ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/1481/19 Справа № 176/244/17 Суддя у 1-й інстанції - Волчек Н.Ю. Суддя у 2-й інстанції - Єлізаренко І. А.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 жовтня 2019 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Дніпровського апеляційного суду у складі:

головуючого судді Єлізаренко І.А.,

суддів Красвітної Т.П., Свистунової О.В.,

за участю секретаря Черкас Є.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Жовтоводського міського суду Дніпропетровської області від 10 травня 2018 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення боргу,-

В С Т А Н О В И Л А:

У лютому 2017 року ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення боргу.

В обґрунтування позовних вимог, які уточнювалися в ході судового розгляду справи, ОСОБА_2 посилався на те, що 15 лютого 2014 року ОСОБА_1 позичив у нього 3600 доларів США, що відповідно до курсу валют становить 97164 грн., на строк до 01 березня 2014 року, про що власноручно в присутності свідка написав розписку. 08 березня 2014 року між ним та ОСОБА_1 був укладений договір позики, згідно якого останній отримав в борг від нього 4000 доларів США, 1500 євро, 2670 доларів США зі сплатою 26% річних, які зобов`язався повернути в строк до 01 серпня 2014 року. При цьому був присутній свідок ОСОБА_3 Договори було укладено в письмовій формі, шляхом надання власноручно написаних ОСОБА_1 розписок. Але в обумовлений в розписках строк відповідач борг не повернув. 16 січня 2016 року ним на адресу відповідача була направлена письмова вимога про виконання зобов`язань за договором позики до 01 лютого 2017 року, на яку відповіді позивач не отримав. Від зустрічі відповідач ухиляється, будь-яких дій, що свідчили б про його наміри повернути гроші не вказує. На підставі викладеного, позивач просив суд стягнути із ОСОБА_1 , на його користь 536 203 грн. 55 коп. за договорами позики від 15 лютого 2014 року та 08 березня 2014 року, в тому числі: 97 164 грн. згідно боргової розписки від 15 лютого 2014 року, 8 744 грн. 76 коп. три проценти річних від простроченої суми за період з 01 березня 2014 року по 01 березня 2017 року, а всього 105 908 грн. 76 коп., в подальшому стягнення проводити виходячи з процентної ставки 3% річних за весь період прострочення розрахунку по день постановлення судового рішення; 222 758 грн. 30 коп. згідно боргової розписки від 08 березня 2014 року, 207 536 грн. 49 коп. 26% річних від суми позики на 43 місяці користування грошима за період з 08 березня 2014 року по 08 вересня 2017 року, а всього 430 294 грн. 79 коп. В подальшому стягнення проводити виходячи з процентної ставки 26% річних за весь період користування грошовими коштами по день постановлення судового рішення, стягнути з відповідача 5 362 грн. 03 коп. сплаченого судового збору.

Рішенням Жовтоводського міського суду Дніпропетровської області від 10 травня 2018 року задоволено позовні вимоги ОСОБА_2 Стягнуто з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрованого проживаючою за адресою: АДРЕСА_1 , ІНН НОМЕР_1 на користь ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ІНН НОМЕР_2 573 958 грн. 64 коп. суму боргу за борговими розписками від 15 лютого 2014 року та 08 березня 2014 року з яких: 97164 грн. - борг згідно боргової розписки від 15 лютого 2014 року та 3% річних від простроченої суми за період з 01 березня 2014 року по 10 травня 2018 року, що складає 12 227 грн., 222758 грн. 30 коп. борг згідно боргової розписки від 08 березня 2014 року, та 26% річних за користування грошима за період з 08 березня 2014 року по 10 травня 2018 року, що складає 241 809 грн. 34 коп. Стягнуто з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрованого проживаючою за адресою: АДРЕСА_1 , ІНН НОМЕР_1 на користь ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ІНН НОМЕР_2 НОМЕР_3 5 362 грн. 03 коп. судових витрат.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить рішення суду від 10 травня 2018 року скасувати та ухвалити нове рішення, про відмову у задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 , посилаючись на неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи, порушення судом норм матеріального та процесуального права.

Перевіривши матеріали справи, законність та обґрунтованість заочного рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та заявлених позовних вимог, колегія суддів вважає за необхідне апеляційну скаргу залишити без задоволення з наступних підстав.

Відповідно до ст.ст.12, 81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Згідно ч.1 ст. 367 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Відповідно до ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості.

Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Згідно з частиною другою статті 1047 ЦК України на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей.

Статтею 202 ЦК України визначено, що правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Правочини можуть бути односторонніми та дво- чи багатосторонніми (договори).

Відповідно до частин першої та другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони.

Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

Частиною першою статті 1049 ЦК України встановлено, що за договором позики позичальник зобов`язаний повернути суму позики в строк та в порядку, що передбачені договором.

За своїми правовими ознаками договір позики є реальною, односторонньою, оплатною або безоплатною угодою, на підтвердження якої може бути надана розписка позичальника, яка є доказом не лише укладення договору, але й посвідчує факт передання грошової суми позичальнику.

Таким чином, за своєю суттю розписка про отримання в борг грошових коштів є документом, який боржник видає кредитору за договором позики, підтверджуючи як його укладення, так і умови договору, а також засвідчуючи отримання від кредитора певної грошової суми або речей.

Зазначений правовий висновок зроблено Верховним Судом України у постанові від 11 листопада 2015 року у справі № 6-1967цс15 та постанові від 18 січня 2017 року у справі № 6-2789цс16.

Судом встановлено та вбачається з матеріалів справи відповідно до розписки від 15 лютого 2014 року ОСОБА_1 , 1969 року народження, проживаючий у АДРЕСА_1 в присутності свідка ОСОБА_3 позичив у ОСОБА_4 гроші в сумі екв. 3600 доларів США, які зобов`язується повернути 01 березня 2014 року (а.с.151).

Відповідно до розписки від 08 березня 2014 року ОСОБА_1 , 1969 року народження, проживаючий у АДРЕСА_1 в присутності свідка ОСОБА_3 позичив у ОСОБА_4 гроші в сумі екв. 4000 доларів США, 1500 Євро, 2670 доларів США під 26% річних, які зобов`язується повернути до 01 серпня 2014 року (а.с.150).

До апеляційного суду позивачем ОСОБА_2 було надано оригінали вказаних розписок (а.с.150, 151).

Таким чином, надані позивачем оригінали розписок від 15 лютого 2014 року та від 08 березня 2014 року є тими документами, що підтверджують виникнення у сторін правовідносин за договором позики.

У судовому засіданні в апеляційному суді відповідач ОСОБА_1 пояснював, що розписки були написані ним особисто, але він не брав гроші у ОСОБА_4 , а брав їх через ОСОБА_3 Частину коштів він повернув, але розписки про повернення коштів не оформлялися.

Слід зазначити, наявність оригіналів боргових розписок у позивача ОСОБА_4 , які були приєднані до матеріалів справи в апеляційному суді, підтверджують факт наявності боргу ОСОБА_1 перед ОСОБА_4

Відповідачем ОСОБА_1 не було надано суду належних доказів на підтвердження дійсного повернення ним частини коштів ОСОБА_4 .

Таким чином, суд дійшов обгрунтованого висновку про задоволення позовних вимог позивача ОСОБА_4 , оскільки відповідач ОСОБА_1 зобов`язання не виконав в обумовлені в розписках строки і, станом на теперішній час, отримані кошти позивачу не повернув, відсотки за користування коштами не сплатив.

Відповідно до частини першої статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України.

Відповідно до ст.526 ЦК України належним є виконання, що відповідає умовам договору, вимогам закону та інших актів цивільного законодавства. У разі якщо зобов`язання виконано не належним чином, то воно не припиняється, а на сторону, яка допустила неналежне виконання, покладаються додаткові юридичні обов`язки, у тому числі передбачені ст. 625 ЦК України.

Згідно ч.2 ст.625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Оскільки, відповідачем допущено прострочення виконання грошового зобов`язання за договором позики, є правові підстави для застосування ст. 625 ЦК України.

За таких обставин, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_4 за борговою розпискою від 15 лютого 2014 року в розмірі 3600 доларів США, що за курсом НБУ згідно наданої довідки ПАТ КБ «Приватбанк» про курси валют станом на 16 лютого 2017 року еквівалентно 97 164 грн. та три проценти річних, що грунтується на вимогах закону, за період з 01 березня 2014 року по день ухвалення судового рішення, тобто по 10 травня 2018 року (1531 день), що складає 12 227 грн., а всього 109 391 грн., та суму боргу за борговою розпискою від 08 березня 2014 року в розмірі: 4000 доларів США, що в еквіваленті складає 107 960 грн., 1500 євро, що в еквіваленті складає 42 735 грн., 2670 доларів США, що в еквіваленті складає 72 063 грн. 30 коп., а також 26% річних від суми позики, що передбачено умовами позики, за період з 08 березня 2014 року по 10 травня 2018 року (1525 день), що складає 241 809 грн. 34 коп., а всього, 464 567 грн. 64 коп.

Доводи апеляційної скарги стосовно того, що відповідач не отримував грошові кошти у борг від позивача є безпідставними та спростовуються наявними доказами у справі.

Доводи апеляційної скарги про невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи, порушення судом норм матеріального права є необґрунтованими.

Приведені в апеляційній скарзі інші доводи зводяться до переоцінки висновків рішення суду, тлумачення норм права.

Будь-яких інших доказів, що спростовують правильність рішення суду в апеляційній скарзі не наведено, тому рішення суду підлягає залишенню без змін, а апеляційна скарга залишенню без задоволенню.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 367, 374, 375, 381, 382, 384 ЦПК України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Рішення Жовтоводського міського суду Дніпропетровської області від 10 травня 2018 року - залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя

Судді