Постанова

Іменем України

02 жовтня 2019 року

м. Київ

справа № 346/4928/15-ц

провадження № 61-21461св18

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду:

головуючого - Червинської М. Є.,

суддів: Зайцева А. Ю., Коротенка Є. В. (суддя-доповідач), Коротуна В. М., Курило В. П.,

учасники справи:

позивачі - ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

відповідач - ОСОБА_5 ,

треті особи: ОСОБА_6 , ОСОБА_7 ,

розглянув у порядку письмового провадження без повідомлення сторін касаційну скаргу ОСОБА_5 на рішення Коломийського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 02 березня 2017 року у складі судді Потятинника Ю. Р. та ухвалу Апеляційного суду Івано-Франківської області від 08 червня 2017 року у складі колегії суддів: Проскурніцького П. І., Горейко М. Д., Васильковського В. М.,

ВСТАНОВИВ:

Описова частина

Короткий зміст позовних вимог

У жовтні 2015 року ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 звернулися до суду з позовом до ОСОБА_5 , треті особи: ОСОБА_6 , ОСОБА_7 про витребування майна з чужого незаконного володіння та скасування державної реєстрації права власності.

На обґрунтування позовних вимог зазначили, що загальними зборами співвласників майна колишньої спілки селян «Україна» с. Отинія, Коломийського району, Івано-Франківської області 11 серпня 2002 року було уточнено списки пайовиків та розмір майнового паю кожного пайовика, затверджено акт розрахунку пайового фонду, в тому числі вартість основних засобів, активів та пасивів майна пайового фонду спілки селян. Рішенням зборів було уповноважено комісію по врегулюванню і реформуванню майнових відносин між пайовиками спілки селян «Україна» провести врегулювання майнових відносин між пайовиками і новоутвореними юридичними структурами з наступним затвердженням, що підтверджується копією протоколу загальних зборів пайовиків майна колишньої спілки селян «Україна» смт. Отинія Коломийського району Івано- Франківської області від 11 серпня 2002 року.

25 лютого 2004 року комісія по реформуванню і врегулюванню майнових відносин між пайовиками спілки селян «Україна» на своєму засіданні прийняла рішення про задоволення заяви групи співвласників майнових паїв та виділення позивачам в числі інших власників майнових паїв, серед іншого нерухомого майна, нежитлового приміщення (зерноскладу), 1981 року введення в експлуатацію, інвентарний номер 283, балансовою вартістю 155 000,00 грн, що підтверджується копією протоколу № 14 засідання комісії по реформуванню і врегулюванню майнових відносин між пайовиками спілки селян «Україна» від 25 лютого 2004 року.

25 березня 2004 року між власниками майнових паїв та приватним сільськогосподарським підприємством «Сузір`я» був укладений договір про спільне володіння, користування і розпорядження майном, що знаходиться у спільній частковій власності та договір оренди основних засобів, належних співвласникам строком на 10 років, що підтверджується копією договору про спільне володіння, користування і розпорядження майном, що знаходиться у спільній частковій власності від 25 березня 2004 року, копією договору оренди від 25 березня 2004 року.

В додатку до договору про спільне володіння, користування і розпорядження майном, що знаходиться у спільній частковій власності від 25 березня 2004 року № 1.1 вказаний зерносклад, 1981 року введення в експлуатацію, інвентарний номер 283, балансовою вартістю 155 000,00 грн.

Згідно пункту 3.3 цього договору при продажу частки в майні інші співвласники мають право привілеєвої купівлі частки, що продається співвласником, по ціні, за якою вона продається, й інших рівних умов, крім випадку продажу з прилюдних торгів.

У вересні 2012 року громадянин ОСОБА_6 , який скупив у кількох десятків співвласників їх майнові паї, звернувся до Коломийського міськрайонного суду з позовом до Отинійської селищної ради про виділення майнового паю в натурі з майна колишньої спілки селян «Україна».

Рішенням Коломийського міськрайонного суду від 09 жовтня 2012 року (справа № 0909/4684/2012) позов задоволено. Визнано за ОСОБА_6 право власності на майновий пай, виділивши його в натурі, а саме будівлю зерноскладу, що складається з навісу та складу, позначених літерою «А», що знаходиться в АДРЕСА_1 .

Рішенням Апеляційного суду Івано-Франківської області від 19 лютого 2013 року рішення Коломийського міськрайонного суду скасоване та ухвалено нове рішення, яким в задоволенні позову ОСОБА_6 до Отинійської селищної ради про виділення майнового паю в натурі на майно колишньої спілки селян «Україна» відмовлено.

ОСОБА_6 , скориставшись наявністю в нього рішення Коломийського міськрайонного суду від 09 жовтня 2012 року (справа №0909/4694/2012), встиг до ухвалення рішення Апеляційним судом Івано-Франківської області від 19 лютого 2012 року зареєструвати право власності на нежитлове приміщення (зерносклад) в Коломийському міжрайонному бюро технічної інвентаризації та 31 жовтня 2012 року уклав договір купівлі-продажу цього нежитлового приміщення з ОСОБА_7 , який посвідчено державним нотаріусом Другої Коломийської районної державної нотаріальної контори Сахро Г. Ф., зареєстровано в реєстрі за № 1184.

13 листопада 2012 року ОСОБА_7 уклав договір купівлі-продажу нежитлової будівлі (зерноскладу) з ОСОБА_5 Продаж цієї нежитлової будівлі вчинено за 45 000,00 грн., договір посвідчено приватним нотаріусом Коломийського міського нотаріального округу Маркеловою І. М., зареєстровано в реєстрі за № 3220.

Позивачі вважають, що вони, як співвласники майнових паїв, мають право на витребування цього майна у відповідача, оскільки нежитлове приміщення (зерносклад), на яке вони мають майнові права, вибуло з їх володіння не з їх волі іншим шляхом.

З урахуванням уточнених позовних вимог просили суд витребувати від ОСОБА_5 шляхом передачі їм в користування нежитлової будівлі (зерноскладу), що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 на неприватизованій земельній ділянці площею 0,3189 га, призначеній для обслуговування зерноскладу, кадастровий номер :01:003:0425, загальною площею 1561,1 кв. м; скасувати державну реєстрацію права власності даного нежитлового приміщення (зерноскладу) за відповідачем.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Рішенням Коломийського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 02 березня 2017 року позов задоволено.

Витребувано від ОСОБА_5 шляхом передачі ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 в користування нежитлової будівлі-зерноскладу, яка знаходиться в АДРЕСА_1 на неприватизованій земельній ділянці площею 0,3189 га, кадастровий номер :01:003:0425, загальною площею 1561,1 кв.м.

Скасовано державну реєстрацію права власності за ОСОБА_5 1959 року народження, зареєстрованого в АДРЕСА_2 на вищевкзану нежитлову будівлю - зерносклад, яка знаходиться в АДРЕСА_1 .

Вирішено питання про розподіл судових витрат.

Рішення суду першої інстанції мотивоване тим, що характер дій третіх осіб та відповідача, які в короткий проміжок часу, скориставшись рішенням Коломийського міськрайонного суду, двічі оформили відчуження спірного майна, - свідчить про умисел на його незаконне заволодіння поза волею його співвласників-пайовиків.

Короткий зміст ухвали суду апеляційної інстанції

Ухвалою Апеляційного суду Івано-Франківської області від 08 червня 2017 року апеляційну скаргу ОСОБА_5 відхилено, рішення Коломийського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 02 березня 2017 року залишено без змін.

Апеляційний суд погодився з висновками суду першої інстанції, оскільки вони відповідають встановленим обставинам справи та нормам матеріального і процесуального права.

Узагальнені доводи касаційної скарги

У червні 2017 року ОСОБА_5 подав до Вищого спеціалізованого суду з розгляду цивільних і кримінальних справ касаційну скаргу на рішення Коломийського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 02 березня 2017 року та ухвалу Апеляційного суду Івано-Франківської області від 08 червня 2017 року, у якій, посилаючись на неправильне застосування судами першої та апеляційної інстанції норм матеріального права та порушення норм процесуального права, відповідач просить оскаржувані рішення судів першої та апеляційної інстанції скасувати та ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4

Касаційна скарга мотивована тим, що судом апеляційної інстанції ухвалене рішення без повного дослідження усіх доказів та обставин, що мають значення для справи. При цьому, ОСОБА_5 зазначив, що є неналежним відповідачем у даній справі.

Доводи інших учасників справи

Інші учасники справи своєї позиції щодо касаційної скарги не висловили.

Рух справи у суді касаційної інстанції

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду з розгляду цивільних і кримінальних справ від 10 липня 2017 року відкрито касаційне провадження у справі за поданою касаційною скаргою.

Відповідно до підпункту 4 пункту 1 розділу XIII «Перехідні положення» ЦПК України у редакції Закону України від 03 жовтня 2017 року № 2147-VIII «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» касаційні скарги (подання) на судові рішення у цивільних справах, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, передаються до Касаційного цивільного суду та розглядаються спочатку за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Статтею 388 ЦПК України передбачено, що судом касаційної інстанції у цивільних справах є Верховний Суд.

04 червня 2019 року вказана справа передана судді-доповідачу.

Ухвалою Верховного Суду від 19 вересня 2019 року справу призначено до судового розгляду.

Фактичні обставини справи, встановлені судами

Суди встановили, що загальними зборами співвласників майна колишньої спілки селян «Україна» с. Отинія Коломийського району Івано-Франківської області 11 серпня 2002 року було уточнено списки пайовиків та розмір майнового паю кожного пайовика, затверджено акт розрахунку пайового фонду, в тому числі вартість основних засобів, активів та пасивів майна пайового фонду спілки селян. Рішенням зборів було уповноважено комісію по врегулюванню і реформуванню майнових відносин між пайовиками спілки селян «Україна» провести врегулювання майнових відносин між пайовиками і новоутвореними юридичними структурами з наступним затвердженням на зборах власників.

Згідно протоколу від 25 лютого 2004 року № 14 комісія по реформуванню і врегулюванню майнових відносин між пайовиками спілки селян «Україна» на своєму засіданні прийняла рішення про задоволення заяви групи співвласників майнових паїв та виділення майнових паїв, серед іншого нерухомого майна, зокрема нежитлового приміщення (зерноскладу) балансовою вартістю 155 000,00 грн.

Ця обставина підтверджується копією протоколу № 14 засідання комісії по реформуванню і врегулюванню майнових відносин між пайовиками спілки селян «Україна» від 25 лютого 2004 року.

25 березня 2004 року між власниками майнових паїв, визначених в результаті розпаювання майна спілки селян у зв`язку з її реорганізацією в приватне сільськогосподарське підприємство «Сузір`я», був укладений договір про спільне володіння, користування і розпорядження майном, що знаходиться у спільній частковій власності та договір оренди основних засобів, належних співвласникам строком на 10 років. Згідно пункту 7.3 строк дії договору оренди може бути продовжений за згодою сторін.

В додатку до договору про спільне володіння, користування і розпорядження майном, що знаходиться у спільній частковій власності, від 25 березня 2004 року під № 1.1 вказаний зерносклад 1981 року введення в експлуатацію, інвентарний номер 283, балансовою вартістю 155 000,00 грн.

Згідно пункту 3.3 цього договору при продажу частки в праві спільної часткової власності інші співвласники мають право привілеєвої купівлі частки, що продається співвласником, по ціні, за якою вона продається, і інших рівних умовах, крім випадку продажу з прилюдних торгів.

Рішенням Коломийського міськрайонного суду від 09 жовтня 2012 року було задоволено позов ОСОБА_6 і визнано за ним право власності на майновий пай, виділивши його в натурі, а саме - будівлю зерноскладу, що складається з навісу та складу, позначених літерою «А», що знаходиться в АДРЕСА_1 .

Рішенням Апеляційного суду Івано-Франківської області від 19 лютого 2013 року рішення Коломийського міськрайонного суду скасоване та ухвалено нове рішення, яким в задоволенні позову ОСОБА_6 відмовлено. При цьому, апеляційний суд констатував, що ОСОБА_6 не звертався ні до загальних зборів співвласників майнових паїв, ні до комісії по врегулюванню майнових відносин між пайовиками колишньої спілки селян «Україна» про виділення майнових паїв в натурі. Жодних доказів того, що ОСОБА_6 був членом колишньої спілки селян «Україна» чи членом новоутворених підприємств в результаті реорганізації спілки селян не встановлено. Апеляційний суд в своєму рішенні послався на вищевказаний договір про спільне володіння, користування і розпорядження майном, що знаходиться у спільній частковій власності від 24 березня 2004 року і вказав, що ОСОБА_6 придбав майнові сертифікати вже після того як комісією по врегулюванню і реформуванню майнових відносин між пайовиками будо проведено виділення майна в 2004 року. Даних про те, що інші співвласники погодились на виділення ОСОБА_6 та ОСОБА_8 обраного ними майна - немає.

31 жовтня 2012 року ОСОБА_6 уклав договір купівлі-продажу спірного нежитлового приміщення (зерносклад), загальною площею 1561, 1 кв. м, з ОСОБА_7

13 листопада 2012 року ОСОБА_7 уклав договір купівлі-продажу нежитлової будівлі (зерносклад), загальною площею 1561, 1 кв. м, з ОСОБА_5 Продаж цієї нежитлової будівлі вчинено за 45 000,00 грн, договір посвідчено приватним нотаріусом Коломийського міського нотаріального округу Маркеловою І. М., зареєстровано в реєстрі за № 3220.

13 лютого 2013 року державним реєстратором Реєстраційної служби Коломийського міськрайонного управління юстиції Івано-Франківсьої області Андрусяком М. М. здійснена реєстрація права приватної власності ОСОБА_9 на нежитлову будівлю (зерносклад), загальною площею 1561, 1 кв. м, що знаходиться в АДРЕСА_1 . Державна реєстрація права власності здійснена на підставі ухвали Коломийського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 01 лютого 2013 року у справі № 346/62/13-ц про визнання мирової угоди сторін у справі, за умовами якої ОСОБА_5 в рахунок погашення боргу в сумі 55 000 грн. та судових витрат передає позивачу ОСОБА_9 у власність, а позивач приймає нежитлову будівлю (зерносклад) по АДРЕСА_1 .

Мотивувальна частина

Позиція Верховного Суду

Згідно із положенням частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Касаційна скарга підлягає задоволенню частково з таких підстав.

Згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до вимог частин першої і другої статті 400 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Суд касаційної інстанції перевіряє законність судових рішень лише в межах позовних вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Згідно з частинами першою, другою та п`ятою статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Зазначеним вимогам закону судові рішення не відповідають.

Мотиви, з яких виходить Верховний Суд, та застосовані норми права

Стаття 41 Конституції України передбачає, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право власності є непорушним.

Відповідно до статті 317 ЦК України власникові належать право володіння, користування та розпоряджання своїм майном.

Як вказано в статті 321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Статтею першою Першого Протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод встановлено, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

Власник має право витребувати своє майно від особи, яка незаконно, без відповідної правової підстави заволоділа ним, що передбачено статтею 387 ЦК України.

Як вказано в частині першій статті 358 Цивільного Кодексу України право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою.

Відповідно до статті 387 ЦК України власник має право витребувати своє майно від особи, яка незаконно, без відповідної правової підстави заволоділа ним.

Згідно частини першої статті 388 ЦК України власник має право витребування майна і від добросовісного набувача. Зокрема, якщо майно за відплатним договором придбане в особи, яка не мала права його відчужувати, про що набувач не знав і не міг знати (добросовісний набувач), власник має право витребувати це майно лише у разі, якщо майно: було загублене власником або особою, якій він передав майно у володіння; було викрадене у власника або особи ,якій він передав майно у володіння; вибуло з володіння власника або особи, якій він передав майно у володіння, не з їхньої волі іншим шляхом.

Відповідно до частини першої статті 60 ЦПК України (в редакції, чинній на час ухвалення рішень судами попередніх інстанцій) кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції, з висновком якого погодився апеляційний суд, послався на те, що характер дій третіх осіб та відповідача, які в короткий проміжок часу, скориставшись наявністю рішення Коломийського міськрайонного суду, двічі оформили відчуження спірного майна,свідчить про незаконне заволодіння майном поза волею його співвласників-пайовиків.

Разом з тим, суди, ухвалюючи рішення у справі, належним чином не прийняли до уваги, що з 13 лютого 2013 року нежитлова будівля (зерносклад), загальною площею 1561, 1 кв. м, що знаходиться в АДРЕСА_1 перебуває у приватній власності ОСОБА_9 . При цьому державна реєстрація права власності здійснена 13 лютого 2013 року на підставі ухвали Коломийського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 01 лютого 2013 року у справі № 346/62/13-ц про визнання мирової угоди сторін у справі, за умовами якої ОСОБА_5 в рахунок погашення боргу в сумі 55 000 грн. та судових витрат передає позивачу ОСОБА_9 у власність, а позивач приймає нежитлову будівлю (зерносклад) по АДРЕСА_1 (том 3, а.с. 30-32).

Із сформованої 29 травня 2017 року інформаційної довідки № 88287398 з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна чітко вбачається, що технічні характеристики об`єкту нерухомого майна, що належить з 13 лютого 2013 року на праві приватної власності ОСОБА_9 (крім реєстраційного номеру об`єкта нерухомого майна), повністю ідентичні технічним характеристикам об`єкту нерухомого майна, що належали/належать ОСОБА_5 на підставі нотаріально посвідченого договору купівлі-продажу нежитлової будівлі (зерносклад) від 13 листопада 2012 року.

Пославшись у своєму судовому рішенні на передбачену статтею 15 Закону України «Про державну реєстрацію прав на нерухоме майно та їх обтяжень» незмінність реєстраційного номеру об`єкта нерухомого майна та на наявність у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно та Реєстрі прав власності на нерухоме майно запису про право власності ОСОБА_5 на нежитлову будівлю (зерносклад), загальною площею 1561, 1 кв. м, що знаходиться в АДРЕСА_1 (але з іншим реєстраційним номером об`єкта нерухомого майна), суд не дослідив питання наявності у справі двох взаємовиключних інформаційних довідок з вказаного Державного реєстру (том 3, а.с.30, 33).

Також судами не досліджено питання можливості одночасного існування двох реєстраційних номерів на один і той же об`єкт нерухомого майна.

У цьому разі, на думку Верховного Суду, найважливішим питанням стає встановлення особи, у фактичному володінні якої знаходиться спірна будівля та на якій правовій підставі.

Вказане має суттєве значення для встановлення складу кола осіб, які приймають участь у справі, ураховуючи що належним відповідачем у справах про витребування майна з чужого незаконного володіння може бути виключно особа, яка фактично володіє цим майном.

З метою усунення протиріч, що виникли, судам необхідно встановити: нежитлову будівлю (зерносклад) з яким саме реєстраційним номером об`єкта нерухомого майна просили витребувати позивачі у своєму позові, ураховуючи що таких об`єктів за вказаною адресою може бути декілька.

Крім того, судами при встановленні належного складу кола осіб, які приймають або повинні приймати участь у справі, не з`ясовано та належним чином не перевірено, чи є ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 належними позивачами у справі, чим підтверджено їх право власності або інше речове право на спірне нерухоме майно, чи є вони єдиними співвласниками цього майна та чи не зачіпає судове рішення у цьому судовому спорі, ураховуючи зміст позовних вимог, права, інтереси та обов`язки інших осіб, зокрема інших співвласників зерноскладу (за умови їх наявності).

Висновки за результатами розгляду касаційної скарги

Відповідно до пункту 1 частини третьої статті 411 ЦПК України підставою для скасування судового рішення та направлення справи на новий розгляд є порушення норм процесуального права, що унеможливило встановлення фактичних обставин, які мають значення для правильного вирішення справи, якщо суд не дослідив зібрані у справі докази.

Оскільки судом першої інстанції допущені порушення норм процесуального права, що унеможливило встановлення фактичних обставин, які мають значення для правильного вирішення справи, суд апеляційної інстанції в межах наданих йому повноважень не усунув зазначені порушення, а суд касаційної інстанції позбавлений процесуальної можливості встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, в зв`язку з чим позбавлений можливості ухвалити нове рішення або змінити судові рішення у цій справі, оскаржені судові рішення підлягають скасуванню з передачею справи на новий розгляд до суду першої інстанції.

Під час нового розгляду суду належить врахувати викладене, розглянути справу в установлені законом розумні строки з додержанням вимог матеріального і процесуального права, дослідити та належним чином оцінити подані сторонами докази, дати правову оцінку доводам і запереченням сторін та ухвалити законне і обґрунтоване судове рішення відповідно до встановлених обставин і вимог закону.

Керуючись статтями 400, 402, 409, 411, 416, 419 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу ОСОБА_5 задовольнити частково.

Рішення Коломийського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 02 березня 2017 року та ухвалу Апеляційного суду Івано-Франківської області від 08 червня 2017 року скасувати, справу направити на новий розгляд до суду першої інстанції.

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Головуючий М. Є. Червинська

Судді А. Ю. Зайцев

Є. В. Коротенко

В. М. Коротун

В. П. Курило