Провадження № 22-ц/801/1765/2019
Головуючий у суді 1-ї інстанції Король О. П.
Доповідач:Марчук В. С.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 жовтня 2019 рокуСправа № 127/26629/17м. Вінниця

Вінницький апеляційний суд в складі:

головуючої: Марчук B.C.,

суддів: Матківської М.В., Войтка Ю.Б.,

секретар : Куленко О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням учасників справи цивільну справу № №127/26629/17 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 за участю третьої особи без самостійних вимог - Вінницької міської ради про усунення перешкод у користуванні частиною будинку та земельною ділянкою біля нього, за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 10 червня 2019 року, ухвалене під головуванням судді Короля О.П. в залі суду в 16.31 год., повне судове рішення складене 18.06.2019 року,

в с т а н о в и в :

У грудні 2017 року ОСОБА_1 звернулась у Вінницький міський суд Вінницької області з вказаним позовом. Вимоги, відповідно до останньої уточненої та зміненої позовної заяви від 20.02.2019 року, мотивовані тим, що ОСОБА_1 є власником Ѕ частки домоволодіння по АДРЕСА_1 , яка виділена в натурі. За цією ж адресою розміщені дві земельні ділянки, які їй належить на праві власності відповідно до Державних актів від 15 травня 2012 р.: серія ЯМ № 333148 земельна ділянка площею 0,0357 га та за серією ЯМ № 333149 земельна ділянка площею 0,0143 га. Іншим співвласником вказаного будинковолодіння є ОСОБА_3

Поряд із часткою домоволодіння позивача знаходиться домоволодіння за АДРЕСА_2 , де проживає сусідка - відповідачка ОСОБА_2 і їй, відповідно до Державного акту на право постійного користування землею від 27 серпня 1998 року, належить земельна ділянка площею 0,0291 га на підставі рішення Вінницької міської Ради народних депутатів для будівництва і обслуговування житлового будинку.

Далі позивачка вказує, що причиною звернення до суду з даним позовом є недобросусідські дії відповідача. Зокрема, ОСОБА_2 при будівництві паркану, порушила норми ДБН, поставивши його на межі навпроти стіни частки будинковолодіння ОСОБА_1 , який зроблений з металевого профілю, є щільним, без прорізів, що є порушенням діючих будівельних норм; паркан має загальну довжину 16.04 м, висоту 1,5 м, знаходиться на відстані в середньому - 69 см від стіни будинку ОСОБА_1 Зазначене перешкоджає доступ ОСОБА_1 до стіни її будинку для належного обслуговування, тому через такі незаконні дії відповідачки, руйнується фасад будинку, який належить ОСОБА_1 і який вона недавно капітально відремонтувала, витративши значні матеріальні кошти. Ще позивачка вказує, що стіна немає достатнього провітрювання /інсоляції/, що призводить до поширення цвілі, грибка на ній, чим і завдається значна шкода цій частині будинку і беззаперечно призведе в подальшому ще до додаткових значних матеріальних збитків по ремонту та відновленню вказаної частини будинку.

Свої позовні вимоги позивачка мотивує ще тим, що на цій стіні в будинку ОСОБА_1 знаходиться кухня з вікном і парканом порушуються вимоги її інсоляції та керується нормами ст. ст. 103, 152, 158 ЗК України; ст. ст. 13, 16, 391 ЦК України; п.2.19, 2.20 ДБН України 79-92 та ст. ст. 4, 43, 49, 84, 102-104, 108, 137, 175 ЦПК України; просила ухвалити рішення, яким усунути ОСОБА_1 перешкоди, які чиняться зі сторони ОСОБА_2 у користуванні частиною будинку ОСОБА_1 та земельною ділянкою біля нього, який належить на праві власності ОСОБА_1 за адресою : АДРЕСА_1 , шляхом зобов`язання ОСОБА_2 знести металевий профільний паркан, побудований нею на межі земельних ділянок площею 0,0143 га, що належить на праві власності ОСОБА_1 відповідно до державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯМ №333149 від 15.05.2012 р. кадастровий номер :01:007:0110 та земельній ділянці, яка була передана у постійне користування ОСОБА_2 площею 0,0114 га відповідно до державного акту на право постійного користування серії III-ВН №012515 від 27.08.1998 р., яким надано у постійне користування ОСОБА_2 земельну ділянку площею 0,0291 га /0,0114 га та 0,0177 га, а саме паркан, який знаходиться навпроти стіни частини житлового будинку по АДРЕСА_1 , належного на праві власності ОСОБА_1 Стягнути з відповідачки судові витрати.

Рішенням Вінницького міського суду Вінницької області від 10.06.2019 року позов задоволено частково. Вирішено: усунути ОСОБА_1 перешкоди зі сторони ОСОБА_2 у користуванні частиною будинку по АДРЕСА_1 , який належить на праві власності ОСОБА_1 шляхом зобов`язання ОСОБА_2 знести металевий профільний паркан, який побудований на земельній ділянці, переданій у постійне користування ОСОБА_2 площею 0,0291 га відповідно до державного акту на право постійного користування серії III-ВН № 012515 від 27.08.1998 р., та який знаходиться напроти стіни частини житлового будинку по АДРЕСА_1 , належного ОСОБА_1 ; в задоволенні решти позовних вимог - відмовлено. Вирішено питання судових витрат.

Не погодившись з вказаним рішенням, ОСОБА_2 оскаржила його в апеляційному порядку, як таке, що ухвалене з порушення норм матеріального та процесуального права.

Апеляційна скарга мотивована тим, що судом першої інстанції при ухваленні оскаржуваного рішення, не були досліджені письмові докази - аркуші 122, 134, 138, 155, 156 інвентаризаційної справи, з яких слідує, що на період з 1987 року по 2011 рік комина не існувало, що вказує на його самовільну добудову; що у матеріалах справи відсутні правовстановлюючі документи, які б підтверджували право власності позивача на квартиру АДРЕСА_3 , щодо якої ОСОБА_1 просила суд усунути перешкоди у користуванні, відповідно до ст. 391 ЦПК України; що до даних правовідносин не застосовується норма п. 3.25 ДБН 360-92; що оскільки підставами позову були відсутність достатньої інсоляції приміщень, неможливість доступу до своєї земельної ділянки та неможливість обслуговування стіни будинку, суд же задовольнив частково позов через те, що паркан при пожежі унеможливлює доступ до будівлі позивача, тим самим, вийшов за межі підстав позову.

Просить рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 10.06.2019 року скасувати та ухвалити нове, яким в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 відмовити у повному обсязі.

Від ОСОБА_1 надійшов відзив на апеляційну скаргу ОСОБА_2 , відповідно до якої вона просить суд залишити дану апеляційну скаргу без задоволення, а рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 10.06.2019 року - без змін.

Від Вінницької міської ради також надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому просить також залишити апеляційну скаргу ОСОБА_2 без задоволення, а рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 10.06.2019 року - без змін.

Згідно ч.1 ст. 367 ЦПК України, суд апеляційної інстанції переглядає справу та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Вінницький апеляційний суд у складі колегії суддів, переглянувши справу за наявними у ній доказами, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, вважає, що апеляційна скарга підлягає до задоволення, з огляду на наступне.

Згідно частин першої - п`ятої ст. 263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.

При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Оскаржуване рішення суду першої інстанції не відповідає зазначеним правовим вимогам.

Так, суд першої інстанції, задовольняючи частково позов, виходив з наступних обставин.

ОСОБА_1 є власником Ѕ частки домоволодіння по АДРЕСА_1 , яка виділена в натурі. За цією ж адресою розміщені дві земельні ділянки, які їй належить на праві власності відповідно до Державних актів від 15 травня 2012 р.: серія ЯМ № 333148 земельна ділянка площею 0,0357 га та за серією ЯМ № 333149 земельна ділянка площею 0,0143 га. Державні акти позивачу видані на підставі рішення Вінницької міської ради за № 715 від 30.03.2012 року, земельна ділянка поділена між нею та іншим співвласником будинковолодіння ОСОБА_3 рішенням Вінницького міського суду і за додатком 2 варіанта 2 встановлення порядку користування земельною ділянкою площею 910 кв. м будинковолодіння АДРЕСА_4 , який є невід`ємною частиною рішення.

Сусідкою позивача є ОСОБА_2 , яка проживає за адресою : АДРЕСА_2 , якій відповідно до державного акту на право приватної власності на землю серії ВН від 27.08.1998 року у приватну власність передана земельна ділянка площею 0,0390 га, акт зареєстровано в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за № ВН 2/163. Відповідно до державного акту на право постійного користування Ш-ВН №012515 від 27.08.1998 року надано у постійне користування ОСОБА_2 земельну ділянку площею 0.0291 га (0,0114 га та 0,0177 га) на підставі рішення Вінницької міської Ради народних депутатів для будівництва і обслуговування житлового будинку. Акт зареєстровано в Книзі записів актів на право постійного користування землею за № ВН 2/5. Земельна ділянка площею 0,0114 га межує з земельною ділянкою ОСОБА_1

Від стін житлового будинку літ. «А» з прибудовами, який належить ОСОБА_1 , на земельній ділянці, яка належить ОСОБА_2 знаходиться паркан із металевого профілю на металевих стовпах загальною довжиною 16,04 м. Встановлення цього паркану не погоджено з позивачем ОСОБА_1 .

При цьому, суд першої інстанції вважав, що обставини, на які посилається позивач у заяві про уточнення позовних вимог доводяться та спростовуються висновком №436 від 30.11.2018 року судової земельно-технічної та будівельно-технічної експертизи, а щодо питання інсоляції приміщень квартири АДРЕСА_3 , то у висновку такі порушення не встановлено.

Але відповідно до рішення Вінницької міської ради від 26.09.2009 р. №2427 «Про внесення змін до додатку до рішення міської ради від 27.05.2005 р. №1198 «Про затвердження «Правил забудови та використання територій міста Вінниці. Частина 1 - процедури та регламенти» п. 3.9. «Зовнішній благоустрій ділянок садибної та котеджної житлової забудови повинен включати влаштування огорож, проїздів, доріжок, майданчиків відпочинку, а також озеленення території. Влаштування огорож між сусідніми земельним ділянками має здійснюватись висотою до 2 м з урахуванням вимог безперервної інсоляції цих ділянок протягом не менше 3 годин. Матеріал огорожі має бути узгоджено між сусідніми землекористувачами». Проте, ОСОБА_2 докази про погодження проектної документації на будівництво паркану суду не надала, матеріал, з якого він зроблений, з ОСОБА_1 не погоджувала.

За висновком експертизи від кута прибудови літ. «А2»: у точках 1-2 відстань становить 0,65м, у точках 3-4 становить 0,70м, у точках 3-5 становить 0,61м. Від стіни прибудови літ. «А2»: у точках 6-7 становить 0,66м.

Згідно з додатком 4 висновку експертизи паркан фактично примикає до комина будівлі. В судовому засіданні експерт пояснив, що відстань до комина складає 20 см. Прохід між будинком і парканом неможливий.

Далі суд вважав, що встановлені у висновку експертизи обставини підтверджують те, що при встановленні паркану порушено норм ДБН 360-92**, а саме: п. 3.25* Протипожежні розриви між будинками або окремо розташованими господарськими будівлями відповідно до ступеня їх вогнестійкості, на присадибній ділянці при опаленні будинків рідким паливом) слід приймати відповідно до протипожежних вимог (додаток 3.1). Зазначив, що для догляду за будівлями і здійснення їх поточного ремонту відстань до межі сусідньої ділянки від найбільш виступної конструкції стіни треба приймати не менше 1,0 м. При цьому повинно бути забезпечене влаштування необхідних інженерно-технічних заходів, що запобігатимуть стіканню атмосферних опадів з покрівель та карнизів будівель на територію суміжних ділянок.

Ще суд врахував, що позивачем здійснено утеплення стіни будинку в сторону паркана пінопластом, внаслідок цього стіна потовщена на 11 см Проте, на думку суду, це не має визначального значення, адже відстань і без врахування утеплення є меншою, ніж 1 м.

На підставі зазначених обставин та правових норм Постанови Верховного Суду України N 7 від 16.04.2004 р. «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ», відповідно до яких спори щодо додержання правил добросусідства - обов`язку власників і землекористувачів обирати такі способи використання земельних ділянок відповідно до їх цільового призначення, при яких власникам, землекористувачам сусідніх земельних ділянок завдається найменше незручностей (затінення, задимлення, неприємні запахи, шумове забруднення тощо), - розглядаються судами відповідно до статей 103 - 109 ЗК України; ст.ст.16, 152 ЗК України; ст.ст. 321, 391 ЦК України, суд першої інстанції дійшов висновку, що з врахуванням викладених порушень ДБН встановлений паркан при можливій пожежі, унеможливлює доступ до будівлі позивача та задовольнив частково позов, зобов`язавши ОСОБА_2 знести металевий профільний паркан, який побудований на земельній ділянці, переданій у постійне користування ОСОБА_2 площею 0,0291 га відповідно до державного акту на право постійного користування серії III-ВН № 012515 від 27.08.1998 р., та який знаходиться напроти стіни частини житлового будинку по АДРЕСА_1 , належного ОСОБА_1 .

У задоволенні решти позовних вимог судом першої інстанції відмовлено через те, що суд вважав їх недоведеними з огляду на висновок судової земельно-технічної та будівельно-технічної експертизи, яким доведено, що паркан, належний ОСОБА_4 , розташований на землях Вінницької міської ради, які перебувають у складі домоволодіння АДРЕСА_4 та на земельній ділянці 0,0390га, кадастровий номер :01:007:0131 , яка перебуває у приватній власності ОСОБА_2 , а також на акт встановлення та узгодження зовнішніх меж земельної ділянки в натурі ОСОБА_2 , підписаний, зокрема, і ОСОБА_1 (а/с32 т.1) .

Вінницький апеляційний суд у складі колегії суддів вважає, що дане рішення ухвалене за неповно з`ясованих обставин, що мають значення для справи; за недоведеності обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; за невідповідності висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи та з неправильним застосуванням норм матеріального права, виходячи з наступного.

Так, суд у своєму оскаржуваному рішенні зазначив обставини, що ОСОБА_1 є власником Ѕ частки домоволодіння по АДРЕСА_1 , яка виділена в натурі, не маючи на те належних та допустимих доказів. У справі, на час ухвалення рішення суду були наявні лише копія рішення Замостянського районного суду м. Вінниця від 11 травня 2010 року у справі №2-11 (а/с8 т.1), у мотивувальній частині якого вказано, що згідно договору купівлі-продажу від 06.01.1984 року ОСОБА_1 є власником Ѕ частки будинковолодіння по АДРЕСА_4 та Висновок експерта №436 від 30.11.2018 року за результатами проведення судової земельно-технічної та будівельно-технічної експертизи, з аналогічними обставинами (а/с120 т.1). Що ж до того, що Ѕ частка домоволодіння по АДРЕСА_1 , власником якої, згідно договору купівлі-продажу від 06.01.1984 року, є ОСОБА_1 , є квартирою №1 у цьому будинковолодінні та , що вона виділена у натурі, такі докази відсутні у матеріалах справи.

Відповідно до Договору купівлі-продажу від 06.01.1984 року, який зареєстрований у Вінницькому БТІ за №3188 17.01.1984 року (інвентаризаційна справа КП «Вінницьке міське БТІ» №2727на об`єкт нерухомого майна по АДРЕСА_7 ), ОСОБА_1 купила у ОСОБА_5 половину будинку з відповідною часткою господарських будівель, що знаходяться у АДРЕСА_1 ). На а/с 185 цієї ж інвентаризаційної справи міститься Технічний паспорт на садибний ( індивідуальний) житловий будинок по АДРЕСА_4 , де теж вказано, що ОСОБА_1 є власником Ѕ частки вказаного домоволодіння. Іншим співвласником зазначена ОСОБА_3 . При цьому, на звороті вказаного аркуша міститься експлікація приміщень до плану житлового будинку АДРЕСА_4 станом на 2013 рік, де визначено три квартири у цьому будинку без зазначення їх власників та без посилання на докази розподілу в натурі будинковолодіння.

За нормами ст.355 ч.1 ЦК України, майно, що є у власності двох або більше осіб (співвласників) належить їм на прав спільної власності. Частина перша ст. 366 ЦК України говорить, що власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю.

З огляду на Договір купівлі-продажу від 06.01.1984 року, ОСОБА_1 є співвласником будинковолодіння при спільній частковій власності на нього.

Відповідно до ч.1 ст. 364 ЦК України, співвласник має право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній частковій власності.

Як уже встановлено, докази про виділ в натурі частки ОСОБА_1 з будинковолодіння по АДРЕСА_4 , у матеріалах справи відсутні.

А, оскільки предметом спору у даній справі є перешкоди зі сторони ОСОБА_2 у користуванні ОСОБА_1 частиною будинку, а саме : квартирою АДРЕСА_3 , то за вказаних обставин, відсутні підстави для задоволення позовної вимоги про усунення перешкод у користуванні ОСОБА_1 частиною будинку, а саме: квартирою АДРЕСА_3 через те, що відповідно до ст. 391 ЦК України, лише власник майна може вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Тим самим, лише власнику майна можуть бути задоволені такі вимоги.

Крім того, дійсно, у позовній заяві, яка неодноразово змінювалася позивачкою, відсутні підстави позовних вимог такі, як порушення пожежної безпеки, в той час, як суд саме з цих підстав частково задовольнив позов, вийшовши за межі позовних вимог.

Посилання суду на норми ДБН 360-92**, а саме: на п. 3.25* про протипожежні розриви між будинками або окремо розташованими господарськими будівлями відповідно до ступеня їх вогнестійкості, на присадибній ділянці при опаленні будинків рідким паливом) та про те, що для догляду за будівлями і здійснення їх поточного ремонту відстань до межі сусідньої ділянки від найбільш виступної конструкції стіни треба приймати не менше 1,0 м, є теж недоречним у даному випадку через наступне.

З огляду на вищевказану правову норму ДБН 360-92, у ній йде мова про відступ при будівництві будівель, і у цьому разі відстань від найбільш виступної конструкції стіни будівель ОСОБА_1 до межі сусідньої ділянки ОСОБА_2 мала бути не менше 1,0 м.

А відповідно до Висновку експерта №436 від 30.11.2018 року на а/с118-139 т.1, спірний паркан з металевого профілю, розташований на земельній ділянці площею 0,0114га, яка була передана у постійне користування ОСОБА_2 та на земельній ділянці з кадастровим номером :01:007: 0131 , яка перебуває у приватній власності ОСОБА_2 При відступі на відстань 1,0м від межі власної ділянки, ОСОБА_2 дійсно втрачає право власності та користування на таку частину ділянок, що є порушенням її прав на вказані земельні ділянки.

Щодо відмови у задоволенні решти позовних вимог через їх недоведеність, з огляду на Висновок експерта №436 від 30.11.2018 року на а/с118-139 т.1, то колегія суддів вважає, що у їх задоволенні слід відмовити з тих же підстав. В першу чергу, через недоведеність позивачкою виділення в натурі своєї частки у спільному частковому майні та права власності на вказану квартиру АДРЕСА_3 , а також, з огляду на те, що відповідно до Висновку експерта №436 від 30.11.2018 року на а/с118-139 т.1, спірний паркан з металевого профілю, розташований на земельній ділянці площею 0,0114 га, яка була передана у постійне користування ОСОБА_2 та на земельній ділянці з кадастровим номером :01:007:0131, яка перебуває у приватній власності ОСОБА_2 .

За вказаних обставин, в силу ст. 376 ЦПК України, апеляційну скаргу необхідно задовольнити, а рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позову ОСОБА_1 - відмовити у повному обсязі.

При цьому необхідно вирішити питання судових витрат у відповідності до ст. ст. 133, 137, 141 ЦПК України, стягнувши з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 судові витрати за надання професійної правничої допомоги у розмірі 6000 грн. (а/с 211, 212 т.1) та на користь держави 960 грн. судових витрат за подання апеляційної скарги.

На підставі наведеного та керуючись ст.ст. 137, 141, 367, 374, 376, 381-384 ЦПК України, суд -

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити.

Рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 10 червня 2019 року скасувати та ухвалити нове судове рішення.

У задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 за участю третьої особи без самостійних вимог - Вінницької міської ради, про усунення перешкод у користуванні частиною будинку та земельною ділянкою біля нього - відмовити.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 судові витрати за надання професійної правничої допомоги у розмірі 6000 грн. та на користь держави 960 грн. судових витрат за подання апеляційної скарги.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту постанови.

Повний текст постанови складено 15.10.2019 року.

Судді/підписи/

Згідно з оригіналом

суддя-доповідач: В.С. Марчук