Справа № 463/431/18 Головуючий у 1 інстанції: Нор В.В.
Провадження № 22-ц/811/1820/18 Доповідач в 2-й інстанції: Крайник Н. П.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 лютого 2019 року Львівський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - судді Крайник Н.П.

суддів Шеремети Н.О., Цяцяка Р.П.

при секретарі Куцик І.Б.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Львові цивільну справу за апеляційною скаргою Публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» на рішення Личаківського районного суду м.Львова від 17 липня 2018 року по справі за позовом ОСОБА_2, ОСОБА_3 до Публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк України», третя особа ОСОБА_4, про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої злочином,-

в с т а н о в и в:

25.01.2018 року ОСОБА_2, ОСОБА_3 звернулися до суду з позовом до Публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк України», в якому з урахуванням уточнених позовних вимог просили стягнути з відповідача матеріальну шкоду в розмірі 3100 доларів США, що згідно з курсом НБУ на день подання уточненої заяви становить 80522,50 грн. в рівних частках на кожного з позивачів, тобто по 40261,25 грн. кожному.

Позовні вимоги обґрунтовували тим, що ОСОБА_4, перебуваючи на посаді завідувача ТВБВ № 10013/0332 територіально-відокремленого безбалансового відділення № 10012/0289 м. Львів Філії - Львівського обласного управління АТ «Ощадбанк, шляхом обману заволоділа грошовими коштами ОСОБА_5 у розмірі 3100 доларів США. Позивачі є спадкоємцями ОСОБА_5, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 року. Вироком Личаківського районного суду м. Львова від 09.03.2017 року, залишеним без змін ухвалою Апеляційного суду Львівської області від 23 жовтня 2017 року, було визнано ОСОБА_3 та ОСОБА_2 потерпілими у кримінальному провадженні про обвинувачення ОСОБА_4 та встановлено винність працівника відповідача у скоєнні злочину відносно них. Посилаючись на ст. 1172 ЦК України вважають, що матеріальна та моральна шкода, завдана злочином працівника банку, підлягає стягненню на їх користь з відповідача - Публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк України».

Оскаржуваним рішенням позов ОСОБА_2, ОСОБА_3 задоволено.

Стягнуто з Публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» на користь ОСОБА_2 матеріальну шкоду в розмірі 40261,25 грн.

Стягнуто з Публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» на користь ОСОБА_3 матеріальну шкоду в розмірі 40261,25 грн. Вирішено питання судових витрат.

Рішення суду оскаржило Публічне акціонерне товариство «Державний ощадний банк України».

Вважає рішення суду незаконним, необґрунтованим, таким, що ухвалене з порушенням норм матеріального і процесуального права та з невідповідністю висновків суду обставинам справи.

Зазначає, що 23.10.2017 року набрав законної сили вирок Личаківського районного суду м. Львова від 09.03.2017 року, яким ОСОБА_4 визнано винуватою у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.5 ст. 191, ч.1 ст. 366 КК України. Вироком суду встановлено, що ОСОБА_4, перебуваючи у трудових відносинах з Банком, під видом імітування договірних відносин потерпілої особи із Банком, без укладення депозитних договорів, без відкриття депозитних рахунків та без внесення коштів на ці рахунки через касу Банку, заволоділа грошовими коштами потерпілої ОСОБА_5 в сумі 3 100 доларів США, що на дату заволодіння такими коштами - 03.09.2013 року становила 24 778 грн. 30 коп. Таким чином, загальна сума завданих збитків внаслідок заволодіння грошовими коштами ОСОБА_5 складає 24 778 грн. 30 коп., а не 80 522 грн. 50 коп., як встановлено судом в оскаржуваному рішенні. Вважає, висновок суду першої інстанції про те, що позивачам належить право визначати розмір позовних вимог, в тому числі валюту стягнення, суперечить положенням ст. 524 ЦК України. Відтак, враховуючи невірне застосування судом норм матеріального закону при вирішенні даного спору, рішення суду підлягає скасуванню.

Просить рішення суду скасувати та постановити нове рішення, яким відмовити у задоволенні позову.

Через канцелярію суду 27.09.2018 року за вх. № 17811 надійшов відзив на апеляційну скаргу представника позивачів ОСОБА_6, в якому зазначено, що ОСОБА_4, зловживаючи своїм службовим становищем, заволоділа грошовими коштами ОСОБА_5 на загальну суму 3100 доларів США, якими розпорядилась на власний розсуд, що встановлено вироком Личаківського районного суду м. Львова від 09.03.2017 року. Тому посилання скаржника в апеляційній скарзі на те, що загальна сума завданих збитків внаслідок заволодіння грошовими коштами ОСОБА_5 становить 24 778 грн. 30 коп. не відповідає встановленим обставинам справи. Вважає апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» безпідставною, а доводи такої необґрунтованими. Просить рішення суду залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

У засіданні колегії суддів представник апелянта ОСОБА_7 скаргу підтримав, надав пояснення, аналогічні доводам скарги, просив скаргу задоволити, рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволенні позову.

Представник ОСОБА_2, ОСОБА_3 - ОСОБА_6 проти задоволення скарги заперечила,просила у задоволенні скарги відмовити, рішення суду залишити без змін.

Заслухавши пояснення учасників справи, перевіривши матеріали справи в межах доводів скарги та позовних вимог, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення з наступних мотивів.

Згідно вимог ст.ст. 12, 13 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. При цьому кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ч.1 ст.1172 ЦК України юридична або фізична особа відшкодовує шкоду завдану їхнім працівником під час виконання ними своїх трудових (службових) обов'язків.

Згідно ч.6 ст.82 ЦПК України, вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов'язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.

З матеріалів справи вбачається, що вироком Личаківського районного суду м. Львова від 09 березня 2017 року, залишеним у цій частині без змін ухвалою Апеляційного суду Львівської області від 23 жовтня 2017 року, встановлено, що ОСОБА_4 16 січня 2009 року, 24 липня 2009 року, 28 жовтня 2009 року, 28 квітня 2010 року, 28 липня 2010 року, 28 жовтня 2010 року, 28 січня 2011 року, 29 квітня 2011 року, 30 травня 2012 року, 30 листопада 2012 року, 3 червня 2013 року, 11 липня 2012 року та 03 червня 2013 року, знаходячись на своєму робочому місці в приміщенні ТВБВ № 10013/0332 територіально-відокремленого безбалансового відділення 10013/0289 АТ «Ощадбанк» за адресою: м. Львів, вул. Медової Печери, 39, зловживаючи своїм службовим становищем, заволоділа грошовими коштами ОСОБА_5 на загальну суму 3100 доларів США, якими розпорядилась на власний розсуд, за що її було визнано винуватою за ч. 5 ст. 191, ч. 1 ст. 366 КК України.

ІНФОРМАЦІЯ_1 року померла ОСОБА_5, що підтверджується копією свідоцтва про смерть від ІНФОРМАЦІЯ_1 року серія НОМЕР_1

Згідно свідоцтва про право на спадщину за законом спадкоємцями після смерті ОСОБА_5 є її син - ОСОБА_3 та дочка - ОСОБА_2 по 1/2 частині спадщини кожному.

Судом встановлено, що у кримінальному провадженні № 1-кп/463/5/17 про обвинувачення ОСОБА_4 позивачі, як спадкоємці померлої ОСОБА_5, були визнані потерпілими, цивільний позов у кримінальній справі вони не заявляли.

Враховуючи, що в період заволодіння коштами ОСОБА_5 ОСОБА_4. перебувала на посаді завідуючої ТВБВ № 10013/0332 територіально-відокремленого безбалансового відділення 10013/0289 м. Львів Філії -Львівського обласного управління АТ «Ощадбанк», тобто виконувала свої трудові (службові) обов'язки, що встановлено вироком суду в кримінальному провадженні № 1-кп/463/5/17, суд прийшов до вірного висновку, що така шкода підлягає стягненню з Публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк України».

Враховуючи, що станом на день на день подачі позивачами уточненої позовної заяви від 11.04.2018року 3100 доларів США в еквіваленті до національної валюти за курсом НБУ становило 80522,50 грн., суд першої інстанції прийшов до вірного висновку про стягнення шкоди в рівних частках на користь кожного з позивачів в межах позовних вимог, що відповідно становить по 40261,25 грн. кожному.

Доводи апеляційної скарги в частині визначення загальної суми завданих збитків внаслідок заволодіння ОСОБА_4 грошовими коштами ОСОБА_5 в розмірі 24 778 грн. 30 коп. не можуть бути взяті судом до уваги, оскільки вироком встановлено факт спричинення позивачам шкоди на загальну суму 3100 доларів США.

Інші доводи апеляційної скарги правильних висновків суду не спростовують, підстав для задоволення скарги та скасування рішення суду колегія суддів не вбачає.

Керуючись ст.ст. 367, 368, п. 1 ч. 1 ст. 374, ст.ст. 375, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, Львівський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ, -

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» залишити без задоволення.

Рішення Личаківського районного суду м.Львова від 17 липня 2018 року залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскарженою у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складення повної постанови.

Повний текст постанови складено 28.02.2019 року.

Головуючий: Крайник Н. П.

Судді: Шеремета Н. О.

Цяцяк Р. П.