У Х В А Л А

25.02.2019 Справа №607/4570/19

Суддя Тернопільського міськрайонного суду Ромазан В.В., розглянувши заяву ОСОБА_1, заінтересована особа Тернопільський міськрайонний відділ державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Тернопільській області про становлення факту, що має юридичне значення ,-

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся в суд із заявою, у якій просить встановити юридичний факт, що національність ОСОБА_2, який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в селі Хатки Золотниківського району Тернопільської області «поляк» та зобов'язати Тернопільський міськрайонний відділ державної реєстрації актів цивільного стану Головного Територіального управління юстиції в Тернопільській області внести зміни .в актовий запис про народження ОСОБА_1 №25 від 20 жовтня 1970 року, складеного Соколівською сільською радою Теребовлянського району Тернопільської області, а саме в графі національність батька дитини змінити з «українець» на «поляк».

В обґрунтування заявлених вимог вказує на те, що його батько - ОСОБА_2 виховувався відповідно до польських традицій, підтримує стосунки зі своїми родичами поляками, святкує польські свята та вважає себе поляком. Після народження він був хрещений в Римо-Католицькому костелі с. Струсів Теребовлянського району, що також підтверджує його приналежність до польської національності. Інших документів, які б підтверджували, що його батько був поляком немає. Це пояснюється тим, що дід та баба, по лінії батька, щоб уникнути переслідувань зі сторони влади приховували свою приналежність до польської національності.22 січня 2019 року заявник звернувся до Тернопільського міськрайонного відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного Територіального управління юстиції в Тернопільській області із заявою про внесення змін в мій актовий запис цивільного стану про народження №25 від 20 жовтня 1970 року, Соколівською сільською радою Теребовлянського району Тернопільської області, а саме в графі національність батька дитини змінити з «українець» на «поляк». 23.01.2019 року ОСОБА_1 отримав відповідь в якій зазначено, що підстав для задоволення заяви немає, оскільки чинним законодавством не передбачено процедури внесення змін до актових записів цивільного стану громадян з питань національності, а національна належність особи є актом особистого її самовизначення і жодним чином не впливає на її публічно-правової відносини з державою.

Із змісту ч.1 ст. 315 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення факту 1) родинних відносин між фізичними особами; 2) перебування фізичної особи на утриманні; 3) каліцтва, якщо це потрібно для призначення пенсії або одержання допомоги по загальнообов'язковому державному соціальному страхуванню; 4) реєстрації шлюбу, розірвання шлюбу, усиновлення; 5) проживання однією сім'єю чоловіка та жінки без шлюбу; 6) належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім'я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з прізвищем, ім'ям, по батькові, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті; 7) народження особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту народження; 8) смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті; 9) смерті особи, яка пропала безвісти за обставин, що загрожували їй смертю або дають підстави вважати її загиблою від певного нещасного випадку внаслідок надзвичайних ситуацій техногенного та природного характеру.

Вказана норма не передбачає можливості розгляду у порядку окремого провадження заяв про встановлення факту неправильності запису в акті цивільного стану щодо національності.

У ч.2 ст. 315 ЦПК України зазначено, що в судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

Відповідно до вимог ч.2 ст.300 ЦК України та ст. 11 Закону України «Про національні меншини» фізична особа має право на збереження своєї національної самобутності. Громадяни України мають право вільно обирати та відновлювати національність.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 293 ЦПК України, окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

При вирішенні питання про прийняття заяви про встановлення факту, що має юридичне значення, суддя, окрім перевірки відповідності поданої заяви вимогам закону щодо форми та змісту, зобов'язаний з'ясувати питання, чи може вказана заява розглядатися в судовому порядку і чи не віднесено її розгляд до повноважень іншого органу.

Пленум Верховного Суду України в п.2 постанови №5 від 31.03.1995 року в редакції від 25.05.1998 р. «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» роз'яснив, що при вирішенні питання про підвідомчість справи суди мають право враховувати норми законодавчих актів, якими передбачено позасудовий порядок встановлення певних фактів або визначено факти, які в даних правовідносинах можуть підтверджуватися рішенням суду.

Заяви про встановлення фактів належності до певної національності судами розглядатись не можуть.

Аналогічна позиція викладена в листі Верховного Суду України від 01.01.2012 року «Судова практика розгляду справ про встановлення фактів, що мають юридичне значення».

При вирішенні питання про прийняття заяви про встановлення факту, що має юридичне значення, суддя, окрім перевірки відповідності поданої заяви вимогам закону щодо форми та змісту, зобов'язаний з'ясувати питання про підсудність та юрисдикційність.

Відповідна правова позиція висловлена Верховним Судом у постанові від 01 лютого 2018 року у справі 760/19921/16-ц та відповідно до ч.6 ст. 13 ЗУ «Про судоустрій та статус суддів» вказані висновки щодо застосування норм права повинні враховуватися іншими судами при застосуванні таких норм права.

Законом України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану» передбачений порядок внесення змін до актового запису цивільного стану, така зміна проводиться відповідним органом державної реєстрації актів цивільного стану, що виключає розгляд справи в порядку окремого провадження про встановлення факту що має юридичне значення в силу ч.2 ст. 315 ЦПК України, також вказаним законом передбачено оскарження відмови у внесенні змін до актового запису, така відмова може бути оскаржена в порядку адміністративного судочинства.

Відповідно п.1 до ч.1 ст. 186 ЦПК України суддя відмовляє у відкритті провадження у справі, якщо заява не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

На підставі наведеного, керуючись п.1 ч.1 ст. 186, ст.ст. 260, 353 ЦПК України, -

У Х В А Л И В:

Відмовити у відкритті провадження у справі за заявою ОСОБА_1, заінтересована особа Тернопільський міськрайонний відділ державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Тернопільській області про становлення факту, що має юридичне значення.

Ухвала набирає законної сили негайно після її проголошення, якщо інше не передбачено цим Кодексом.

Ухвали, що постановлені судом поза межами судового засідання або в судовому засіданні у разі неявки всіх учасників справи, розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, набирають законної сили з моменту їх підписання суддею (суддями).

Ухвала може бути оскаржена до Тернопільського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги в п'ятнадцятиденний строк з дня проголошення ухвали.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження ухвали суду - якщо апеляційна скарга подана протягом п'ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Головуючий суддяВ. В. Ромазан