Постанова

Іменем України

02 жовтня 2019 року

м. Київ

справа № 704/1268/16-ц

провадження № 61-33568св18

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду:

головуючого - Синельникова Є. В. (суддя-доповідач),

суддів: Осіяна О. М., Сакари Н. Ю. (суддя-доповідач), Хопти С. Ф., Шиповича В. В.,

учасники справи:

позивач - ОСОБА_1 ,

відповідач - ОСОБА_2 ,

розглянув у порядку спрощеного позовного провадження касаційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Тальнівського районного суду Черкаської області від 04 квітня 2017 року у складі судді Фролова О. Л. та ухвалу Апеляційного суду Черкаської області від 13 червня 2017 року у складі колегії суддів: Гончар Н. І., Пономаренка В. В., Ювшина В .І.,

ВСТАНОВИВ:

1. Описова частина

Короткий зміст позовних вимог

У вересні 2016 року ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_2 про стягнення боргу з померлого.

Позовна заява мотивована тим, що з 07 серпня 1993 року по 26 березня 2015 року вона перебувала у зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_3 . Під час шлюбу у них народився син - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Рішенням Тальнівського районного суду Черкаської області від 11 жовтня 2006 року позов ОСОБА_1 про стягнення аліментів задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_3 аліменти на утримання сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 1/4 частини усіх видів заробітку щомісячно, починаючи з 03 жовтня 2006 року і до повноліття дитини, але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму в місяць на дитину відповідного віку.

ОСОБА_1 вказувала, що ОСОБА_3 аліменти за рішенням суду не сплачував, а тому утворилася заборгованість, яка станом на 05 квітня 2014 року становить 36 133 грн 06 коп.

ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_3 помер. Після його смерті відкрилася спадщина. Спадкова справа заведена у державного нотаріуса Тальнівської державної нотаріальної контори Черкаської області на підставі заяви, поданої племінницею померлого ОСОБА_2 , яка являється спадкоємцем за заповітом.

Зазначала, що вона звернулася до нотаріуса із заявою про стягнення із спадкоємця заборгованості по аліментах, яка виникла ще за життя покійного на підставі статті 1282 ЦК України, оскільки до складу спадщини входять усі права та обов`язки, в тому числі і заборгованість по аліментах.

Враховуючи вищевикладене просила суд стягнути з ОСОБА_2 , як спадкоємця за заповітом померлого ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_3 , заборгованість по аліментним платежам у розмірі 36 133 грн 06 коп.

Короткий зміст судового рішення суду першої інстанції

Рішенням Тальнівського районного суду Черкаської області від 04 квітня 2017 року у задоволенні позову ОСОБА_1 відмовлено.

Рішення суду першої інстанції мотивовано тим, що згідно довідки завідуючого Тальнівської державної нотаріальної контори Черкаської області від 26 жовтні 2016 року № 1603/01-16 ОСОБА_1 до нотаріальної контори з претензією до кредитора не зверталась, а тому відповідно до положень частини четвертої статті 1281 ЦК України позбавлена права вимоги.

Також зазначено, що відповідно до статей 180, 181 СК України зобов`язання зі сплати аліментів на утримання своїх неповнолітніх дітей є особистим обов`язком їхніх батьків. Тобто вказане зобов'язання нерозривно пов'язане з особою платника аліментів і у зв'язку з цим воно не може бути виконано іншою особою. Таке зобов`язання відповідно до частини першої статті 608 ЦК України припиняється зі смертю боржника, а тому в силу пункту 5 частини першої статті 1219 ЦК України не входить до складу спадщини після смерті і не підлягає виконанню спадкоємцями такого спадкодавця.

Короткий зміст судового рішення суду апеляційної інстанції

Ухвалою Апеляційного суду Черкаської області від 13 червня 2017 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 відхилено.

Рішення Тальнівського районного суду Черкаської області від 04 квітня 2017 року залишено без змін.

Постановляючи ухвалу про відхилення апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції погодився з висновками суду першої інстанції, який всебічно та повно з`ясував дійсні обставини справи, перевірив доводи та заперечення сторін, дослідив надані сторонами докази та ухвалив законне і обґрунтоване рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права. Крім того, зазначено, що заборгованість по аліментах ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 по виконавчому листу від 11 жовтня 2006 року № 2-512 головним державним виконавцем Саламахою С. В. була нарахована 21 березня 2016 року, тобто після смерті ОСОБА_3 .

Короткий зміст вимог касаційної скарги

У касаційній скарзі ОСОБА_1 , посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить судові рішення скасувати і передати справу на новий розгляд до суду першої інстанції.

Надходження касаційної скарги до суду касаційної інстанції

Ухвалою судді Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 11 липня 2017 року відкрито касаційне провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 у справі, витребувано цивільну справу і надано строк для подання заперечень на касаційну скаргу.

Відповідно до підпункту 4 пункту 1 розділу XIII Перехідних положень ЦПК України у редакції Закону України від 3 жовтня 2017 року № 2147-VIII «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» касаційні скарги (подання) на судові рішення у цивільних справах, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, передаються до Касаційного цивільного суду та розглядаються спочатку за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Згідно зі статтею 388 ЦПК України судом касаційної інстанції у цивільних справах є Верховний Суд.

У червні 2018 року справу передано Вищим спеціалізованим судом України з розгляду цивільних і кримінальних справ до Верховного Суду.

Відповідно до Розпорядження в.о. керівника секретаріату Касаційного цивільного суду від 12 червня 2019 року № 680/0/226-19 та Протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 12 червня 2019 року справу призначено судді-доповідачеві.

Ухвалою колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 27 серпня 2019 року справу призначено до розгляду в складі колегії з п`яти суддів у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи за наявними у ній матеріалами.

Аргументи учасників справи

Доводи особи, яка подала касаційну скаргу

Касаційна скарга мотивована тим, що судові рішення судів першої та апеляційної інстанції є незаконними та такими, що ухвалені з порушенням норм матеріального та процесуального права. Вказує, що після ухвалення рішення Тальнівським районним судом Черкаської області від 11 жовтня 2006 року ОСОБА_6 не здійснив жодного платежу на його виконання. Станом на 05 квітня 2014 року заборгованість по сплаті аліментів становить 36 133 грн 06 коп.

ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_3 помер, а борг, який останній мав перед нею, залишився не погашеним.

Вказує, що суди попередніх інстанцій дійшли помилкового висновку про те, що борг по аліментним платежам є зобов'язанням, яке нерозривно пов'язано із особою спадковдавця. Заборгованість по аліментам - це борг, який виник за життя спадкодавця і не сплачений ним до дня смерті. Кошти в якості аліментів були стягнені за рішенням суду і дане рішення не виконано на момент смерті.

Зазначає, що судом апеляційної інстанції невірно викладені обставини справи, адже довідка, яка підтверджує наявність та розмір заборгованості, складена після смерті ОСОБА_3 , тобто 21 березня 2016 року, разом із тим, у ній зазначено дату станом на яку виник борг, тобто 05 квітня 2014 року.

Таким чином, вважає, що при прийнятті оскаржуваних судових рішень судами попередніх інстанцій не дотримано вимог законодавства , неповно з'ясовано обставини, які мають значенні для справи, складено висновки, які не відповідають матеріалам справи.

Відповідачем відзив на касаційну скаргу не подано

Фактичні обставини справи, встановлені судами

В період з 07 серпня 1993 року по 26 березня 2015 року ОСОБА_1 та ОСОБА_3 перебували у зареєстрованому шлюбі.

У шлюбі у них народився син ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується свідоцтвом про народження від 10 квітня 1996 року НОМЕР_1 .

Рішенням Тальнівського районного суду Черкаської області від 11 жовтня 2006 року стягнуто з ОСОБА_3 аліменти на утримання сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 1/4 частини усіх видів заробітку, починаючи стягнення з 03 жовтня 2006 року і до повноліття дитини.

На підставі вказаного рішення було відкрито виконавче провадження.

06 квітня 2014 року старшим державним виконавцем відділу державної виконавчої служби Тальнівського РУЮ Черкаської області винесено постанову про закінчення виконавчого провадження з примусового виконання у зв`язку з закінченням 05 квітня 2014 року терміну стягнення.

ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_3 помер, що підтверджується свідоцтвом про смерть від 18 березня 2016 року серія НОМЕР_2 , про що 23 лютого 2016 року складено відповідний актовий запис за № 39.

Після смерті ОСОБА_3 відкрилася спадщина.

27 лютого 2016 року ОСОБА_7 , яка являється племінницею померлого та спадкоємцем за заповітом подала до Тальнівської державної нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини, на підставі якої було заведено спадкову справу. Також із заявою про прийняття спадщини та претензією кредитора до Тальнівської державної нотаріальної контори звернувся син померлого ОСОБА_4

ОСОБА_1 звернулася до Тальнівської державної нотаріальної контори із претензією кредитора (заява від 29 березня 2016 року № 257).

2. Мотивувальна частина

Позиція Верховного Суду

Згідно із положенням частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Касаційна скарга ОСОБА_1 підлягає задоволенню частково.

Мотиви, з яких виходить Верховний Суд, та застосовані норми права

Згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до вимог частин першої і другої статті 400 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Суд касаційної інстанції перевіряє законність судових рішень лише в межах позовних вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Згідно з частинами першою, другою та п`ятою статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Зазначеним вимогам закону оскаржувані судові рішення не відповідають.

Статтею 1216 ЦК України передбачено, що спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Спадкування здійснюється за заповітом або законом (стаття 1217 ЦК України).

Судами встановлено, що ОСОБА_3 помер ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Відповідно до статті 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадковдавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Часом відкриття спадщини є день смерті особи, або день, з якого вона оголошується померлою (частина друга статті 1220 ЦК України).

Спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її (частина перша статті 1268 ЦК України).

27 лютого 2016 року ОСОБА_2 , яка являється племінницею померлого та спадкоємцем за заповітом, подала до Тальнівської державної нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини, на підставі якої було заведено спадкову справу.

Відповідно до положень статті 1281 ЦК України спадкоємці зобов`язані повідомити кредитора спадкодавця про відкриття спадщини, якщо їм відомо про його борги та/або якщо вони спадкують майно, обтяжене правами третіх осіб. Кредиторові спадкодавця належить пред'явити свої вимоги до спадкоємця, який прийняв спадщину, не пізніше шести місяців з дня одержання спадкоємцем свідоцтва про право на спадщину на все або частину спадкового майна незалежно від настання строку вимоги. Якщо кредитор спадкодавця не знав і не міг знати про прийняття спадщини або про одержання спадкоємцем свідоцтва про право на спадщину, він має право пред`явити свої вимоги до спадкоємця, який прийняв спадщину, протягом шести місяців з дня, коли він дізнався про прийняття спадщини або про одержання спадкоємцем свідоцтва про право на спадщину. Кредитор спадкодавця, який не пред'явив вимоги до спадкоємців, що прийняли спадщину, у строки, встановлені частинами другою і третьою цієї статті, позбавляється права вимоги.

29 березня 2016 року ОСОБА_1 звернулася до Тальнівської державної нотаріальної контори із претензією кредитора (а. с. 77).

Відповідно до частини п`ятої статті 1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину (частини третьої статті 1269 ЦК України).

Таким чином, вбачається, що ОСОБА_1 належним чином виконала приписи статті 1281 ЦК України та у передбачений вказаною статтею строк звернулась до нотаріальної контори з претензією кредитора.

Отже, висновок суду першої інстанції про те, що ОСОБА_1 не зверталась до нотаріальної контори з претензією кредитора, а тому позбавлена права вимоги є помилковим та спростовується матеріалами справи.

Згідно з частиною першою статті 1282 ЦК України спадкоємці зобов`язані задовольнити вимоги кредитора повністю, але в межах вартості майна, одержаного у спадщину. Кожен із спадкоємців зобов'язаний задовольнити вимоги кредитора особисто, у розмірі, який відповідає його частці у спадщині.

Відмовляючи у задоволенні позову, суди попередніх інстанцій виходили із того, що зобов`язання зі сплати аліментів на утримання своїх неповнолітніх дітей є особистим обов`язком їхніх батьків, яке нерозривно пов`язане з особою платника аліментів і у зв`язку з цим не може бути виконано іншою особою, а отже таке зобов`язання відповідно до частини першої статті 608 ЦК України припиняється смертю боржника, тому в силу пункту 5 частини першої статті 1219 ЦК України не входить до складу спадщини після його смерті і не підлягає виконанню спадкоємцями такого спадкодавця.

Проте, з таким висновком не можна погодитись з огляду на таке.

Рішенням Тальнівського районного суду Черкаської області від 11 жовтня 2006 року стягнуто з ОСОБА_3 аліменти на утримання сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 1/4 частини усіх видів заробітку, починаючи стягнення з 03 жовтня 2006 року і до повноліття дитини.

Згідно довідки-розрахунку від 21 березня 2016 року, складеної головним державним виконавцем ВДВС Тальнівського РУЮ у Черкаській області Саламахою М. В., вбачається, що заборгованість ОСОБА_3 по аліментних платежах станом на 05 квітня 2014 року, тобто день в який закінчився термін стягнення, становить 36 133 грн 06 коп.

Таким чином, станом на 05 квітня 2014 року, тобто до смерті ОСОБА_3 , у нього був наявний борг, який ним не було погашено, а тому посилання судів на вищевказані підстави для відмови у задоволенні позову є помилковими.

Отже, позивачка звернулась до нотаріуса у порядку та строки, передбачені статтею 1281 ЦК України, із претензією до спадкоємця, який прийняв спадщину, що підтверджується матеріалами справи, а тому ОСОБА_2 , відповідно до положень статті 1282 ЦК України зобов`язана задовольнити вимоги кредитора повністю, але в межах вартості майна, одержаного у спадщину.

Наведеного суди попередніх інстанцій не врахували, що призвело до передчасно ухвалених судових рішень у справі.

Відповідно до пункту 1 частини третьої статті 411 ЦПК України підставою для скасування судового рішення та направлення справи на новий розгляд є порушення норм процесуального права, що унеможливило встановлення фактичних обставин, які мають значення для правильного вирішення справи, коли суд не дослідив зібрані у справі докази.

З урахуванням вказаного ухвалені у справі судові рішення не можуть бути визнані законними і обґрунтованими, оскільки суди не встановили фактичні обставини, від яких залежить правильне вирішення справи, та не перевірили доводи сторін і надані на їх підтвердження докази.

Усунути ці недоліки розгляду справи на стадії касаційного перегляду з урахуванням повноважень суду касаційної інстанції неможливо.

Разом з тим, враховуючи, що допущені процесуальні недоліки можуть бути усунуті на стадії апеляційного перегляду, Верховний Суд, керуючись завданням цивільного судочинства та одним із основних принципів цивільного судочинства - розумність строків розгляду справи судом, дійшов висновку, що скасуванню відповідно до частини третьої статті 411 ЦПК України підлягає оскаржуване судове рішення апеляційного суду з передачею справи на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

При новому розгляді справи суду необхідно дати належну оцінку доводам і поданим сторонами доказам в обґрунтування своїх вимог та заперечень, як в цілому, так і кожному доказу окремо.

Керуючись статтями 402, 409, 411, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Ухвалу Апеляційного суду Черкаської області від 13 червня 2017 року скасувати, справу передати на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Головуючий Є. В. Синельников

Судді: О. М. Осіян

Н. Ю. Сакара

С. Ф. Хопта

В. В. Шипович