Постанова

Іменем України

25 вересня 2019 року

м. Київ

справа № 521/12490/16-ц

провадження № 61-32134св18

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду:

головуючого - Луспеника Д. Д.,

суддів: Воробйової І. А., Гулька Б. І., Лідовця Р. А., Черняк Ю. В. (суддя-доповідач),

учасники справи:

позивач - Публічне акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк»,

відповідачі: ОСОБА_1 , ОСОБА_2 ,

третя особа - Товариство з обмеженою відповідальністю «Автомир Одеса»,

розглянув у порядку спрощеного позовного провадження касаційну скаргу ОСОБА_2 , від імені якого діє адвокат Оляш Олексій Юрійович, на рішення Малиновського районного суду м. Одеси від 01 березня 2017 року у складі судді Мурзенка М. В. та рішення Апеляційного суду Одеської області від 17 серпня 2017 року у складі колегії суддів: Гірняк Л. А., Сєвєрової Є. С., Дрішлюка А. І.,

ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст позовних вимог

У липні 2016 року Публічне акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк» (далі - ПАТ КБ «ПриватБанк») звернулося до суду із позовом до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості.

Вимоги позовної заяви мотивовано тим, що 04 листопада 2014 року ТОВ «Автомир Одеса» в особі директора ОСОБА_2 підписана заява про відкриття поточного рахунку, на підставі якої ПАТ КБ «ПриватБанк» відкрило товариству поточний рахунок № НОМЕР_1 .

04 листопада 2014 року ТОВ «Автомир Одеса» в особі директора ОСОБА_2 підписало заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг, згідно з якою ТОВ «Автомир Одеса» приєдналось до Умов та Правил надання банківських послуг, Тарифів банку, які разом із зазначеною заявою складають договір банківського обслуговування від 04 листопада 2014 року.

Згідно з умовами договору банківського обслуговування 31 січня 2015 року на поточний рахунок ТОВ «Автомир Одеса» № НОМЕР_1 встановлено кредитний ліміт у розмірі 15 000 грн.

На забезпечення виконання зобов`язань ТОВ «Автомир Одеса» за кредитною послугою «Кредитний ліміт на поточний рахунок» 29 січня 2015 року між ПАТ КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_2 укладений договір поруки № РОR198.

Кредитними коштами ТОВ «Автомир Одеса» користувалось з лютого 2015 року. У подальшому розмір встановленого ліміту було збільшено до 200 000 грн, про що банком було повідомлено клієнта в електронному вигляді через встановлені засоби електронного зв`язку.

На порушення взятих на себе зобов`язань за договором банківського обслуговування від 04 листопада 2014 року ТОВ «Автомир Одеса» не повернуло банку в повному обсязі використані кредитні кошти, не сплатило відсотків, комісії, у зв`язку з чим заборгованість товариства становить 236 358,22 грн з яких: заборгованість за тілом кредиту - 200 000 грн, за відсотками - 21 392,09 грн, комісія - 3 600 грн, пеня - 11 366,13 грн.

Також 02 грудня 2015 року ТОВ «Автомир Одеса» в особі директора ОСОБА_1 підписана заява про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг.

27 січня 2016 року ТОВ «Автомир Одеса» скористалося послугою «Гарантований платіж» шляхом створення заявки № 246 на суму 198 000 грн та підписання її електронним підписом у системі «Приват24», відповідно до умов якого клієнт сплачує відсотки.

На забезпечення виконання зобов`язань ТОВ «Автомир Одеса» за кредитною послугою «Гарантований платіж» 03 грудня 2015 року між ПАТ КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_1 укладений договір поруки № РОR824.

Однак ТОВ «Автомир Одеса» своїх зобов`язань належним чином не виконало, у зв`язку з чим станом на 15 квітня 2016 року заборгованість складає 214 230,55 грн, з яких: заборгованість за кредитом - 198 000 грн, заборгованість за відсотками за користування кредитом - 11 682 грн та пеня - 4 548 грн.

Загальна сума грошових вимог ПАТ КБ «ПриватБанк» до ТОВ «Автомир Одеса» становить 450 588,77 грн.

З огляду на викладене, ПАТ КБ «ПриватБанк» просило суд стягнути солідарно з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 заборгованість у розмірі 450 588,77 грн.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Рішенням Малиновського районного суду м. Одеси від 01 березня 2017 року у задоволенні позову ПАТ КБ «ПриватБанк» відмовлено.

Рішення суду мотивовано тим, що внаслідок збільшення обсягу відповідальності поручителів, які не надали згоду на такі дії, порука припинилася відповідно до вимог частини першої статті 559 ЦК України, а тому вимоги банку про стягнення з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 кредитної заборгованості задоволенню не підлягають.

Короткий зміст рішення суду апеляційної інстанції

Рішенням Апеляційного суду Одеської області від 17 серпня 2017 року апеляційну скаргу ПАТ КБ «ПриватБанк» задоволено, рішення Малиновського районного суду м. Одеси від 01 березня 2017 року скасовано, позов ПАТ КБ «ПриватБанк» задоволено.

Стягнуто солідарно з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» заборгованість за договором про надання банківських послуг від 04 листопада 2014 року у розмірі 450 588,77 грн.

Вирішено питання щодо розподілу судових витрат.

Рішення суду мотивовано тим, що збільшення кредитного ліміту не потребувало внесення змін до договорів поруки, оскільки відповідно до пунктів 1.1.1, 1.1.2 укладених договорів, у разі, якщо зобов`язання боржника збільшуються, поручитель дає свою згоду на збільшення зобов`язань без додаткових узгоджень.

За таких обставин порука не припинилася, а тому позовні вимоги ПАТ КБ «ПриватБанк» є обґрунтованими.

Короткий зміст вимог касаційної скарги та її доводів

У касаційній скарзі, поданій у вересні 2017 року до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, ОСОБА_2 , від імені якого діє адвокат Оляш О. Ю., посилаючись на неправильне застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального й процесуального права, просив скасувати рішення Малиновського районного суду м. Одеси від 01 березня 2017 року та рішення Апеляційного суду Одеської області від 17 серпня 2017 року і направити справу на новий розгляд до суду першої інстанції.

Касаційна скарга мотивована тим, що зобов`язання за договором банківського обслуговування від 04 листопада 2014 року та договір поруки від 29 січня 2015 року були припинені у зв`язку із укладенням нового договору банківського обслуговування від 02 грудня 2015 року. Матеріали справи не містять доказів на підтвердження ознайомлення поручителів з Умовами та Правилами надання банківських послуг, які існували на момент укладення договорів про надання банківських послуг. Судами попередніх інстанцій не враховані всі факти, що є предметом доказування, обставини, на які вони посилаються в своїх рішеннях, не підтверджені належними та допустимими доказами. Судами не з`ясовано, чи ПАТ КБ «ПриватБанк» ознайомив ТОВ «Автомир Одеса» з Умовами та Правилами надання банківських послуг, а також з Тарифами банку, що вказує на недотримання сторонами вимог законодавства України (статті 207, 628, 634, 638 ЦК України) під час укладення надання банківських послуг. Матеріали справи не містять документів, які б підтверджували зміст Умов та Правил надання банківських послуг та Тарифів банку, які є невід`ємною частиною договору, а також самої заяви про приєднання до них, що вказує на недоведеність вимог позивача про наявність між ним та ТОВ «Автомир Одеса» будь-яких договірних відносин. Судами попередніх інстанцій не надано оцінки та не досліджено того, що ОСОБА_2 не поручався за договором банківського обслуговування від 02 грудня 2015 року, який було укладено ТОВ «Автомир Одеса» в особі ОСОБА_1 та є окремим зобов`язанням. Апеляційний суд дійшов помилкового висновку про те, що надання банком ТОВ «Автомир Одеса» кредитних коштів за кредитними послугами «Кредитний ліміт на поточний рахунок» та «Гарантований платіж», за надання зобов`язань за якими поручились відповідачі, підтверджується наданими суду банківськими висновками, оскільки такі виписки не є первинними документами та не можуть свідчити про проведення господарської операції.

Короткий зміст позиції інших учасників справи

Відзив на касаційну скаргу іншими учасниками справи до суду не подано.

Надходження касаційної скарги до суду касаційної інстанції

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 18 вересня 2017 року відкрито касаційне провадження за касаційною скаргою ОСОБА_2 , від імені якого діє адвокат Оляш О. Ю., на рішення Малиновського районного суду м. Одеси від 01 березня 2017 року та рішення Апеляційного суду Одеської області від 17 серпня 2017 року, витребувано із Малиновського районного суду м. Одеси цивільну справу № 521/12490/16-ц і зупинено виконання рішення Апеляційного суду Одеської області від 17 серпня 2017 року до закінчення касаційного провадження.

Статтею 388 ЦПК України в редакції Закону України від 03 жовтня 2017 року № 2147-VIII «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів», що набрав чинності 15 грудня 2017 року, визначено, що судом касаційної інстанції у цивільних справах є Верховний Суд.

Підпунктом 4 пункту 1 розділу XIII «Перехідні положення» ЦПК України передбачено, що касаційні скарги (подання) на судові рішення у цивільних справах, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, передаються до Касаційного цивільного суду та розглядаються спочатку за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

У травні 2018 року цивільну справу № 521/12490/16-ц передано до Верховного Суду.

Ухвалою Верховного Суду від 31 липня 2019 року справу за позовом ПАТ КБ «ПриватБанк» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , третя особа - ТОВ »Автомир Одеса», про стягнення заборгованості призначено до судового розгляду.

Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 04 червня 2019 року справу призначено судді-доповідачеві Черняк Ю. В.

Фактичні обставини, встановлені судами

Суди встановили, що 04 листопада 2014 року ТОВ «Автомир Одеса» в особі директора ОСОБА_2 підписана заява про відкриття поточного рахунку, на підставі якої ПАТ КБ «ПриватБанк» відкрило товариству поточний рахунок № НОМЕР_1 (а. с. 10).

04 листопада 2014 року ОСОБА_2 підписав заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг, згідно з якою ТОВ «Автомир Одеса» приєдналось до Умов та Правил надання банківських послуг, Тарифів банку, які разом із заявою складають договір банківського обслуговування від 04 листопада 2014 року (а. с. 11).

На забезпечення виконання зобов`язань ТОВ «Автомир Одеса» за кредитною послугою «Кредитний ліміт» та «Гарантовані платежі» 29 січня 2015 року між позивачем та ОСОБА_2 укладений договір поруки № РОR198 (а. с. 38-39), відповідно до умов якого ОСОБА_2 зобов`язався перед позивачем відповідати за виконання ТОВ «Автомир Одеса» за послугою «Кредитний ліміт» зі сплати кредиту у розмірі 15 000 грн, відсоткової ставки за користування кредитом в розмірі 0 % річних відповідно до пункту 3.2.1.4.1.1, в розмірі 36 % річних відповідно до пункту 3.2.1.4.1.2, у розмірі 56 % річних відповідно до пункту 3.2.1.4.1.3 розділу 3.2.1 Умов та Правил надання банківських послуг, комісійної винагороди в розмірі 3 % перерахувань, щомісячної винагороди за користування кредитним лімітом у розмірі 0,9 % від суми максимального сальдо кредиту, що існувало на кінець банківського дня за попередній місяць; за послугою «Гарантовані платежі» - зі сплати кредиту в розмірі 15 000 грн, відсоткової ставки за користування кредитом в розмірі в розмірі 36 % річних, за період прострочки користування кредитом в розмірі 56 % річних, винагород, штрафів, пені та інших платежів, відшкодування збитків.

02 грудня 2015 року ТОВ «Автомир Одеса» в особі директора ОСОБА_1 була підписана заява про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг (а. с. 12).

03 грудня 2015 року між ПАТ КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_1 укладений договір поруки № РОR824 (а. с. 40- 41), відповідно до умов якого ОСОБА_1 зобов`язався перед позивачем відповідати за виконання ТОВ «Автомир Одеса» за послугою «Кредитний ліміт» зі сплати кредиту в сумі 10 000 грн, відсоткової ставки за користування кредитом в розмірі 33 % річних відповідно до пункту 3.2.1.4.1.2, у розмірі 66 % річних відповідно до пункту 3.2.1.4.1.3 розділу 3.2.1 Умов та Правил, комісійної винагороди в розмірі 3 % перерахувань, щомісячної винагороди за користування кредитним лімітом в розмірі 0,9 % від суми максимального сальдо кредиту, що існувало на кінець банківського дня за попередній місяць; за послугою «Гарантовані платежі» - зі сплати кредиту в сумі 10 000 грн, відсоткової ставки за користування кредитом в розмірі в розмірі 36 % річних, за період прострочки користування кредитом у розмірі 56 % річних, винагород, штрафів, пені та інших платежів, відшкодування збитків.

У пункті 1.1 зазначених договорів містяться умови про те, що якщо під час виконання кредитних угод, за виконання зобов`язань третьої особи за якими поручились відповідачі, зобов`язання третьої особи збільшуються, внаслідок чого збільшується обсяг відповідальності поручителя, поручитель при укладанні договору дає свою згоду на збільшення зобов`язань за кредитними угодами в розмірі таких збільшень, додаткові узгодження про такі збільшення не потрібні.

З розрахунку заборгованості, наданого ПАТ КБ «ПриватБанк» (а. с. 33-35), виписки руху коштів за рахунком (а. с. 14-30), копії заявки на гарантований платіж від 27 січня 2016 року відомо, що третя особа скористалась послугою «Кредитний ліміт», заборгованість за якою станом на 14 квітня 2016 року складає 236 538,22 грн, з яких: заборгованість за кредитом - 200 000 грн, за відсотками - 21 392,09 грн, комісія - 3600 грн, пеня - 11 366,13 грн.

Крім того, третя особа скористалась послугою «Гарантовані платежі», заборгованість за якою складає 214 230,55 грн, серед яких: заборгованість за кредитом- 198 000 грн, за відсотками - 11 682 грн, пеня - 4 548,55 грн.

Позиція Верховного Суду

У частині третій статті 3 ЦПК України визначено, що провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Згідно з частиною другою статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Статтею 400 ЦПК України визначено, що під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Суд касаційної інстанції перевіряє законність судових рішень лише в межах позовних вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Суд не обмежений доводами та вимогами касаційної скарги, якщо під час розгляду справи буде виявлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду вважає, що касаційна скарга підлягає задоволенню.

Мотиви, з яких виходить Верховний Суд, і застосовані норми права

Вирішуючи указаний спір та встановлюючи можливість стягнення заборгованості з відповідачів як поручителів за зобов`язаннями позичальника, суди попередніх інстанцій виходили з того, що ТОВ «Автомир Одеса» підтвердило свою згоду на те, що підписані ним заяви разом з Умовами і Тарифами складають між ним і банком договори про надання банківських послуг, та вважали, що банк надав повну інформацію про умови кредитування, що підтверджується підписом відповідачів у заяві як уповноважених осіб ТОВ «Автомир Одеса». Отже, укладаючи договори поруки на забезпечення виконання зобов`язань за ними, відповідачі були ознайомлені з указаними Умовами, а також наявними зобов`язаннями.

Проте з такими висновками погодитися не можна з огляду на таке.

Відповідно до частин першої, другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України).

Частиною другою статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України).

Згідно з частиною першою статті 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги.

За змістом статті 634 цього Кодексу договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 03 липня 2019 року у справі № 342/180/17 (провадження № 14-131цс19) зроблено висновок про те, що у переважній більшості випадків застосування конструкції договору приєднання його умови розроблює підприємець (в даному випадку - ПАТ КБ «ПриватБанк).

Оскільки умови договорів приєднання розробляються банком, то вони повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку із чим банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші. Тому з огляду на зміст статей 633, 634 ЦК України можна вважати, що другий контрагент (споживач послуг банку) лише приєднується до тих умов, з якими він ознайомлений.

З матеріалів справи відомо, що у заявах від 04 листопада 2014 року та від 02 грудня 2015 року, підписаних сторонами, відсутні умови договору про встановлення кредитного ліміту, відповідальності у вигляді неустойки (пені, штрафів) за порушення зобов`язання у вигляді грошової суми та її визначеного розміру, тощо.

З урахуванням викладеного відсутні підстави вважати, що при укладенні договорів про надання банківських послуг із ТОВ «Автомир Одеса» ПАТ КБ «ПриватБанк» дотрималося вимоги про повідомлення позичальника про умови кредитування та узгодження із ним саме тих умов, які вважав узгодженими банк.

У цьому випадку неможливо застосувати до вказаних правовідносин правила частини першої статті 634 ЦК України, за змістом якої договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому, оскільки Умови та Правила надання банківських послуг, що розміщені на офіційному сайті позивача (www.privatbank.ua), неодноразово змінювалися самим ПАТ КБ «ПриватБанк» у період з моменту виникнення спірних правовідносин до моменту звернення до суду із вказаним позовом, тобто кредитор міг додати до позовної заяви Витяг з Тарифів та Витяг з Умов та Правил надання банківських послуг у будь-яких редакціях, які є найбільш сприятливими для задоволення позову.

Надані ПАТ КБ «ПриватБанк» примірники Умови та Правил надання банківських послуг, а також Тарифів банку, не містять підпису відповідача.

Суди не встановили наявності належних і допустимих доказів, які б підтверджували, що саме ці умови є складовою частиною укладеного між сторонами кредитного договору і що саме ці умови мали на увазі відповідачі, підписуючи заяву позичальника.

За таких обставин, без наданих підтверджень про конкретні запропоновані ТОВ «Автомир Одеса» Умови та Правила банківських послуг, за відсутності в заявах домовленості сторін про розмір кредиту, сплату відсотків за користування кредитними коштами, пені та штрафів за несвоєчасне погашення кредиту, наданий банком витяг з Тарифів банку та витяг з Умов та Правил надання банківських послуг не може розцінюватися як стандартна (типова) форма кредитного договору.

Таким чином, у справі, яка переглядається, суди дійшли передчасного висновку про те, що між сторонами укладено договори про надання банківських послуг, які складаються із заяви, Умов та Правил надання банківських послуг і Тарифів банку.

За таких обставин, вимоги ПАТ КБ «ПриватБанк» про стягнення з поручителів заборгованості за договорами, правомірність та підстави нарахування якої позивачем не доведені належними та допустимими доказами, є також передчасними.

З огляду на те, що судами попередніх інстанцій неправильно застосовано норми матеріального права, не виконані вимоги, передбачені процесуальним законодавством України щодо встановлення фактичних обставин справи, які мають значення для правильного вирішення спору, оскаржувані судові рішення не є законними і обґрунтованими, у зв`язку з чим підлягають скасуванню з передачею справи на новий розгляд до суду першої інстанції на підставі статті 411 ЦПК України.

Під час нового розгляду справи судам необхідно дослідити наявні у матеріалах справи докази, встановити можливість позичальника ознайомитись з умовами оспорюваних кредитних договорів, а також дослідити умови кредитного договору, встановити обставини та підстави отримання позичальником кредитних коштів та чи мало місце виконання позичальником умови кредитного договору.

Керуючись статтями 400, 409, 411, 415, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу ОСОБА_2 , від імені якого діє адвокат Оляш Олексій Юрійович, задовольнити.

Рішення Апеляційного суду Одеської області від 17 серпня 2017 року та рішення Малиновського районного суду м. Одеси від 01 березня 2017 року скасувати, справу передати на новий розгляд до суду першої інстанції.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуючий Д. Д. Луспеник

Судді: І. А. Воробйова

Б. І. Гулько

Р. А. Лідовець

Ю. В. Черняк