ЧЕРКАСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Номер провадження 22-ц/821/398/19Головуючий по 1 інстанції
Категорія: Чубай В. В.
Доповідач в апеляційній інстанції
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 жовтня 2019 року Черкаський апеляційний суд в складі:

суддів Бондаренка С. І., Храпка В.Д., Новікова О.М.

за участю секретаря Матюха В.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Черкаси апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Чорнобаївського районного суду Черкаської області від 01 липня 2019 року ухваленого під головуванням судді Чубая В.В., у справі за первісним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , третя особа ОСОБА_3 про припинення права власності на частку у спільному майні та зустрічним позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа ОСОБА_3 , про усунення перешкод у користуванні майном, повний текст рішення виготовлено 11 липня 2019 року, -

в с т а н о в и в :

В квітні 2017 року ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1 , третя особа ОСОБА_3 про припинення права власності на частку у спільному майні.

В обґрунтування позовних вимог зазначав, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла його дружина ОСОБА_4 . Спадкоємцями після її смерті є ОСОБА_2 , ОСОБА_1 та ОСОБА_3 .

Рішенням Чорнобаївського районного суду Черкаської області від 02 липня 2014 року між сторонами розподілена спадщина, а саме визнано за відповідачем право власності в порядку спадкування за законом на 1/6 частину житлового будинку з надвірними спорудами по АДРЕСА_1 .

В 2016 році ОСОБА_1 звернулася до Чорнобаївського районного суду з позовними вимогами до ОСОБА_2 про виділення її частки в натурі, проте судом в задоволенні позовних вимог їй було відмовлено. Згідно висновку судової будівельно-технічної експертизи №307/843/16-23 від 10 листопада 2016 року дійсна ринкова вартість домоволодіння АДРЕСА_1 становить 121358 гривень. Разом з тим у висновку експерта зазначено, що реальний розподіл вказаного домоволодіння з метою влаштування двох ізольованих квартир в існуючому житловому будинку у відповідності до ідеальних часток співвласників не можливий.

У зв`язку з чим просив суд припинити право власності відповідача на 1/6 частину житлового будинку з надвірними спорудами, що розташований за адресою АДРЕСА_1 .

Стягнути на користь відповідача грошову компенсацію за належну їй 1/6 будинку з надвірними спорудами, що розташований за адресою АДРЕСА_1 в розмірі 20226 гривень 34 копійки.

В жовтні 2017 року ОСОБА_1 подала до суду зустрічну позовну заяву до ОСОБА_2 , третя особа ОСОБА_3 , про усунення перешкод в користуванні майном.

В обґрунтування зустрічних позовних вимог зазначила, що згідно з рішенням Чорнобаївського районного суду Черкаської області від 02 липня 2014 року було визнано за нею право власності в порядку спадкування за законом на 1/6 частину житлового будинку з надвірними спорудами, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 .

Вказане житлове приміщення є її єдиним житлом і у неї відсутнє будь-яке інше нерухоме майно житлового призначення.

На даний час з боку відповідача вчинюються перешкоди в користуванні позивачем належній їй на праві власності 1/6 частини будинковолодіння, у зв`язку з чим вона була вимушена звернутися із заявами щодо вчинення їй перешкод у користуванні майном до Чорнобаївського ВП Золотоніського ВП ГУНПУ у Черкаській області та до Вереміївської сільської ради Чорнобаївського району Черкаської області.

На підставі викладеного просила суд зобов`язати ОСОБА_2 усунути перешкоди у користуванні гр. ОСОБА_1 будинковолодінням, що знаходиться за адресою АДРЕСА_1 шляхом вселення ОСОБА_1 до даного будинку та передачі їй ключів від нього. Встановити порядок користування будинковолодінням АДРЕСА_1 виділивши окреме приміщення для позивача як житло та надавши право користування допоміжними приміщеннями.

Рішенням Чорнобаївського районного суду Черкаської області від 01 липня 2019 року первісний позов ОСОБА_2 задоволено.

Припинено право власності ОСОБА_1 на 1/6 частину житлового будинку з надвірними спорудами, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 .

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 грошову компенсацію у розмірі вартості 1/6 частини житлового будинку з надвірними спорудами, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 , що становить 30650,00 гривень шляхом перерахування вказаних коштів з депозитного рахунку ТУ ДСА України у Черкаській області, внесених ОСОБА_2 згідно з квитанціями №22447760 від 12 квітня 2017 року та №367770458 від 14 листопада 2018 року.

Визнано за ОСОБА_2 право власності на 1/6 частину житлового будинку з надвірними спорудами, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 .

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 судовий збір у розмірі 640 гривень 00 копійок.

У задоволенні зустрічного позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа ОСОБА_3 , про усунення перешкод у користуванні майном відмовлено повністю.

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, просить скасувати дане рішення та ухвалити нове, яким відмовити в задоволенні первісного позову та задовольнити зустрічний позов повністю.

Доводи апеляційної скарги вмотивовує тим, що вказане житлове приміщення є її єдиним житлом та єдиним житлом її неповнолітнього сина, оскільки відсутнє інше нерухоме майно житлового призначення, яке б перебувало у неї на праві власності чи користуванні. Тому припиняючи право власності на єдине житло, на яке вона має правомочності власника, суд істотно порушує її права та інтереси, а також права та інтереси членів її сім`ї.

Також скаржник не погоджується з висновком експерта щодо визначення вартості частки будинку та неможливості встановлення порядку користування, оскільки даний будинок має два входи, що дає можливість встановити порядок користування між співвласниками спірного будинковолодіння.

Відзив на апеляційну скаргу не надходив.

Заслухавши доповідача, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції, апеляційний суд, приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню виходячи з наступного.

Задовольняючи первісний позов та відмовляючи в задоволенні зустрічного позову суд першої інстанції виходив з того, що частка ОСОБА_1 в спірному житловому будинку є незначною і не може бути виділена в натурі. Спільне володіння і користування є неможливим через неприязні стосунки сторін, подальше спільне володіння та користування спірним будинком буде порушувати права та інтереси співвласників, а тому припинення права власності ОСОБА_1 на належну їй частку житлового будинку не завдасть шкоди її інтересам, зважаючи на те, що вона в ньому не проживає. Оскільки первісний та зустрічний позови взаємопов`язані, то задоволення первісного позову виключає можливість задоволення зустрічних позовних вимог про усунення перешкод в користуванні майном, адже припинення права власності відповідача за первісним позовом не спірну частину житлового будинку, припиняє всі інші пов`язані з цим права на дане майно.

Відповідно до положень Конституції України та статей 319, 358 ЦК України всі громадяни є рівними у своїх правах, усім власникам забезпечуються рівні умови здійснення цих прав, у тому числі щодо захисту права спільної часткової власності.

Згідно із частиною першою статті 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Рішенням Чорнобаївського районного суду Черкаської області від 02 липня 2014 року позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа ОСОБА_3 про визнання права власності на спадкове майно задоволено.

Визнано за ОСОБА_5 право власності на 1/6 частину житлового будинку з надвірними спорудами по АДРЕСА_1 (т.1 а.с.12).

З копії витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію прав власності вбачається, що ОСОБА_5 належить на праві власності 1/6 частина житлового будинку, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 . (т.1 а.с.189).

З копії інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Держаного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна ОСОБА_2 є власником 5/6 частин житлового будинку за адресою: АДРЕСА_1 . (т.1 а.с.191-193).

Вказані докази підтверджують, що сторони по справі є співвласниками зазначеного будинку.

Поняття спільної часткової власності викладено в ч. 1 ст. 356 ЦК України як власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності. Отже, право спільної часткової власності це право двох або більше осіб за своїм розсудом володіти, користуватися і розпоряджатися належним їм у певних частках майном, яке складає єдине ціле.

Кожен учасник спільної часткової власності володіє не часткою майна в натурі, а часткою в праві власності на спільне майно у цілому.

Ці частки є ідеальними й визначаються відповідними відсотками від цілого чи у дробному виразі.

Частиною першою статті 365 ЦК України передбачені підстави, за наявності яких суд може задовольнити позов про припинення права особи на частку у спільному майні: частка є незначною і не може бути виділена в натурі, річ є неподільною, спільне володіння і користування майном є неможливим, таке припинення не завдасть істотної шкоди інтересам співвласника та членам його сім`ї.

Отже аналіз цієї норми свідчить про те, що для припинення права особи на частку у спільному майні необхідно встановити наявність будь-якої із обставин, передбачених пунктами 1-3 частини першої статті 365 ЦК України за умови, що таке припинення не завдасть істотної шкоди інтересам співвласника та членам його сім`ї.

Такий правовий висновок висловлений у постановах Верховного Суду України від 16 січня 2012 року у справі №6-81цс11, від 02 липня 2014 року у справі №6-68цс14 та у постановах Верховного Суду від 26 червня 2018 року справа №520/1194/15-ц, від 30 травня 2018 року справа №760/8958/15-ц, від 26 вересня 2018 року справа №202/9171/15-ц.

Відповідно до копії довідки, виданої виконкомом Вереміївської сільської ради за №50 від 23 січня 2017 року ОСОБА_5 зареєстрована в АДРЕСА_1 разом з сином ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_2 . За даною адресою не проживають на протязі багатьох років (т.1 а.с.10).

З висновку судової оціночно-будівельної та будівельно технічної експертизи будинку АДРЕСА_1 від 17 липня 2018 року №2560 вбачається, що виділ 1/6 частини домоволодіння АДРЕСА_1 , в тому числі шляхом проведення реконструкції чи перепланування будинку чи домоволодіння, не можливий, оскільки не можливо при розподілі забезпечити дотримання вимог пунктів 2.22 ,2.23 ДБН В.2.2-15-2005 «Будинки і споруди. Житлові будинки. Основні положення», пункт 8.7 ДБН В.3.2-2-2009 «Житлові будинки. Реконструкція та капітальний ремонт».

Суд першої інстанції, задовольняючи позов про припинення права на частку у спільному майні, не врахував положення пункту 4 частини першої статті 365 ЦК України, згідно з якими право особи на частку у спільному майні може бути припинене за рішенням суду на підставі позову інших співвласників, якщо таке припинення не завдасть істотної шкоди інтересам співвласника та членам його сім`ї. Саме ця обставина є визначальною при вирішенні позову про припинення права на частку у спільному майні за вимогою інших співвласників. Суд першої інстанції не належну дав оцінку доводам ОСОБА_5 про те, що спірне житлове приміщення є єдиним її та малолітнього сина житлом, оскільки відповідно до копії інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на майно, Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження нерухомого майна від 25 липня 2017 року №92768301 в фізичної особи ОСОБА_5 відсутнє інше нерухоме майно житлового призначення, яке б перебувало у неї на праві власності чи користуванні (т.1 а.с.70-73).

Висновок суду першої інстанції про те, що припинення права власності на частину будинку не призведе до втрати користування житлом, протирічить закону, оскільки право користування є одною із складових права власності (ч.1 ст.317 ЦК України), а тому припинення права власності , є припинення всіх його складових, в тому числі і права користування.

Тому позбавлення відповідача права власності її частки у єдиному житлі , завдасть істотної шкоди як їй так і її малолітньому сину, в зв`язку з чим первісний позов не підлягає задоволенню.

Вирішуючи зустрічні позовні вимоги суд виходить із наступного.

Відповідно до частини 1 статті 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном.

З зазначеної норми права слідує, що право власності складається з трьох складових права володіння, користування та розпорядження. Порушення хоча б одного права є порушенням права власності в цілому.

Частиною 1 статті 391 ЦК України встановлено, що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

Судом встановлено, що між сторонами виникають суперечки з приводу користування будинковолодінням АДРЕСА_1 по причині вчинення ОСОБА_2 перешкод у користуванні належною ОСОБА_5 часткою спірного домоволодіння, з приводу чого вона зверталася до Вереміївської сільської ради Чорнобаївського району Черкаської області (т.1. а.с.157) та до Чорнобаївського ВП ГУНП в Черкаській області (т.1 а.с.158) із заявами щодо вжиття заходів з приводу усунення їй перешкод у доступі до вищезазначеного будинковолодіння.

Оскільки спірне приміщення є житлом, то такий спосіб усунення перешкод в користуванні власністю як вселення позивача та зобов`язання відповідача за зустрічним позовом не чинити перешкод в користуванні будинковолодінням і надання ключів від вхідних дверей будинку, є можливим способом захисту порушеного права.

Згідно зі статтею 358 ЦК України право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою. Співвласники можуть домовитися про порядок володіння та користування майном, що є їхньою спільною частковою власністю. Кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності. У разі неможливості цього він має право вимагати від інших співвласників, які володіють і користуються спільним майном, відповідної матеріальної компенсації. Якщо договір між співвласниками про порядок володіння та користування спільним майном відповідно до їхніх часток у праві спільної часткової власності посвідчений нотаріально, він є обов`язковим і для особи, яка придбає згодом частку в праві спільної часткової власності на це майно.

Сторони не можуть дійти згоди щодо порядку користування спільною частковою власністю.

Виходячи із суті права користування майном, яке полягає в користуванні вже існуючим майном, а не майном яке може бути дороблене чи перероблене, для вирішення в цій частині спору, не потрібно спеціальні знання у сфері іншій ніж право, а наявні матеріали справи дозволяють такий спір вирішити.

Так відповідно до технічного паспорта житловий будинок має 4 житлові кімнати житловою площею 16.4,12.1,11.4,23.6 кв.м., а всього 63.5 кв.м., загальна площа будинку 115.8 кв.м.

Спір між сторонами не можливо вирішити в інший спосіб, як встановити порядок користування, а тому виходячи з вказаних обставин справи, права ОСОБА_5 , відповідно до частки у праві власності на 63.5:6= 10.58 кв.м. житлової площі, суд, вважає можливим виділити їй в користування кімнату №5 площею 12,1 кв.м., яка не є прохідною , а ОСОБА_2 (частка 5/6) виділити в користування: житлову кімнату №4 площею 16,4 м.кв., житлову кімнату №6 площею 11,4 м.кв., житлову кімнату №7 площею 23,6 м.кв.

Приміщення загального користування, а саме: веранду №1 площею 6,6 м.кв.; передпокій №2 площею 12,4 м.кв.; кухню №3 площею 14,2 м.кв.; санвузол №8 площею 5,7 м.кв.; коридор №9 площею 3,1 м.кв.; веранду №10 площею 6,4 м.кв., топочну №11 площею 3,9 м.кв. залишити в спільному користуванні співвласників будинковолодіння ОСОБА_2 та ОСОБА_5 .

Суд першої інстанції зазначених обставин справи та норм права не врахував, а тому апеляційна скарга підлягає до задоволення, а рішення суду першої інстанції до скасування.

Керуючись ст. ст. 368, 374, 376,381, 382, 383, 384 ЦПК України, суд, -

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - задовольнити, а рішення Чорнобаївського районного суду Черкаської області від 01 липня 2019 року - скасувати.

Ухвалити нове рішення яким:

В задоволенні первісного позову ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , третя особа ОСОБА_3 про припинення права власності на частку у спільному майні відмовити.

Зустрічний позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа ОСОБА_3 про усунення перешкод у користуванні майном задовольнити.

Усунути перешкоди ОСОБА_7 в користуванні будинком АДРЕСА_1 шляхом її вселення у вказаний будинок та зобов`язати ОСОБА_2 надати ОСОБА_7 ключі від замка вхідних дверей зазначеного будинку.

Встановити наступний порядок користування будинком АДРЕСА_1 :

Виділити ОСОБА_7 в користування житлову кімнату №5 площею 12,1 кв.м.

Виділити ОСОБА_2 в користування: житлову кімнату №4 площею 16,4 м.кв., житлову кімнату №6 площею 11,4 м.кв., житлову кімнату №7 площею 23,6 м.кв.

Веранду №1 площею 6,6 м.кв.; передпокій №2 площею 12,4 м.кв.; кухню №3 площею 14,2 м.кв.; санвузол №8 площею 5,7 м.кв.; коридор №9 площею 3,1 м.кв.; веранду №10 площею 6,4 м.кв., топочну №11 площею 3,9 м.кв. залишити в спільному користуванні ОСОБА_2 та ОСОБА_1 .

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судовий збір в розмірі 3200 гривень.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до суду касаційної інстанції протягом 30 днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови виготовлений 10 жовтня 2019 року.

Судді :

в с т а н о в и в :

п о с т а н о в и в :