КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 753/745/19 Головуючий у 1-й інст. - Коренюк А.М.
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

01 жовтня 2019 року Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді Рубан С.М.

суддів Желепа О.В., Мараєва Н.Є.

при секретарі Клець О.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві у порядку спрощеного позовного провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на заочне рішення Дарницького районного суду м. Києва від 08 травня 2019 року, ухвалене у складі судді Коренюк А.М. у справі за позовом Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,-

В С Т А Н О В И В :

Акціонерне товариство Комерційний банк «Приватбанк» звернулось з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором у розмірі 38 816 грн. 87 коп., а саме: заборгованість за кредитом - 4 307 грн. 69 коп., заборгованість за відсотками за користування кредитом - 28 765 грн. 65 коп., 3 418 грн. 92 коп. - заборгованість за пенею, а також штрафи відповідно до п.2.1.1.7.6 Умов та правил надання банківських послуг: 500 грн. 00 коп. - штраф (фіксована частина), 1 824 грн. 61 коп. - штраф (процентна складова).

Посилається на те, що 17 серпня 2011 року між АТ КБ «Приватбанк» та ОСОБА_1 був укладений кредитний договір б/н, за умовами якого ОСОБА_1 отримав кредит в сумі 300 грн. 00 коп. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку, із сплатою 30, 00 % (відсотків) річних за користування кредитом на суму залишку заборгованості за кредитом, з кінцевим строком повернення та сплати всіх платежів, що відповідає дії платіжної картки, на умовах забезпеченості, поворотності, строковості, платності кредитних ресурсів.

Позивач виконав свої зобов`язання, надавши відповідачу кредитні кошти в повному обсязі, проте відповідач неналежним чином виконує умови договору, тому станом на 30 вересня 2018 року у нього утворилась відповідна заборгованість.

Заочним рішенням Дарницького районного суду м. Києва від 08 травня 2019 року позов Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» задоволено.

Стягнуто із ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк», 38 816 грн. 87 коп. - заборгованості за кредитним договором, 1 921 грн. 00 коп. - судового збору, а всього - 40 737 грн. 87 коп.

Ухвалою Дарницького районного суду м. Києва від 12 липня 2019 року заяву ОСОБА_1 про перегляд заочного рішення Дарницького районного суду м. Києва від 08 травня 2019 року - залишено без задоволення.

Не погоджуючись з рішенням суду, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на його незаконність, необґрунтованість, неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просить рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення, яким зобов`язати ПАТ КБ «Приватбанк» прийняти від ОСОБА_1 оплату по тілу кредиту у розмірі 4 082 грн.; відмовити у задоволенні незаконно нарахованих відсотків у розмірі 28 765,65 грн. пені та комісії у розмірі 3 418,92 грн., штрафу у розмірі 500 грн. та штрафу у розмірі 1 824,61 грн.

Посилається на те, що суд помилково стягнув нараховані проценти за період з 2011 року по 2019 рік. Зазначає, що згідно висновку експерта - спеціаліста Експертного Центру ГРУО ОСОБА_2 . №33 від 19.06.2019 року, який додано до апеляційної скарги, заборгованість по основному боргу за період з 17.08.2011 року по 28.10.2011 року становить 4 082 грн. (5632 грн. отримав готівки) - (1550 грн. поповнив карту); відсотки за користування кредитом за період з 30.09.2011 року по 31.10.2014 року становлять 4 574 грн., штраф за прострочення по кредиту за період з 30.04.2012 року по 01.11.2014 року становить 1580,72 грн. За наведених у вказаному висновку обставин трирічний строк позовної давності сплив у 2017 році. Просить застосувати строк позовної давності на незаконно нараховані відсотки, штраф, комісію, пеню, про який він заявляв у заяві про перегляд заочного рішення згідно ст.267 ЦК України.

Представник позивача відзив на апеляційну скаргу до суду не подав.

В судовому засіданні представник відповідача підтримав апеляційну скаргу з підстав викладених у апеляційній скарзі.

Представник позивача заперечив проти задоволення апеляційної скарги. Посилається на те, що Банк належним чином виконав свої зобов`язання за кредитним договором. Підписуючи кредитний договір ОСОБА_1 погодився з усіма його умовами, однак неналежним чином виконує взяті на себе зобов`язання. Зазначає, що підстав для застосування позовної давності немає, оскільки Банк звернувся до суду в межах строку позовної давності.

Інші учасники процесу в судове засідання не з`явились, про час і місце розгляду справи повідомлені належно, тому в порядку ч. 2 ст. 372 ЦПК України їх неявка не перешкоджає розгляду справи.

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення осіб, які з`явились в судове засідання, доводи апеляційної скарги, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду та матеріали справи в межах апеляційного оскарження, дійшла наступного висновку.

Ухвалюючи рішення про задоволення позову, суд першої інстанції виходив з того, що 17 серпня 2011 року між АТ КБ «Приватбанк» та ОСОБА_1 був укладений кредитний договір б/н, за умовами якого ОСОБА_1 отримав кредит в сумі 300 грн. 00 коп. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку, зі сплатою 30,00 % (відсотків) річних за користування кредитом на суму залишку заборгованості за кредитом, з кінцевим строком повернення та сплати всіх платежів, що відповідає дії платіжної картки, на умовах забезпеченості, поворотності, строковості, платності кредитних ресурсів.

Відповідач відповідно до умов Кредитного договору засвідчив, що всі умови кредитного договору йому зрозумілі й він вважає їх справедливими по відношенню до себе та підтвердив свою здатність їх виконувати.

Відповідач взяті на себе зобов`язання по виплаті кредитних коштів у строки визначені кредитним договором не виконує, термін сплати коштів порушив, внаслідок чого виникла заборгованість у розмірі 38 816 грн. 87 коп., яка підлягає стягненню.

Колегія суддів не в повній мірі погоджується з висновком суду першої інстанції виходячи з наступного.

Виходячи з положень статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання:

1) чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються;

2) чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження;

3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин;

4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин;

5) чи слід позов задовольнити або в позові відмовити;

6) як розподілити між сторонами судові витрати;

7) чи є підстави допустити негайне виконання судового рішення;

8) чи є підстави для скасування заходів забезпечення позову (стаття 264 ЦПК України).

Згідно ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Судом встановлено, що 17 серпня 2011 року між АТ КБ «Приватбанк» та ОСОБА_1 був укладений кредитний договір б/н, за умовами якого ОСОБА_1 отримав кредит в сумі 300 грн. 00 коп. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку, із сплатою 30,00 % (відсотків) річних за користування кредитом на суму залишку заборгованості за кредитом, з кінцевим строком повернення та сплати всіх платежів, що відповідає дії платіжної картки, на умовах забезпеченості, поворотності, строковості, платності кредитних ресурсів (а.с. 4-5, 6, 7, 8-31, 32).

Підписавши заяву про приєднання до Умов і Правил надання банківських послуг у Приватбанку, ОСОБА_1 погодився з Умовами та Правилами надання банківських послуг, відповідач користувався кредитним лімітом, отже погодився з умовами кредитування, розміром процентів за користування кредитом та відповідальністю, яка настає в разіпорушення умов договору.

ОСОБА_1 порушив свої зобов`язання щодо щомісячного повернення частини кредитних коштів та сплати процентів за користування кредитом.

Відповідно до розрахунку заборгованості за кредитним договором № б/н від 17.08.2011 року станом на 30 вересня 2018 року загальна заборгованість відповідача перед банком за кредитним договором становить 38 816 грн. 87 коп., яка складається: заборгованість за кредитом - 4 307 грн. 69 коп., заборгованість за відсотками за користування кредитом - 28 765 грн. 65 коп., 3 418 грн. 92 коп. - заборгованість за пенею, а також штрафи 2324 грн. 61 коп. (а.с. 4-5).

Оскільки відповідач ухиляється від сплати боргу у добровільному порядку, жодних заперечень щодо позову суду не надав, суд дійшов висновку про стягнення з нього на користь позивача заборгованістьпо кредитному договору у розмірі 38 816 грн.87 коп.

Колегія суддів не погоджується з вказаним висновком суду.

Відповідно до частин першої, другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України).

Частиною другою статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України).

Згідно із частиною першою статті 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги.

За змістом статті 634 цього Кодексу договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

У переважній більшості випадків застосування конструкції договору приєднання його умови розроблює підприємець (в даному випадку АТ КБ «ПриватБанк»).

Оскільки умови договорів приєднання розробляються банком, тому повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку із чим банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші. Тому з огляду на зміст статей 633, 634 ЦК України можна вважати, що другий контрагент (споживач послуг банку) лише приєднується до тих умов, з якими він ознайомлений.

За змістом статті 1056-1 ЦК України в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин розмір процентів та порядок їх сплати за договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів.

Відповідно до частини першої статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

Згідно зі статтею 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

За змістом статті 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Згідно із частиною першою статті 1050 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу.

У заяві позичальника від 17.08.2011 року процентна ставка не зазначена.

Крім того, у цій заяві, підписаній сторонами, відсутні умови договору про встановлення відповідальності у вигляді неустойки (пені, штрафів) за порушення зобов`язання у вигляді грошової суми та її визначеного розміру.

Банк, пред`являючи вимоги про погашення кредиту, просив у тому числі, крім тіла кредиту (сума, яку фактично отримав в борг позичальник), стягнути складові його повної вартості, зокрема заборгованість за відсотками за користування кредитними коштами, а також пеню і штрафи за несвоєчасну сплату кредиту і процентів за користування кредитними коштами.

Позивач, обґрунтовуючи право вимоги в цій частині, в тому числі їх розмір і порядок нарахування, крім самого розрахунку кредитної заборгованості за договором від 17.08.2011 року, посилався на Довідку про умови кредитування з використанням кредитки «Універсальна, 55 днів пільгового періоду»,Витяг з Умов та правил надання банківських послуг в ПриватБанку ресурс: Архів Умов та правил надання банківських послуг розміщені на сайті: https://privatbank.ua/terms/pages/70/як невід`ємні частини спірного договору.

При цьому, матеріали справи не містять підтверджень, що саме цю Довідку про умови кредитування з використанням кредитки «Універсальна, 55 днів пільгового періоду» та Витяг з Умов розумів відповідач та ознайомився і погодився з ними, підписуючи заяву-анкету про приєднання до умов та Правил надання банківських послуг ПриватБанку, а також те, що вказані документи на момент отримання відповідачем кредитних коштів взагалі містили умови, зокрема й щодо сплати процентів за користування кредитними коштами та щодо сплати неустойки (пені, штрафів), та, зокрема саме у зазначеному в цих документах, що додані банком до позовної заяви розмірах і порядках нарахування.

Витяг з Умов та правил надання банківських послуг в ПриватБанку ресурс: Архів Умов та правил надання банківських послуг розміщені на сайті: https://privatbank.ua/terms/, який міститься в матеріалах даної справи не визнається відповідачем та не містять його підпису, тому Умови не можна розцінювати як частину кредитного договору, укладеного між сторонами 17 серпня 2011 року шляхом підписання заяви-анкети. Отже відсутні підстави вважати, що сторони обумовили у письмовому вигляді ціну договору, яка встановлена у формі сплати процентів за користування кредитними коштами, а також відповідальність у вигляді неустойки (пені, штрафів) за порушення термінів виконання договірних зобов`язань.

У даному випадку договірні правовідносини виникли між банком та фізичною особою - споживачем банківських послуг (частина перша статті 11 Закону України від 12 травня 1991 року №1023-ХІІ «Про захист прав споживачів».

З урахуванням основних засад цивільного законодавства та необхідності особливого захисту споживача у кредитних правовідносинах пересічний споживач банківських послуг з урахуванням звичайного рівня освіти та правової обізнаності, не може ефективно здійснити свої права бути проінформованим про умови кредитування за конкретним кредитним договором, який укладений у вигляді заяви про надання кредиту та Умов та правил надання банківських послуг, оскільки Умови та правила надання банківських послуг це значний за обсягом документ, що стосується усіх аспектів надання банківських послуг та потребує як значного часу, так і відповідної фахової підготовки для розуміння цих правил тим більше співвідносно з конкретним видом кредитного договору.

Тому відсутні підстави вважати, що при укладенні договору з ОСОБА_1 АТ КБ «Приватбанк» дотримав вимог, передбачених частиною другою статті 11 Закону №1023-ХІІ про повідомлення споживача про умови кредитування та узгодження із споживачем саме тих умов, про які вважав узгодженими банк.

Аналогічна правова позиція викладена Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 03 липня 2019 року у справі №342/180/17.

На вищевказані обставини під час вирішення питання щодо наявності правових підстав для стягнення з відповідача на користь АТ КБ «ПриватБанк» штрафів за порушення строків платежів за будь-яким із грошових зобов`язань, суд першої інстанції не звернув уваги та дійшов помилкового висновку про задоволення позову в частині стягнення з ОСОБА_1 штрафів у розмірі 500 грн. (фіксована частина) та 1 824 грн.61 коп. (процентна складова), тим самим встановивши, що Витяг з Умов та правил надання банківських послуг в ПриватБанку ресурс: Архів Умов та правил надання банківських послуг розміщені на сайті: https://privatbank.ua/terms/ є складовою частиною спірного кредитного договору.

Крім того, суд дійшов суперечливого та такого, що ґрунтується на припущеннях висновку про наявність правових підстав для стягнення на користь банку 28 765 грн. 65 коп. процентів за користування кредитом і 3 418 грн. 92 коп. пені за недотримання умов кредитного договору як таких, що передбачені договором. Суд погодився, що їх розмір та підстави стягнення визначені сторонами в самому договорі, за відсутності обґрунтованих підтверджень прийняття відповідачем цих умов, фактично визнавши Витяг з Умов та правил надання банківських послуг в ПриватБанку ресурс: Архів Умов та правил надання банківських послуг розміщені на сайті: https://privatbank.ua/terms/, складовою частиною спірного кредитного договору в частині права банку здійснювати такі нарахування.

Вимог про стягнення процентів за користування позиченими коштами та інших сум за прострочення виконання грошового зобов`язання, з підстав та у розмірах встановлених актами законодавства, зокрема статтями 625, 1048 ЦК України позивач не пред`явив.

Відповідно до ч.1 ст.376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є:

1) неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи;

2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими;

3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи;

4) порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів дійшла висновку, що рішення суду ухвалено з порушенням норм матеріального та процесуального права, недоведеністю обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими.

Оскільки ОСОБА_1 визнає отримання кредиту у розмірі 4 082 грн. 00 коп. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку, однак не надає доказів на підтвердження погашення кредиту, колегія суддів дійшла висновку про стягнення з відповідача на користь позивача 4 082 грн. 00 коп. заборгованості за кредитом.

Таким чином, колегія суддів дійшла висновку, що рішення суду підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про часткове задоволення позовних вимог та стягнення з ОСОБА_1 на користь АТ КБ «Приватбанк» заборгованості за кредитним договором у розмірі 4 082 грн. 00 коп.

Судові витрати належить розподілити відповідно до ст.141 ЦПК України враховуючи обставини справи та зміст позовних вимог.

Таким чином, з ОСОБА_1 на користь ПАТ КБ «Приватбанк»підлягають стягненню судові витрати у розмірі 768 грн. 40 коп.

Керуючись ст.ст. 367, 368, 374, 375, 376, 381-384 ЦПК України, суд,-

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - задовольнити частково.

Заочне рішення Дарницького районного суду м. Києва від 08 травня 2019 року - скасувати, ухвалити нове рішення, яким позов Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» - задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 на користь Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк», код ЄДРПОУзаборгованість за кредитним договором №б/н від 17.08.2011 року у розмірі 4082 грн. 00 коп.

В іншій частині позовних вимог Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» - відмовити.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк»судовий збір у розмірі 768 грн. 40 коп.

Постанова набирає законної сили з дня прийняття, оскарженню в касаційному порядку не підлягає, крім випадків встановлених п.2 ч.3 ст.389 ЦПК України.

Повний текст постанови складено 16 жовтня 2019 року.

Головуючий Рубан С.М.

Судді Желепа О.В.

Мараєва Н.Є.