Постанова

Іменем України

02 жовтня 2019 року

м. Київ

справа № 663/163/16-ц

провадження № 61-27522св18

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду:

головуючого - Синельникова Є. В. (суддя-доповідач),

суддів: Осіяна О. М., Сакари Н. Ю., Хопти С. Ф., Шиповича В. В.,

учасники справи:

позивачі: ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , в особі законного представника ОСОБА_1 ,

відповідач - ОСОБА_4,

розглянув у порядку спрощеного позовного провадження касаційну скаргу ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , в особі законного представника ОСОБА_1 , на рішення Скадовського районного суду Херсонської області, у складі судді Шульги К. М., від 16 січня 2017 року та ухвалу Апеляційного суду Херсонської області, у складі колегії судів: Радченко С. В., Вейтас І. В., Воронцова Л. П., від 29 березня 2017 року.

Короткий зміст позовних вимог

У січні 2016 року ОСОБА_1 , ОСОБА_2 в особі законного представника ОСОБА_1 , звернулися до суду із позовом до ОСОБА_4 про встановлення факту проживання однією сім`єю, визнання майна спільною сумісною власністю, визнання права власності на спадкове майно та стягнення моральної шкоди.

Свої вимоги позивачі обґрунтовували тим, що з 2002 року до 01 листопада 2012 року ОСОБА_1 та ОСОБА_5 проживали у цивільному шлюбі, були пов`язані спільним побутом, ІНФОРМАЦІЯ_1 у них народилася донька ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_5 помер, його поховання здійснювала позивач. Позивачі проживали та були зареєстровані разом з померлим за адресою: АДРЕСА_1 .

Після смерті ОСОБА_5 було з`ясовано, що будинок, в якому вони проживали, належить ОСОБА_4 , колишній дружині померлого, яка придбала цей будинок в радгоспі «Молодіждний» за договором купівлі-продажу від 12 серпня 1992 року. На час придбання будинку ОСОБА_6 до складу домоволодіння входили: будинок літ. «А», сарай літ. «Б», погріб літ. «В», сарай літ. «Д», водопровід, туалет-душ, огорожа. Під час сумісного проживання позивача з померлим ОСОБА_5 ними за рахунок спільної праці та спільних коштів було здійснено поліпшення, збільшено загальну та житлову площу, проведено капітальний ремонт, добудовано прибудови. Станом на 11 квітня 2013 року на земельній ділянці було розташовано: будинок літ. «А», сарай літ. «Б», сарай з підвалом літ. «В», сарай літ. «Г», сарай літ. «Д», сарай літ. «Ж», сарай літ. «З», навіс літ. «Е», туалет літ. «І», душ літ. «Л», водопровід № 1, огорожа № 4-8, прибудова літ. «а-3» до житлового будинку літ. «А». Сараї літ. «Ж, Г, Д, З», навіс літ. «Е», туалет літ. «І», душ літ. «Л» залишаються недобудованими, мають статус незавершеного будівництва зі ступенем готовності 96 %, оцінка незавершеного будівництва в позасудовому порядку сторонами не проводилась, в експлуатацію вказані приміщення не здано, право власності на них не зареєстровано. Вказану обставину позивачі вважають підставою для стягнення з відповідача компенсації вартості будівельних матеріалів та будівельних робіт, за рахунок яких здійснювалась реконструкція будинку у період проживання ОСОБА_1 та ОСОБА_5 .

Також, за життя, з 1997 року по 1999 рік, ОСОБА_5 передав ОСОБА_4 грошові кошти, загальною сумою 3 300, 00 доларів США, що підтверджується розписками.

Позивачі також посилалися на те, що до відшкодування підлягає і моральна шкода, оскільки вони зазнали глибоких душевних страждань через їх примусове виселення відповідачем з будинку, в якому позивачі проживали разом з померлим ОСОБА_5 , вказали на позбавлення відповідачем ОСОБА_4 спадкового майна та на необхідність у зв`язку з діями відповідача винаймати житло, змінити спосіб життя.

Із урахуванням зазначеного, збільшивши позовні вимоги, позивачі просили встановити факт проживання однією сім`єю з 2002 по 2012 рік померлого ОСОБА_5 і ОСОБА_1 Визнати спільною сумісною власністю суму компенсації вартості будівельних матеріалів та будівельних робіт в основній будівлі житлового будинку літ. «А», прибудові літ. «а-3» до житлового будинку літ. «А», сараях літ. «Ж, Г, Д, З», навісі літ. «Е», туалеті літ. «І», душі літ. «Л», огорожах №4-8. Визнати за ОСОБА_1 право власності на 1/2 частину грошових коштів. Включити до спадкової маси 1/2 частину суми компенсації вартості зазначених будівельних матеріалів та будівельних робіт, належних ОСОБА_5 Визнати за донькою, ОСОБА_2 , як єдиною спадкоємицею, право власності на належну ОСОБА_5 частину грошових коштів у порядку спадкування. Стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_1 1/2 частину суми компенсації вартості будівельних матеріалів та будівельних робіт у вказаних будівлях і спорудах у розмірі 151 052, 50 грн. Стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_2 1/2 частину суми компенсації вартості будівельних матеріалів та будівельних робіт у вказаному нерухомому майні у розмірі 151 052, 50 грн. Включити до спадкової маси 3 300 доларів США, що складає 85 437, 00 грн по курсу Національного банку України станом на 29 вересня 2016 року. Стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_1 , яка діє в своїх інтересах та інтересах неповнолітньої дитини ОСОБА_2 , 3 300, 00 доларів США, що складає 85 437, 00 грн по курсу НБУ станом на 29 вересня 2016 року, в якості спадкового майна. Стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , інтереси якої представляє ОСОБА_1 , грошову компенсацію 20 000, 00 грн на відшкодування моральної шкоди. Вирішити питання розподілу судових витрат.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Рішенням Скадовського районного суду Херсонської області від 16 січня 2017 року позов задоволено частково. Встановлено факт проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу ОСОБА_1 з померлим ОСОБА_5 з 01 січня 2004 року по день його смерті ІНФОРМАЦІЯ_3 . У задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Рішення суду першої інстанції мотивоване тим, що позовні вимоги в частині встановлення факту проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу підлягають до часткового задоволення, оскільки у період з 2002 року по 01 січня 2004 року підлягають застосуванню норми Кодексу про шлюб та сім`ю України (у редакції 1969 року), нормами якого чітко визначена реєстрація шлюбу у державних органах реєстрації актів громадянського стану, при цьому зазначений Кодекс не передбачав право встановлення факту проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу. Позовні вимоги в іншій частині визнані такими, що до задоволення не підлягають у зв`язку з їх недоведеністю.

Короткий зміст ухвали суду апеляційної інстанції

Ухвалою Апеляційного суду Херсонської області від 29 березня 2017 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 відхилено, а рішення Скадовського районного суду Херсонської області від 16 січня 2017 року залишено без змін.

Ухвала апеляційного суду мотивована тим, що позивачем не надано належних доказів на підтвердження того, що померлому ОСОБА_5 належало майно або майнові права на спірний будинок, а також на будь-яке новостворене майно, що відносилося б до зазначеного домоволодіння, яке можна було б визнати спільною сумісною власністю померлого та позивача, або яке б могло після смерті ОСОБА_5 ввійти до спадкової маси. Оскільки факт проживання позивача з померлим однією сім`єю встановлено з 01 січня 2004 року, позовні вимоги про включення до спадкової маси коштів у сумі 3 300, 00 доларів США, сплачених померлим ОСОБА_5 на користь ОСОБА_4 , до задоволення не підлягають, враховуючи те, що період сплати зазначених коштів знаходиться поза періодом сумісного проживання позивача з померлим ОСОБА_5 Позивачами також не надано належних та допустимих доказів на підтвердження того, що протиправними діями відповідача їм було спричинено моральну шкоду.

Короткий зміст вимог касаційної скарги та доводи особи, яка подала касаційну скаргу

У серпні 2017 року ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , в особі законного представника ОСОБА_1 , подали до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ касаційну скаргу, в якій просять скасувати рішення Скадовського районного суду Херсонської області від 16 січня 2017 року та ухвалу Апеляційного суду Херсонської області від 29 березня 2017 року і ухвалити нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити у повному обсязі, посилаючись на неправильне застосування судами попередніх інстанцій норм матеріального права та порушення норм процесуального права.

Касаційна скарга мотивована тим, що за період з 2002 по 2012 роки ОСОБА_1 та ОСОБА_5 за рахунок спільної праці здійснили суттєві поліпшення спірного домоволодіння. Судами не застосовано до спірних правовідносин положення статті 331 ЦК України, статей 8, 74 СК України та безпідставно відмовлено у задоволенні позовних вимог щодо визнання спільною сумісною власністю сум компенсації витрат по оплаті вартості будівельних матеріалів та будівельних робіт, які було понесено на поліпшення домоволодіння. При вирішенні спору судами не надано належної оцінки показам свідків, а також проведеній у справі будівельно-технічній експертизі, додатковій будівельно-технічній експертизі, які містять відомості про фактичний обсяг будівельних робіт. Судами також не враховано, що грошові кошти у розмірі 3 300 доларів США увійшли до спадкової маси, а тому донька спадкодавця має право на стягнення цих грошових коштів із урахуванням положень статті 1261 ЦК України. Суди також безпідставно відмовили у задоволенні позовних вимог в частині стягнення моральної шкоди.

Надходження касаційної скарги до суду касаційної інстанції

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16 серпня 2017 року відкрито касаційне провадження у справі.

Статтею 383 ЦПК України, в редакції Закону України від 03 жовтня 2017 року № 2147-VIII «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» (далі - ЦПК України), що набрав чинності 15 грудня 2017 року, визначено, що судом касаційної інстанції у цивільних справах є Верховний Суд.

Відповідно до пункту 4 Перехідних положень ЦПК України касаційні скарги (подання) на судові рішення у цивільних справах, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, передаються до Касаційного цивільного суду та розглядаються спочатку за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

13 червня 2019 року на підставі протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями Верховного Суду справу № 663/163/16-ц розподілено судді-доповідачу.

Ухвалою Верховного Суду від 25 вересня 2019 року справу за позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , в особі законного представника ОСОБА_1 до ОСОБА_4 про встановлення факту проживання однією сім`єю, визнання майна спільною сумісною власністю, визнання права власності на спадкове майно та стягнення моральної шкоди призначено до судового розгляду.

Доводи відзиву (заперечення) на касаційну скаргу

У поданих запереченнях на касаційну скаргу ОСОБА_4 посилається на те, що при вирішенні спору судами правильно встановлено обставини справи, застосовано норми матеріального права, а доводи касаційної скарги не спростовують правильних по суті судових рішень. Посилаючись на положення статей 1216, 1218 ЦК України, вказує, що суди правильно виходили із того, що умовою переходу в порядку спадкування права власності на певні об'єкти є набуття спадкодавцем зазначеного права в порядку спадкування, однак таких доказів позивачем надано не було. Щодо права доньки позивача на спадкування 3 300 доларів США, то суди правильно відмовили у задоволенні цих вимог, оскільки суду не було надано доказів звернення спадкоємця до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини. Позивач не зазначила, які саме правовідносини при передачі грошових коштів виникли між відповідачем та спадкодавцем.

Фактичні обставини справи, встановлені судами

Згідно довідки Лазурненської селищної ради Скадовського району Херсонської області від 13 грудня 2012 року ОСОБА_1 разом з донькою ОСОБА_2 проживала разом з ОСОБА_5 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_3 , за адресою: АДРЕСА_1 , з 2002 року та здійснювала його поховання (т. 1, а. с. 13).

Згідно довідки Лазурненської селищної ради Скадовського району Херсонської області, виданої на підставі домової книги, ОСОБА_1 разом з донькою ОСОБА_2 дійсно проживала та була зареєстрована разом з ОСОБА_5 за адресою: АДРЕСА_1 , з 17 грудня 2003 року по 09 червня 2010 року (т. 1, а. с. 13 зворот).

Згідно даних паспорта ОСОБА_1 , вона з 17 грудня 2003 року по 09 червня 2010 року мала зареєстроване місце проживання по АДРЕСА_1 (т. 1, а. с. 6).

Відповідно до висновку експерта № 16/337 від 13 червня 2016 року кошторисна вартість ремонтно-будівельних робіт, виконаних у будинку літ. А» по АДРЕСА_1 в цінах станом на 13 червня 2016 року з урахуванням фізичного зносу становить 27 064, 00 грн, у тому числі матеріалів - 15 587, 00 грн; кошторисна вартість будівництва прибудови літ. «а-3», сараїв літ. «Ж, Г, Д, З», навісу літ. «Е», туалету літ. «І», душу літ. «Л» за вказаною адресою з урахуванням фізичного зносу станом на 13 червня 2016 року становить 109 366, 00 грн, у тому числі матеріалів - 83 512, 00 грн; кошторисна вартість будівництва огорожі № 4-8 за цією ж адресою у цінах на 13 червня 2016 року з урахуванням фізичного зносу становить 36 448, 00 грн, у тому числі вартість матеріалів - 29 686, 00 грн (т. 2, а. с. 22).

Відповідно до висновку додаткової судової будівельно-технічної експертизи від 07 вересня 2016 року № 68 вартість ремонтних робіт, у тому числі вартості матеріальних ресурсів, основної будівлі літ. «А» по АДРЕСА_1 , згідно переліку робіт за матеріалами цивільної справи становить 68 394, 00 грн, у тому числі вартість матеріальних ресурсів становить 38 548, 00 грн; загальна вартість ремонтних робіт будівель за вказаною адресою становить 183 389, 00 грн, в тому числі вартість матеріальних ресурсів - 116 375, 00 грн; вартість будівництва огорожі № 4 , 5, 7 за вказаною адресою становить 44 077, 00 грн, у тому числі вартість матеріальних ресурсів - 32 727, 00 грн; вартість будівництва огорожі № 6, 8 - 6 245, 00 грн, у тому числі матеріальних ресурсів - 3 872, 00 грн (т. 2, а. с. 148).

Згідно довідки Скадовського бюро технічної інвентаризації, прибудова літ. «а-3» до ж/б літ. «А», сараї літ. «Ж, Г, Д, З», навіс літ. «Е», туалет літ. «І», душ літ. «Л» побудовано самовільно (інв. справа № 991, а. с. 32).

Судами також встановлено, що спірний будинок належить ОСОБА_4 , усі ремонтні роботи, будівництво надвірних споруд і будівель ОСОБА_5 . здійснював без погодження з власником будинку, власними коштами та на власний розсуд, жодних претензій до відповідача про відшкодування вказаних робіт не пред`являв.

Позиція Верховного Суду

Згідно з положеннями частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до частин першої та другої статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Відповідно до положень статті 74 Сімейного кодексу України, якщо жінка та чоловік проживають однією сім`єю, але не перебувають у шлюбі між собою або в будь-якому іншому шлюбі, майно, набуте ними за час спільного проживання, належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено письмовим договором між ними.На майно, що є об`єктом права спільної сумісної власності жінки та чоловіка, які не перебувають у шлюбі між собою або в будь-якому іншому шлюбі, поширюються положення глави 8 цього Кодексу.

Згідно з положеннями статей 60, 61, 62 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Об`єктом права спільної сумісної власності подружжя може бути будь-яке майно, за винятком виключеного з цивільного обороту. Якщо майно дружини, чоловіка за час шлюбу істотно збільшилося у своїй вартості внаслідок спільних трудових чи грошових затрат або затрат другого з подружжя, воно у разі спору може бути визнане за рішенням суду об`єктом права спільної сумісної власності подружжя.

Пунктом 1 розділу VII Прикінцевих положень СК України визначено, що цей Кодекс набирає чинності одночасно з набранням чинності Цивільним кодексом України, тобто з 1 січня 2004 року.

У пункті 1 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» роз`яснено, що до сімейних відносин, які вже існували на зазначену дату, норми СК України застосовуються лише в частині тих прав і обов`язків, що виникли після набрання ним чинності. Ці права та обов`язки визначаються на підставах, передбачених СК України.

Статтею 392 ЦК України визначено, що право власності спадкоємця на спадкове майно підлягає захисту у судовому порядку шляхом його визнання у разі, якщо таке право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Згідно статті 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця) до інших осіб (спадкоємців).

Статтею 1218 ЦК України визначено, що до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Умовою для переходу в порядку спадкування права власності на певні об`єкти є набуття спадкодавцем зазначеного права у порядку, встановленому законодавством України.

Відповідно до статті 1219 ЦК України, не входять до складу спадщини права та обов`язки, що нерозривно пов`язані з особою спадкодавця, зокрема: 1) особисті немайнові права; 2) право на участь у товариствах та право членства в об`єднаннях громадян, якщо інше не встановлено законом або їх установчими документами; 3) право на відшкодування шкоди, завданої каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; 4) права на аліменти, пенсію, допомогу або інші виплати, встановлені законом; 5) права та обов`язки особи як кредитора або боржника, передбачені статтею 608 цього Кодексу.

Згідно положень статті 57 ЦПК України, 2004 року, доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко- і відеозаписів, висновків експертів.

Відповідно до статті 60 ЦПК України, 2004 року, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу свої вимог та заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір.

Ухвалюючи рішення у справі, суд першої інстанції, з висновком якого погодився й апеляційний суд, правильно встановивши фактичні обставини справи, які мають суттєве значення для її вирішення, оцінивши докази у їх сукупності, дійшов обґрунтованого висновку, що позовні вимоги підлягають до задоволення лише в частині встановлення факту проживання однією сім`єю ОСОБА_1 та ОСОБА_5 без реєстрації шлюбу у період з 01 січня 2004 року по 28 жовтня 2012 року.

Відмовляючи у задоволенні решти позовних вимог, суди виходили із їх недоведеності, оскільки встановили, що спірний будинок по АДРЕСА_1 належить на праві власності ОСОБА_4 , однак усі ремонтні роботи, будівництво надвірних споруд і будівель ОСОБА_5. здійснював самовільно, без погодження з власником будинку, жодних претензій до відповідача про відшкодування вартості вказаних робіт за життя не пред`являв.

Позивачем не надано належних доказів на підтвердження понесених витрат на поліпшення будинковолодіння у встановлений судом період проживання однією сім`єю зі спадкодавцем без реєстрації шлюбу.

Висновок експерта № 16/337 від 13 червня 2016 року, а також висновок додаткової судової будівельно-технічної експертизи № 68 від 07 вересня 2016 року, не доводять понесення позивачем та спадкодавцем спільних витрат на поліпшення будинковолодіння, яке на праві власності належить відповідачу. До того ж суди встановили, що прибудова літ. «а-3» до ж/б літ. «А», сараї літ. «Ж, Г, Д, З», навіс літ. «Е», туалет літ. «І», душ літ. «Л» побудовані самовільно.

Враховуючи те, що судами встановлено факт проживання однією сім`єю ОСОБА_1 та ОСОБА_5 без реєстрації шлюбу з 01 січня 2004 року підстав для стягнення грошових коштів у розмірі 3 300 доларів США немає, оскільки вони були передані відповідачу до 01 січня 2004 року, що не заперечувалося позивачем.

Окрім того, суди встановили, що між померлим ОСОБА_5 та ОСОБА_4 існувала домовленість щодо відшкодування вартості будинку з подальшим переходом права власності до ОСОБА_5 . В рахунок виконання вказаної домовленості ОСОБА_5 передав ОСОБА_4 частину грошових коштів, останній платіж здійснено у 1999 році, після чого жодних дій щодо оформлення переходу права власності або повернення сплачених коштів вчинено не було. З 1999 року до дня смерті ОСОБА_5 належних заходів щодо оформлення права власності на спірне домоволодіння не вжив, жодних вимог до ОСОБА_4 з приводу цього або ж щодо повернення грошових коштів не заявляв.

Враховуючи викладене, слід дійти висновку, що позивачем не доведено, що грошові кошти у розмірі 3 300, 00 доларів США увійшли до спадкової маси.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог щодо стягнення моральної шкоди, враховуючи встановлені обставини цієї справи, суди обґрунтовано виходили із їх недоведеності, зокрема судами не встановлено протиправності дій відповідача.

Суд касаційної інстанції в силу вимог статті 400 ЦПК України позбавлений можливості встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Доводи касаційної скарги не дають підстав для висновку, що оскаржені судові рішення ухвалені без додержання норм матеріального і процесуального права, не спростовують правильних висновків судів по суті спору.

Частиною першою статті 410 ЦПК України визначено, що суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що рішення ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Не може бути скасоване правильне по суті і законне рішення з одних лише формальних міркувань (частина друга статті 410 ЦПК України).

Керуючись статтями 400, 402, 410, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , в особі законного представника ОСОБА_1 , залишити без задоволення.

Рішення Скадовського районного суду Херсонської області від 16 січня 2017 року та ухвалу Апеляційного суду Херсонської області від 29 березня 2017 року залишити без змін.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуючий Є. В. Синельников
Судді О. М. Осіян
Н. Ю. Сакара
С. Ф. Хопта
В. В. Шипович