редакцію частини 4 статті 11 Закону. Набрання чинності цим Законом відбулось 28 серпня 2018 року, таким чином, вказані норми Закону (у сукупності) можуть застосовуватись лише до правовідносин та обставин, які виникли після 28 серпня 2018 року. Проте, судом першої інстанції не було взято ці аргументи до уваги та невірно застосовано положення частини 4 статті 11 Закону України «Про виконавче провадження» та частини 14 статті 71 Закону України«Про виконавче провадження».Також вказує на те, що судом першої інстанції було невірно надано оцінку доказам та зроблено висновки щодо «свідомого ухилення від виконання зобов`язань», які насправді не відповідають обставинам справи.

На підставі викладеного просить суд скасувати ухвалу суду першої інстанції та постановити нове судове рішення, яким скаргу ОСОБА_1 задовольнити в повному обсязі.

В судовому засіданні представник ОСОБА_1 адвокат Годня А.А. підтримав апеляційну скаргу з підстав викладених у ній, просив про задоволення заявлених ними вимог.

Інші особи в судове засідання не з`явилися, про день та час розгляду справи повідомлялися належним чином, причини неявки суду не повідомили. Тому колегія суддів апеляційного суду, керуючись положеннями ч. 2 ст. 372 ЦПК України, вважала за можливе розглянути справу за їх відсутності.

Заслухавши доповідь судді, пояснення представника скаржника, обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного.

Судом встановлено, що рішенням Солом`янського районного суду м. Києва від 03 червня 2014 року у справі №760/4457/14-ц за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про розірвання шлюбу та стягнення аліментів на утримання матері і дитини.

Шлюб, укладений 20 червня 2012 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , актовий запис №773, зареєстрований Відділом реєстрації актів цивільного стану Солом`янського районного управління юстиції у м. Києві, розірвано.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліменти на утримання сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 1534,55 грн, але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 04 березня 2014 року до досягнення дитиною повноліття.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліменти на її утримання у розмірі 1023, 00 грн, щомісячно, починаючи з 04 березня 2014 року до досягнення дитиною ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , трьох років.

20 березня 2015 року державним виконавцем органу державної виконавчої служби Святошинського районного управління юстиції у м. Києві Кромбет Н.В. винесено постанову про відкриття виконавчого провадження ВП№46956442 про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліментів у розмірі 1534,55 грн щомісячно на утримання сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , починаючи з 04 березня 2014 року до його повноліття.

Державним виконавцем Святошинського РВ ДВС м. Київ ГТУЮ у м. Києві Мироновим Д.А. 20 вересня 2018 року винесено постанову про накладення штрафу на боржника ОСОБА_1 у розмірі 42200,13 грн, що становить 50 % від суми заборгованості зі сплати аліментів.

Боржник не погоджуючись із вказаною постановою державного виконавця оскаржив її в порядку цивільного судочинства до суду який видав виконавчий документ.

Відповідно до ст.447 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду зі скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їх права чи свободи.

Згідно із ч.1 ст.448 ЦПК України скарга подається до суду, який розглянув справу як суд першої інстанції.

Справи за скаргами на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи посадової особи державної виконавчої служби розглядаються судом за загальними правилами ЦПК України з особливостями, встановленими статтею 450 цього Кодексу, за участю стягувача, боржника і державного виконавця або іншої посадової особи державної виконавчої служби чи приватного виконавця, рішення, дія чи бездіяльність якої оскаржуються.

За результатами розгляду скарги суд постановляє ухвалу (ч.1 ст. 451 ЦПК України).

Отже, як право на звернення зі скаргою, так і порядок її розгляду та постановлення ухвали пов`язані з наявністю судового рішення, ухваленого за правилами ЦПК України, та його примусовим виконанням.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 19 КАС України,юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах, зокрема спорах фізичних чи юридичних осіб із суб`єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи індивідуальних актів), дій чи бездіяльності, крім випадків, коли для розгляду таких спорів законом установлено інший порядок судового провадження.

Частиною 1 ст. 287 КАС України передбачено, що учасники виконавчого провадження (крім державного виконавця, приватного виконавця) та особи, які залучаються до проведення виконавчих дій, мають право звернутися до адміністративного суду з позовною заявою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця порушено їхні права, свободи чи інтереси, а також якщо законом не встановлено інший порядок судового оскарження рішень, дій чи бездіяльності таких осіб.

Крім загального порядку оскарження рішень, дій або бездіяльності державного виконавця та інших посадових осіб державної виконавчої служби, визначеного наведеними нормами процесуального законодавства, відповідні спеціальні норми встановлені й Законом України «Про виконавче провадження».

Згідно із ч.ч.1,2 ст. 74 Закону України «Про виконавче провадження» рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до суду, який видав виконавчий документ, у порядку, передбаченому законом.

Рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання рішень інших органів (посадових осіб), у тому числі постанов державного виконавця про стягнення виконавчого збору, постанов приватного виконавця про стягнення основної винагороди, витрат виконавчого провадження та штрафів, можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до відповідного адміністративного суду в порядку, передбаченому законом.

З урахуванням вищенаведеного можна зробити висновок, що юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи з приводу оскарження постанов державного виконавця про стягнення виконавчого збору, витрат, пов`язаних з організацією та проведенням виконавчих дій і накладенням штрафу, прийнятих у виконавчих провадженнях щодо примусового виконання усіх виконавчих документів, незалежно від того, яким органом, у тому числі судом якої юрисдикції, вони видані.

Саме до такого висновку дійшла Велика Палата Верховного Суду у постанові від 03 квітня 2019 року у справі №370/1034/15-ц.

Однак, суд першої інстанції, розглянувши по суті скаргу ОСОБА_1 на дії державного виконавця щодо винесення постанови про накладення штрафу не звернув уваги на те, що скарга з такими вимогами не підлягає розгляду за правилами цивільного судочинства, у зв`язку з чим припустився порушення норм процесуального права.

Відповідно до ч. 1 ст. 377 ЦПК України судове рішення першої інстанції, яким закінчено розгляд справи, підлягає скасуванню в апеляційному порядку повністю або частково з закриттям провадження у справі або залишенням позову без розгляду у відповідній частині з підстав, передбачених статтями 255 та 257 ЦПК України.

При цьому, за приписами ч.2 ст. 377 ЦПК України порушення правил юрисдикції загальних судів, є обов`язковою підставою для скасування судового рішення незалежно від доводів апеляційної скарги.

За змістом п. 1 ч. 1 ст. 255 ЦПК України у разі відкриття провадження у справі таке провадження підлягає закриттю, якщо справа не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

За таких обставин, колегія суддів приходить до висновку, що оскаржувана ухвала, у зв'язку з порушенням правил юрисдикції, підлягає скасуванню з закриттям провадження у справі.

Керуючись ст. ст. 367, 374, 377, 381- 384 ЦПК України, суд апеляційної інстанції

П О С Т А Н О В И В

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - задовольнити частково.

Ухвалу Солом`янського районного суду м. Києва від 26 липня 2019 року - скасувати.

Провадження у справі за скаргою ОСОБА_1 на рішення державного виконавця Святошинського районного відділу державної виконавчої служби м. Києва Головного територіального управління юстиції у м. Києві Миронова Дмитра Андрійовича, заінтересована особа: ОСОБА_2 - закрити.

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття, може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом 30 (тридцяти) днів з дня складення повного судового рішення.

Суддя-доповідач: В.В. Соколова

Судді: А.М. Андрієнко

Н.В. Поліщук

Повний текст постанови складений 09 жовтня 2019 року.