ЧЕРНІВЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

5 березня 2019 року м. Чернівці

справа № 726/1114/15-ц

Чернівецький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого Одинак О. О.

суддів Кулянди М.І., Половінкіної Н.Ю.

секретар Вовкун Н.Ю.

позивач ОСОБА_1 товариство комерційний банк «ПриватБанк»

відповідачі ОСОБА_2, ОСОБА_3

апеляційна скарга ОСОБА_4, в інтересах якого діє адвокат ОСОБА_5, на ухвалу Садгірського районного суду міста Чернівці від 22 листопада 2018 року,

головуючий в суді першої інстанції суддя Байцар Л.В.

встановив:

Ухвалою Садгірського районного суду міста Чернівці від 22 листопада 2018 року заяву Акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» (далі - АТ КБ «ПриватБанк») про забезпечення позову задоволено.

Накладено арешт на житловий будинок літера «Ж», літню кухню літера «Б», гараж, літера «Д», ворота №2, які знаходяться по вулиці Широка, 19 в місті Чернівці та належать на праві власності ОСОБА_3

На вказану ухвалу ОСОБА_4 подав апеляційну скаргу.

Просить ухвалу Садгірського районного суду міста Чернівці від 22 листопада 2018 року скасувати та постановити нову ухвалу про відмову у задоволенні заяви про забезпечення позову.

Посилається на те, що він не був залучений до розгляду цивільної справи та ухвалою суду першої інстанції вирішено питання про його права та обовязки.

Заслухавши доповідача, обговоривши доводи скарги та перевіривши матеріали справи, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційну скаргу слід задовольнити з наступних підстав.

Так, згідно частини 1 статті 149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову.

Статтею 150 ЦПК України встановлені види забезпечення позову.

Відповідно до пункту 1 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» від 22 грудня 2006 року, № 9 (далі - постанови Пленуму ВСУ), забезпечення позову - це сукупність процесуальних дій, які гарантують виконання рішення суду в разі задоволення позовних вимог.

Згідно пункту 4 постанови Пленуму ВСУ розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з'ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Як вбачається з матеріалів справи в провадженні Садгірського районного суду міста Чернівці перебуває справа за позовом АТ КБ «ПриватБанк» до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про стягнення боргу.

АТ КБ «ПриватБанк» звернувся до суду з заявою про забезпечення позову.

Позивач просив накласти арешт на житловий будинок літера «Ж», літню кухню літера «Б», гараж, літера «Д», ворота №2, які знаходяться по вулиці Широка, 19 в місті Чернівці та належать на праві власності ОСОБА_3

Ухвалою Садгірського районного суду міста Чернівці від 22 листопада 2018 року вказану заяву задоволено та накладено арешт на житловий будинок літера «Ж», літню кухню літера «Б», гараж, літера «Д», ворота №2, які знаходяться по вулиці Широка, 19 в місті Чернівці та належать на праві власності ОСОБА_3

Постановляючи ухвалу суд першої інстанції виходив з того, що вищевказане нерухоме майно належить на праві власності ОСОБА_3

Вказаний висновок суду є помилковим.

Так, постановою Апеляційного суду Чернівецької області від 20 грудня 2017 року встановлено, що 8 липня 2008 року між ОСОБА_6 (на той час ОСОБА_3) Л.Ш. та ЗАТ КБ «Приватбанк», правонаступником якого є ПАТ КБ «Приватбанк», було укладено договір іпотеки, за яким остання передала банку в іпотеку житловий будинок літ. ,,Ж з господарськими будівлями і спорудами ( літня кухня літ. ,,Б, гараж літ. ,,Д, ворота 2), які знаходяться по вулиці Широкій № 19 у місті Чернівці.

Право власності на вказане нерухоме майно на момент укладення договору іпотеки належало іпотекодавцю на підставі договору міни від 21 травня 2008 року.

Ухвалою апеляційного суду Чернівецької області від 23 червня 2016 року скасовано рішення Садгірського районного суду міста Чернівці від 10 вересня 2007 року, на підставі якого за ОСОБА_7 було зареєстровано право власності на самочинно збудований будинок з господарськими будівлями і спорудами по вулиці Широкій № 19 у м. Чернівці.

Рішенням Садгірського районного суду м. Чернівці від 19 жовтня 2016 року визнано недійсним договір купівлі-продажу від 16 жовтня 2007 року 31/100 частини будинковолодіння № 19 по вулиці Широкій у м. Чернівці, укладений між ОСОБА_7 та ОСОБА_6, визнано недійсним договір дарування від 16 жовтня 2007 року 69/100 частин будинковолодіння, яке розташоване по вулиці Широкій № 19 у м. Чернівці, укладений між дарувальником ОСОБА_7 та обдарованим ОСОБА_4, а також визнано за ОСОБА_8 та ОСОБА_4 право власності на 1/2 частину цього будинковолодіння за кожним.

Оскільки договір купівлі-продажу від 16 жовтня 2007 року, на підставі якого ОСОБА_6 придбала 31/100 частину будинковолодіння по вулиці Широкій №19 у м. Чернівці, визнаний рішенням суду недійсним і ця частка була предметом договору міни відповідно до якого ОСОБА_6 набула право власності на житловий будинок літ. ,,Ж з господарськими будівлями і спорудами, то останню не можна вважати власником майна, переданого в іпотеку (а.с.29-31).

В результаті накладення арешту на житловий будинок літ. ,,Ж , літню кухню літ. ,,Б, гараж літ. ,,Д, ворота № 2, які знаходиться по вулиці Широкій № 19 у м. Чернівці порушене право власності апелянта на будівельні матеріали, які були використані покійним батьком ОСОБА_7 на їх будівництво і які були успадковані ОСОБА_4 відповідно до правил ст.ст. 331 ч. 3, 1216- 1218, 1268 ЦК України.

Так, рішенням Садгірського районного суду міста Чернівці від 19 жовтня 2016 року встановлено, що ОСОБА_8 та ОСОБА_4 є спадкоємцями першої черги та мають рівні права на спадщину після смерті своїх батьків ОСОБА_7 та ОСОБА_9

ОСОБА_4 прийняв спадщину після смерті батька ОСОБА_7 та отримав свідоцтво про право на спадщину за законом серії ВКМ №129869 від 28 червня 2008 року( а.с. 15-18).

Ухвалою Апеляційного суду Чернівецької області від 23 червня 2016 року було скасоване рішення Садгірського районного суду міста Чернівці від 10 вересня 2007 року про визнання за ОСОБА_7 права власності на самочинне будівництво, а саме на житловий будинок літ. ,,Ж, літню кухню літ. ,,Б, гараж літ. ,,Д, ворота № 2, які знаходяться по вулиці Широкій № 19 у м. Чернівці.

Враховуючи наведене вище, ухвала суду першої інстанції постановлена з порушенням норм процесуального права, а тому її слід скасувати та ухвалити постанову про відмову у задоволенні заяви АТ КБ «ПриватБанк» про забезпечення позову.

Керуючись ст.ст. 367, 368, 374, 376, 381, 382 ЦПК України, суд,

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_4, в інтересах якого діє ОСОБА_5, задовольнити.

Ухвалу Садгірського районного суду міста Чернівці від 22 листопада 2018 року скасувати.

У задоволенні заяви Акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» про забезпечення позову Акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про стягнення боргу відмовити.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття.

На постанову може бути подана касаційна скарга до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повної постанови.

Дата складання повної постанови 6 березня 2019 року.

Головуючий О.О. Одинак

Судді: М.І. Кулянда

ОСОБА_10