Провадження № 22-ц/4808/225/19
Головуючий у 1 інстанції Татарінова О. А.
Суддя-доповідач Матківський
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 лютого 2019 року м. Івано-Франківськ

Івано-Франківський апеляційний суд у складі:

головуючого Матківського Р.Й.

суддів: Василишин Л.В., Максюти І.О.

секретаря Бойчука Л.М.

з участю: апелянта ОСОБА_1, представника Івано-Франківського міського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Івано-Франківській області ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за скаргою ОСОБА_1, зацікавлені особи: головний державний виконавець Івано-Франківського міського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Івано-Франківській області ОСОБА_3, старший державний виконавець Івано-Франківського міського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Івано-Франківській області ОСОБА_2, Публічне акціонерне товариство Банк Форум про визнання дій неправомірними і скасування постанов державного виконавця з апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 30 листопада 2018 року, постановлену суддею Татаріновою О.А.,

в с т а н о в и в:

У вересні 2018 року ОСОБА_1 звернувся до суду зі скаргою на дії головного державного виконавця Коцан П.Б. та старшого державного виконавця Керніцького А.В. Івано-Франківського міського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Івано-Франківській області, в якій просив:

1) визнати неправомірними дії головного державного виконавця Івано-Франківського міського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Івано-Франківській області ОСОБА_3 щодо відкриття 22 червня 2016 року виконавчого провадження на підставі виконавчого листа № 0907/2-618/2011, виданого 22.01.2013 р. Івано-Франківським міським судом Івано-Франківської області;

2) визнати неправомірною та скасувати постанову головного державного виконавця Івано-Франківського міського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Івано-Франківській області ОСОБА_3 про відкриття виконавчого провадження ВП №52008218 від 22.06.2016 p.;

3) визнати неправомірною та скасувати постанову старшого державного виконавця Івано-Франківського міського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Івано-Франківській області ОСОБА_2 про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника ВП№ 52008218 від 23.07.2018 р..

В обґрунтування скарги ОСОБА_1 посилався на те, що в серпні цього року на адресу його місця роботи надійшла постанова старшого державного виконавця, якою державним виконавцем Кооператив «Каменяр 1», в якому працює скаржник, зобовязано здійснювати відрахування з його заробітної плати на користь держави. Про виконавче провадження ОСОБА_1 раніше відомо не було. Відсутня заява стягувача про відкриття виконавчого провадження, відсутні докази надсилання йому постанови про відриття виконавчого провадження рекомендованим листом з повідомленням про вручення, стягувачем згідно виконавчого листа є ПАТ «Банк Форум», а не держава, як вказано у постанові про відкриття виконавчого провадження, пропущено строк предявлення виконавчого листа до виконання. З цих підстав просив скаргу задовольнити.

Ухвалою Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 30 листопада 2018 року в задоволенні скарги ОСОБА_1 відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить ухвалу суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове рішення про задоволення скарги, посилаючись на порушення норм процесуального та неправильне застосування норм матеріального права.

Апеляційну скаргу обгрунтовано тим, що висновок суду першої інстанції про правомірність оскаржуваних дій та рішень державного виконавця є помилковим, оскільки в матеріалах виконавчого провадження відсутня заява стягувача ПАТ «Банк Форум» про відкриття виконавчого провадження, відсутні докази надсилання боржнику копій постанови про відкриття виконавчого провадження, відсутні докази, що стягувач предявив виконавчий документ до виконання у встановлений законом строк. Тому державним виконавцем порушено приписи Закону України «Про виконавче провадження» (а саме п.п. 2, 6 ч. 4 ст.4, п.1 ч.1 ст.26, ч. 1 ст. 28), на що суд не звернув уваги.

Начальник Івано-Франківського МВ ДВС ГТУЮ в Івано-Франківській області подав відзив на апеляційну скаргу, в якому просив відмовити у задоволенні апеляційної скарги, зокрема, з тих підстав, що строк предявлення виконавчого документа до виконання 3 роки, передбачений ст. 12 Закону України «Про виконавче провадження», пропущено не було, дії державного виконавця вчинені в повному обсязі та без порушення Закону України «Про виконавче провадження».

Перевіривши доводи апеляційної скарги та матеріали справи, вислухавши апелянта, який вимоги скарги підтримав, представника представника відділу ДВС, який вимоги скарги заперечив, суд вважає, що апеляційна скарга підлягає до задоволення частково.

Відповідно до ч.1 ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: 1) неповне з'ясування обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; 4) порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Відповідно до частини першої статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Рішення суду першої інстанції зазначеним вимогам не відповідає.

Відмовляючи у задоволенні скарги ОСОБА_1, суд першої інстанції виходив з того, що постанова державного виконавця про відкриття виконавчого провадження від 22.08.2016 року прийнята в порядку встановленому законом у строки, передбачені ст.12 Закону України «Про виконавче провадження», тобто трирічний строк предявлення виконавчого листа до виконання не пропущено.

Однак погодитись із таким висновком суду першої інстанції не можна.

Судом встановлено, що рішенням Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 23 липня 2012 року стягнуто з ОСОБА_1 на користь Публічного акціонерного товариства «Банк Форум» заборгованість у розмірі 1199138 (один мільйон сто дев'яносто дев'ять тисяч сто тридцять вісім) гривень 18 копійок за кредитним договором №98/07/14-CL від 08.06.2007 року.

На підставі вказаного рішення 22.01.2013 року Івано-Франківський міський суд Івано-Франківської області видав виконавчий лист №0907/2-618/2011 (а.с. 69-71), у якому вказано, що рішення набрало законної сили 06.11.2012 року, строк предявлення виконавчого листа до виконання до 07.11.2013 року.

13.06.2013 року державний виконавць Івано-Франківського міського відділу Державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Івано-Франківській області ОСОБА_3 виніс постанову про відкриття виконавчого провадження №52008218 про примусове виконання виконавчого листа №0907/2-618/2011, виданого 22.01.2013 Івано-Франківським міським судом (а.с. 76).

23.06.2015 року державний виконавець Івано-Франківського міського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Івано-Франківській області ОСОБА_3 виніс постанову про повернення виконавчого документа про примусове виконання виконавчого листа №0907/2-618/2011, виданого 22.01.2013 Івано-Франківським міським судом, на підставі ст.47 ч.1 п.2, 50 Закону України Про виконавче провадження (а.с. 77).

Після повернення виконавчий лист знову було предявлено до виконання 22.08.2016 року і цьго ж дня головний державний виконавець Івано-Франківського міського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Івано-Франківській області ОСОБА_3 виніс постанову про відкриття виконавчого провадження №52008218 про примусове виконання виконавчого листа №0907/2-618/2011, виданого 22.01.2013 Івано-Франківським міським судом (а.с. 67).

23.07.2018 року старшим державним виконавцем Івано-Франківського міського відділу Державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Івано-Франківській області ОСОБА_2 винесено постанову про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника, якою звернуто стягнення на доходи боржника ОСОБА_1, що отримує дохід у Кооператив «каменяр 1», за адресою Івано-Франівська область,м.Івано-Франківськ, вул.Бандери,7/2 (а.с. 46).

Закон України «Про виконавче провадження» №606-ХІV від 21.04.1999, який був чинний на момент відкриття виконавчого провадження, тобто на 22.08.2016 року, передбачав наступне.

Стаття 22 вказаного Закону передбачала, що інші виконавчі документи (в тому числі виконавчі листи) можуть бути пред'явлені до виконання протягом року. При цьому такий річний строк встановлюється для виконання судових рішень - з наступного дня після набрання рішенням законної сили.

Статтею 23 вказаного Закону було передбачено, що строки пред'явлення виконавчого документа до виконання перериваються: 1) пред'явленням виконавчого документа до виконання. Після переривання строку пред'явлення виконавчого документа до виконання перебіг строку поновлюється. Час, що минув до переривання строку, до нового строку не зараховується. У разі повернення виконавчого документа стягувачу у зв'язку з неможливістю в повному обсязі або частково виконати рішення строк пред'явлення виконавчого документа до виконання після переривання встановлюється з дня його повернення.

Таким чином, строк для повторного пред'явлення виконавчого листа №0907/2-618/2011, виданого 22.01.2013 року Івано-Франківським міським судом, після його повернення - 23.06.2015 року, становив з 23.06.2015 року по 23.06.2016 року. Отже, 24.06.2016 року цей строк закінчився. Постанову ж про відкриття винесено 22.08.2016 року у день подання стягувачем заяви про примусове виконання, тобто з пропуском річного строку для предявлення до виконання.

Статтею 24 Закону України «Про виконавче провадження» №606-ХІV від 21.04.1999 у редакції, чинній на момент відкриття виконавчого провадження, тобто на 22.08.2016 року, було передбачено, що державний виконавець відмовляє у прийнятті до провадження виконавчого документа, строк пред'явлення для примусового виконання якого закінчився, про що виносить відповідну постанову. Стягувач, який пропустив строк пред'явлення виконавчого документа до виконання, має право звернутися із заявою про поновлення строку пред'явлення до суду, який видав виконавчий документ, або до суду за місцем виконання. Суд розглядає таку заяву в десятиденний строк, якщо інше не передбачено законом.

Положенням пункту 1 ч. 1 ст. 26 Закону України «Про виконавче провадження» №606-ХІV від 21.04.1999 у редакції, чинній на момент відкриття виконавчого провадження, тобто на 22.08.2016 року, було передбачено, що державний виконавець відмовляє у відкритті виконавчого провадження у разі пропуску встановленого строку пред'явлення документів до виконання.

05 жовтня 2016 року набрав чинності Закон України "Про виконавче провадження" від 02.06.2016, згідно з статтею 12 якого виконавчі документи можуть бути пред'явлені до примусового виконання протягом трьох років.

Відповідно до пункту 5 розділу XIII "Прикінцеві та перехідні положення" Закону України "Про виконавче провадження" від 02.06.2016 виконавчі документи, видані до набрання чинності цим Законом, пред'являються до виконання у строки, встановлені Законом від 02.06.2016.

Конституційний Суд України у своєму Рішенні від 09.02.99 N 1-рп/99 зазначив, що за загальновизнаним принципом права закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі. Цей принцип закріплений у частині першій статті 58 Конституції України, за якою дію нормативно-правового акта в часі треба розуміти так, що вона починається з моменту набрання цим актом чинності і припиняється з втратою ним чинності, тобто до події, факту застосовується той закон або інший нормативно-правовий акт, під час дії якого вони настали або мали місце.

Конституція України закріпила принцип незворотності дії в часі законів та інших нормативно-правових актів (частина перша статті 58). Це означає, що дія закону та іншого нормативно-правового акта не може поширюватися на правовідносини, які виникли і закінчилися до набрання чинності цим законом або іншим нормативно-правовим актом (Рішення Конституційного Суду України від 05.04.2001 N 3-рп/2001.

Отже, на момент набрання чинності цим законом та на момент відкриття виконавчого провадження 22.08.2016 року на підставі виконавчого листа №0907/2-618/2011, виданого 22.01.2013 року Івано-Франківським міським судом, річний строк предявлення його до виконання закінчився.

Дія Закону України "Про виконавче провадження" від 02.06.2016 № 1404-VIII не поширюється на правовідносини, які закінчились до набрання ним чинності.

Закон України "Про виконавче провадження" від 02.06.2016 № 1404-VIII не відновлює дію виконавчих листів, строк пред'явлення яких до виконання сплив до набрання ним чинності. Отже, положення пункту 5 розділу XIII "Прикінцеві та перехідні положення" Закону України "Про виконавче провадження" від 02.06.2016 № 1404-VIII не розповсюджують свою дію на виконавчі документи, строк виконання за якими сплив на час набрання чинності зазначеним законодавчим актом.

Тому помилковим є висновок суду першої інстанції про можливість застосування до спірних правовідносин приписів Закону України "Про виконавче провадження" від 02.06.2016.

Така позиція узгоджується із правовим висновком, висловленим Верховним Судом у складі у складі колегії суддів Касаційного господарського суду у постанові від 02.05.2018 р. у справі № 5016/149/2011(17/6).

Таким чином, суд апеляційної інстанції встановив, що на момент відкриття виконавчого провадження 22.08.2016 року закінчився строк предявлення до виконання виконавчого листа №0907/2-618/2011, виданого 22.01.2013 року Івано-Франківським міським судом, тому державний виконавець повинен був на підставі положення пункту 1 ч. 1 ст. 26 Закону України «Про виконавче провадження» №606-ХІV від 21.04.1999 відмовити у відкритті виконавчого провадження.

Відповідно до статті 451 ЦПК України за результатами розгляду скарги суд постановляє ухвалу. У разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов'язує державного виконавця або іншу посадову особу органу державної виконавчої служби, приватного виконавця усунути порушення (поновити порушене право заявника).

Отже, державний виконавець порушив вимоги статей 24, 26 Закону України №606-ХІV від 21.04.1999, відкривши виконавче провадження на підставі виконавчого листа, строк предявлення до виконання якого закінчився. Тому дії головного державного виконавця Івано-Франківського міського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Івано-Франківській області ОСОБА_3 щодо винесення постанови про відкриття виконавчого провадження №52008218 про примусове виконання виконавчого листа №0907/2-618/2011, виданого 22.01.2013 Івано-Франківським міським судом, є неправомірними, а постанова про відкриття виконавчого провадження від 22.08.2016 року має бути скасована.

Оскільки виконавче провадження відкрито неправомірно, всі подальші виконавчі дії та постанови державного виконавця у цьому виконавчому провадженні вчинені без належної правової підстави. Тому необхідно визнати неправомірною та скасувати постанову про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника від 23.07.2018 року.

Щодо інших підстав, на які посилався заявник у скарзі, суд зазначає таке. Така підстава як відсутність заяви стягувача про відкриття виконавчого провадження, не була доведена заявником і в судовому засіданні не було встановлено цієї обставини. У постанові про відкриття виконавчого провадження від 22.08.2016 року зазначено, що заява про примусове виконання подана цього ж дня.

Щодо відсутності доказів надсилання заявнику постанови про відриття виконавчого провадження рекомендованим листом з повідомленням про вручення, то невручення постанови не може бути підставою для скасування самої постанови, а тільки має значення для оцінки всіх подальших виконавчих дій.

Таким чином, суд дійшов висновку, що скарга ОСОБА_1 має бути задоволена частково з однієї із зазначених заявником підстав, а саме: прийняття державним виконавцем до виконання виконавчого листа, строк предявлення до виконання якого закінчився.

Зазначене залишилось поза увагою суду першої інстанції, який порушив норми процесуального права, тому оскаржену ухвалу необхідно скасувати, а скаргу задовольнити частково.

Керуючись ст.ст. 374, 376, 381 384 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Ухвалу Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 30 листопада 2018 року скасувати.

Скаргу ОСОБА_1 на дії державного виконавця задовольнити.

Визнати неправомірними дії головного державного виконавця Івано-Франківського міського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Івано-Франківській області ОСОБА_3 щодо відкриття 22.08.2016 року виконавчого провадження на підставі виконавчого листа №0907/2-618/2011, виданого 22.01.2013 року Івано-Франківським міським судом Івано-Франківської області.

Визнати неправомірною та скасувати постанову головного державного виконавця Івано-Франківського міського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Івано-Франківській області ОСОБА_3 про відкриття виконавчого провадження ВП №52008218 від 22.08.2016 pоку.

Визнати неправомірною та скасувати постанову старшого державного виконавця Івано-Франківського міського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Івано-Франківській області ОСОБА_2 про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника ВП № 52008218 від 23.07.2018 року.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст судового рішення складено 06 березня 2019 року.

Головуючий: Р.Й. Матківський

Судді: Л.В. Василишин

ОСОБА_4