ЧЕРНІВЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 березня 2019 року м. Чернівці

Справа №717/1388/18

Чернівецький апеляційний суд у складі суддів судової палати у цивільних справах:

головуючого Владичана А.І.

суддів: Лисака І.Н., Перепелюк І.Б.

секретар Андрушків С.П.,

розглянувши в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи цивільну справу за позовом акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, за апеляційною скаргою акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» на рішення Кельменецького районного суду Чернівецької області від 4 грудня 2018 року, (головуючий у 1-й інстанції Телешман О.В.),

ВСТАНОВИВ:

У жовтні 2018 року акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк» звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Свої вимоги обґрунтовувало тим, що 12 лютого 2015 року відповідно до укладеного договору №б/н ОСОБА_1 отримав кредит у розмірі 5000 грн у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою 34,80% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки.

Відповідач своїх зобов'язань за укладеним договором належним чином не виконував, у зв'язку з чим станом на 25 вересня 2018 року утворилася заборгованість в сумі 12240 грн 71 коп., з яких: 869 грн 59 коп. - заборгованості за кредитом; 5114 грн 80 коп. - заборгованість за процентами за користування кредитом; 5197 грн 24 коп. - пеня; 500 грн штраф (фіксована частина), 559 грн 08 коп. штраф (процентна складова).

Позивач просив стягнути з відповідача зазначену заборгованість за кредитним договором.

Рішенням Кельменецького районного суду Чернівецької області від 4 грудня 2018 року в задоволенні позову відмовлено.

____________________________________________________________________

Провадження 22ц/822/264/19 Категорія 27

На рішення суду акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк» подало апеляційну скаргу, в якій вважає його незаконним та необґрунтованим, ухваленим з неповним з'ясуванням обставин справи, порушенням норм матеріального і процесуального права.

Свої доводи мотивує тим, що між сторонами виникли зобов'язальні правовідносини, оскільки відповідач після отримання картки та ознайомлення з Умовами та правилами надання банківських послуг здійснив дії щодо іі активації, користувався карткою, отримував кредитні кошти з власної ініціативи та погашав заборгованість за кредитном.

Просить скасувати рішення Кельменецького районного суду Чернівецької області від 4 грудня 2018 року та ухвалити нове судове рішення, яким позов задовольнити.

Колегія суддів, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню частково з наступних підстав.

Згідно із ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Статтею 263 ЦПК встановлено, що судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим, тобто ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права, на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.

Згідно зі ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: 1) чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин, тощо.

Зазначеним нормам рішення суду першої інстанції не відповідає.

Відмовляючи в задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з недоведеності позовних вимог, зокрема отримання відповідачем кредитних коштів.

Однак колегія суддів не погоджується з даним висновком суду першої інстанції, виходячи з наступного.

Судом установлено, що 12 лютого 2015 року відповідно до укладеного між ПАТ КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_1 договору №б/н останній отримав кредит у розмірі 5000 грн у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою 34,80% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки.

Пунктом 1.1.7.12 Умов та правил надання банківських послуг передбачено, що договір діє протягом 12 місяців з моменту підписання. Якщо протягом цього строку жодна зі сторін не проінформує іншу сторону про припинення дії договору, він автоматично лонгується на той самий строк.

У той же час пунктом 2.1.1.2.11 Умов та правил надання банківських послуг передбачено, що платіжна картка дійсна до останнього дня місяця указаного на лицевій стороні картки.

Відповідач своїм підписом підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з Умовами та правилами надання банківських послуг, Правилами користування платіжною карткою та Тарифами банку, які викладені на банківському сайті, складає між нею та банком договір.

На виконання умов договору ОСОБА_1 отримав кредитні картки «Універсальна, 55 днів пільгового періоду» НОМЕР_1 строком дії до січня 2018 року, НОМЕР_2 - до вересня 2018 року та НОМЕР_3 - до липня 2019 року (а.с. 29).

Згідно довідки АТ КБ «ПриватБанк» про зміну умов кредитування та обслуговування кредитної карти ОСОБА_1 останнім знижувався та збільшувався кредитний ліміт. З 27.11.2015 року кредитний ліміт становив 5000 грн.

З наданого позивачем розрахунку вбачається, що відповідач належним чином не виконував зобов'язань за кредитним договором, у зв'язку з чим станом на 25 вересня 2018 року утворилася заборгованість в сумі 12240 грн 71 коп., з яких: 869 грн 59 коп. - заборгованості за кредитом; 5114 грн 80 коп. - заборгованість за процентами за користування кредитом; 5197 грн 24 коп. - пеня; 500 грн штраф (фіксована частина), 559 грн 08 коп. штраф (процентна складова).

Згідно з частиною першою статті 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Відповідно до частини першої статті 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

За змістом ч. 1 ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору ж умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

На підставі ч.1 ст.1055 ЦК України кредитний договір укладається у письмовій формі.

Частинами 2 та 3 ст. 207 ЦК України визначено, що правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Правочин, який вчиняє юридична особа, підписується особами, уповноваженими на це її установчими документами, довіреністю, законом або іншими актами цивільного законодавства, та скріплюється печаткою.

Згідно з ч.2 ст. 1055 ЦК України кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним.

Судом установлено, що ОСОБА_1 своїм підписом у заяві-анкеті про приєднання до Умов та правил надання банківських послуг у ПриватБанку від 12 лютого 2015 року погодив, що ця заява разом із Умовами та правилами надання банківських послуг, а також тарифами, пам'яткою клієнта становить між ним та ПАТ КБ «ПриватБанк» кредитний договір, ознайомлений з Умовами та правилами надання банківських послуг, а також тарифами, які були надані для ознайомлення в письмовому вигляді (а.с. 7).

Таким чином, кредитний договір між сторонами складається із заяви кредитора, Умов і правил надання банківських послуг, тарифів, пам'ятки клієнта.

Пунктом 2 розділу І Умов та правил надання банківських послуг встановлено, що кредитним лімітом (кредитом, кредитною лінією) є розмір грошових коштів, наданих банком клієнту на строк, визначений у договорі, на умовах платності та зворотності (повернення).

У такому разі договором визначено, що термін дії кредитного ліміту збігається з терміном дії кредитної картки.

Згідно з тарифами обслуговування кредитних карт «Універсальна, 55 днів пільгового періоду» ОСОБА_1 зобов'язаний сплачувати проценти у розмірі 2,9% на місяць.

Розмір обов'язкового щомісячного платежу становить 5% від заборгованості (але не менше 100 грн та не більше залишку заборгованості).

Статтею 526 ЦК України передбачено, що зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до Умов і правил надання банківських послуг, для надання послуг банк відкриває клієнту картрахунки, видає клієнту картки. Їх вид і строк дії визначений у заяві і в пам'ятці клієнта.

Згідно з Правилами користування платіжною карткою строк дії картки вказаний на її лицевій стороні (місяць і рік); вона діє до останнього календарного дня зазначеного місяця.

З розрахунків заборгованості за кредитним договором вбачається, що за період із березня 2015 року по вересень 2018 року заборгованість за процентами за користування кредитом становить 5114 грн 80 коп.

Крім того, за розрахунком заборгованості процентна ставка до 1 квітня 2015 року становила 34,80 %, з 1 квітня 2015 року по 25 вересня 2018 року - 43,20 % (а.с. 5-6).

Підставність та обґрунтованість розрахунку кредитної заборгованості є обставиною, що має значення для справи, обов'язковість установлення якої судом під час вирішення спору є обов'язком суду.

Згідно із ч.1 ст.215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу.

Частинами 1-3 ст. 203 ЦК України визначено, що зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі.

На підставі ч. 2 ст. 215 ЦК України недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається.

Як роз'яснив Пленум Верховного Суду України в п.7 постанови від 6 листопада 2009 року «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними» №9правочин може бути визнаний недійсним лише з підстав, визначених законом, та із застосуванням наслідків недійсності, передбачених законом. У разі якщо під час розгляду спору про визнання правочину недійсним як оспорюваного та застосування наслідків його недійсності буде встановлено наявність підстав, передбачених законодавством, вважати такий правочин нікчемним, суд, вказуючи про нікчемність такого правочину, одночасно застосовує наслідки недійсності нікчемного правочину.

Відповідно до частини 1-3 ст. 1056-1 ЦК України у редакції, чинній на час укладення між сторонами кредитного договору, процентна ставка за кредитом може бути фіксованою або змінюваною. Тип процентної ставки визначається кредитним договором.

Розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів.

Фіксована процентна ставка є незмінною протягом усього строку кредитного договору. Встановлений договором розмір фіксованої процентної ставки не може бути збільшено банком в односторонньому порядку. Умова договору щодо права банку змінювати розмір фіксованої процентної ставки в односторонньому порядку є нікчемною.

За змістом частини 4, 6 ст.1056-1 ЦК України у разі застосування змінюваної процентної ставки кредитор самостійно, з визначеною у кредитному договорі періодичністю, має право збільшувати та зобов'язаний зменшувати процентну ставку відповідно до умов і в порядку, встановлених кредитним договором. Кредитодавець зобов'язаний письмово повідомити позичальника, поручителя та інших зобов'язаних за договором осіб про зміну процентної ставки не пізніш як за 15 календарних днів до дати, з якої застосовуватиметься нова ставка. У кредитному договорі встановлюється порядок розрахунку змінюваної процентної ставки із застосуванням погодженого сторонами індексу. Порядок розрахунку змінюваної процентної ставки повинен дозволяти точно визначити розмір процентної ставки за кредитом на будь-який момент часу протягом строку дії кредитного договору. Кредитор не має права змінювати встановлений кредитним договором порядок розрахунку змінюваної процентної ставки без згоди позичальника.

У разі застосування змінюваної процентної ставки у кредитному договорі повинен визначатися максимальний розмір збільшення процентної ставки.

За змістом абз. 3,4 п. 28 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30 березня 2012 року №5 «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» при вирішенні питання щодо правомірності підвищення банком чи іншою фінансовою установою процентної ставки слід розрізняти умови кредитного договору, які встановлюють односторонню зміну умов договору, від умов договору, що встановлюють погоджену сторонами процедуру зміни договору шляхом прийняття позичальником пропозиції кредитора про зміну умов договору відповідно до вимог ст.ст. 641 - 642 ЦК України або в порядку, визначеному ч. 6 ст. 1056-1 ЦК України. Наприклад, не є односторонньою зміною умов договору та не суперечить ст. 1056-1 ЦК України зміна розміру фіксованої процентної ставки залежно від зміни обставин кредитного ризику (неукладення договору страхування, припинення договору застави/іпотеки тощо), якщо в кредитному договорі визначено обставини, за якими застосовується інша фіксована процентна ставка, та її розмір.

На підставі п.1.1.3.2.3 Умов і правил надання банківських послуг банк має право в односторонньому порядку змінювати тарифи.

Умови та правила надання банківських послуг у ПАТ КБ «ПриватБанк» не містять підпису ОСОБА_1

У матеріалах справи відсутні докази, які б підтверджували досягнення сторонами згоди щодо права банку в односторонньому порядку змінювати відсоткову ставку.

З огляду на наведене умови щодо права банку в односторонньому порядку змінювати проценти є нікчемними.

Згідно з частиною першою статті 651 ЦК України зміна договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом.

Зміна або розірвання договору вчиняється в такій самій формі, що й договір, що змінюється або розривається, якщо інше не встановлено договором або законом чи не випливає із звичаїв ділового обороту.

Оскільки укладення кредитного договору мало місце шляхом підписання ОСОБА_1 відповідної письмової заяви, то і зміна договору мала відбутися у такий же спосіб.

З урахуванням зазначених вимог закону відповідно до тарифів, що були чинними на час укладення договору, базова процентна ставка на місяць складає 2,9%.

Кредитний ліміт на момент укладення договору становив 700 грн, з 22 квітня 2015 року - 1000 грн, з 20 липня 2015 року - 830 грн та з 27 листопада 2015 року - 5000 грн.

Згідно з розрахунком кредитної заборгованості станом на 31.07.2016 рік заборгованість зі сплати процентів за користування кредитом становила 161 грн 76 коп. (а.с. 5).

Згідно п. 2.1.1.12.2 Умов та правил надання банківських послуг у разі непогашення клієнтом боргових зобов'язань за кредитом до 25 числа місяця, що слідує за місяцем, в якому були здійснені трати, за користування кредитом клієнт сплачує банку проценти в розмірі, зазначеному в тарифах, що діють на дату нарахування та викладені на банківському сайті, з розрахунку 365/366 календарних днів на рік.

Отже, розмір процентів, що підлягають стягненню за період з 01.08.2016 року по 25.09.2018 рік становить 4018 грн 68 коп. (5000 грн (сума боргу, на яку нараховуються відсотки) х 34,80% : 365 днів х 843 днів).

Ураховуючи наведене, вимоги АТ КБ «ПриватБанк» про стягнення процентів підлягають задоволенню в сумі 4018 грн 68 коп.

Щодо вимог АТ КБ «ПриватБанк» про стягнення пені та штрафів відповідно до Умов та Правил надання банківських послуг, колегія суддів зазначає наступне.

Пунктом 2.1.1.12.6.2 Умов та правил надання банківських послуг передбачено, що у випадку непогашення заборгованості за попередній місяць до 25 числа поточного місяця боржник сплачує пеню.

Відповідно до п. 2.1.1.7.6 Умов установлено, що при порушенні позичальником строків платежів по кожному з грошових зобов'язань, передбачених договором більш ніж на 30 днів, позичальник зобов'язаний сплатити банку штраф у розмірі 500 грн + 5 % від суми заборгованості.

Відповідно до правового висновку Верховного Суду України від 22 березня 2017 року у справі №6-2320цс16 Умови та правила надання банківських послуг в акціонерному товаристві комерційний банк «ПриватБанк» не містять підпису ОСОБА_1

У матеріалах справи відсутні докази, які б підтверджували, що саме ці Умови є складовою частиною кредитного договору від 12 лютого 2015 року, укладеного між ПАТ КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_1 і що саме ці Умови мала на увазі останній, підписуючи заяву позичальника, та відповідно, чи брав на себе зобов'язання зі сплати винагороди та неустойки в разі порушення зобов'язання з повернення кредиту.

Тому підстав для задоволення позовних вимог банку про стягнення пені та штрафу немає.

Колегія суддів вважає помилковими висновки суду першої інстанції про те, що банком не доведено надання відповідачу кредитних коштів та, як наслідок, виникнення кредитних правовідносин.

Згідно виписки по рахунку клієнта за кредитним договором, яка є належним доказом отримання кредитних коштів, відповідач користувався карткою, знімав кошти з банкоматів, здійснював оплату у магазинах та через термінали самообслуговування (а.с. 30-31).

Вказані операції є неможливими без фізичного пред'явлення кредитної картки та, відповідно, надання кредитних коштів.

Відповідно до п.п. 2.1.1.4.2 та 2.1.1.4.6 Умов та правил надання банківських послуг банк має право вимагати дострокового виконання боргових зобов'язань в разі невиконання боржником своїх боргових та інших обов'язків за договором.

Отже, з ОСОБА_1 на користь АТ КБ «ПриватБанк» підлягають стягненню кредит в сумі 869 грн 59 коп. та проценти в сумі 4018 грн 68 коп.

Враховуючи вищенаведене, колегія суддів приходить до висновку, що рішення суду першої інстанції слід скасувати, позов задовольнити частково.

Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Відповідно до ч. 13 ст. 141 ЦПК України якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» витрати зі сплати судового збору за подання позовної заяви та апеляційної скарги в розмірі 1758 грн 92 коп.

Керуючись ст.ст. 374, 376 ЦПК України, апеляційний суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» задовольнити.

Рішення Кельменецького районного суду Чернівецької області від 4 грудня 2018 року скасувати.

Позов акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» заборгованість за кредитним договором №б/н від 12 лютого 2015 року в розмірі 4888 гривень 27 копійки, що складається із заборгованості за тілом кредиту в розмірі 869 гривень 59 копійок, заборгованості за процентами за користування кредитом у розмірі 4018 гривень 68 копійок.

Розподіл судових витрат змінити.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» 1758 гривень 92 копійок витрат зі сплати судового збору за подання позовної заяви та апеляційної скарги.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Головуючий А.І. Владичан

Судді: І.Н. Лисак

І.Б. Перепелюк