Cправа № 563/226/19
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

04.10.2019 року

Корецький районний суд Рівненської області

в складі: головуючого судді Опришка П.З.

секретар судових засідань Литвинчук Л.Л.

за участі:

позивача ОСОБА_1

представника позивача ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні у порядку спрощеного позовного провадження в місті Корець цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про стягнення аліментів,-

в с т а н о в и в:

ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_3 , в якому просить стягнути з відповідача, аліменти на утримання неповнолітньої дочки, ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 в твердій грошовій сумі в розмірі 4000,00 грн. щомісячно на дитину починаючи з дня пред`явлення позову до суду і до досягнення дитиною повноліття.

10.07.2019 року представником позивача подано заяву про зміну предмету позову, яка була прийнята судом відповідно до якої просить стягувати з відповідача, ОСОБА_3 аліменти на утримання малолітньої ОСОБА_4 в розмірі 1/3 всіх видів доходу (заробітку) відповідача.

Позов обґрунтовує тим, що перебуває з відповідачем у зареєстрованому шлюбі. Під час шлюбу у сторін народилась дочка ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Батьком дитини являється відповідач по справі. На даний час вони проживають окремо та не підтримують подружніх стосунків. Відповідач не надає жодної матеріальної допомоги на утримання дочки. Він не бажає брати на себе відповідальності та обов`язку щодо виховання та утримання власної дочки.

Позивач в судовому засіданні позовні вимоги підтримала, просила задовільнити в повному обсязі. Вказала з відповідачем перебувають у зареєстрованому шлюбі, який наразі не розірваний. Відповідач ухиляється від будь-якої допомоги в вихованні та матеріальній підтримці їхньої спільної дитини, ОСОБА_4 Зазначила, що протягом року перед народженням дитини мала відносини з відповідачем, неодноразово знімали квартиру в Новоград-Волинському та проживали разом, мали інтимні стосунки. Вказала, що одружилися в квітні 2018 року, бо була вагітною, вдвох з відповідачем після народження дитини вирішили назвати її ОСОБА_5 , а ОСОБА_3 забажав дати дитині своє прізвище. Згодом, десь через кілька місяців після народження відповідач від них з дитиною поїхав і з того часу з нею і дитиною не бачиться, дитині не допомагає. Разом з тим, зазначила, що відповідач має регулярний заробіток, оскільки працює на будівельних роботах в місті Києві. Однак, надати відповідні докази на підтвердження наявності у відповідача роботи та заробітку суду надати не змогла.

Представник позивача в судовому засіданні заявлені вимоги з врахуванням зміненого предмету позову підтримав, просив задовольнити. Вказав, що звернулися з вимогою про стягнення з відповідача суми аліментів в розміру 1/3 від усіх видів його заробітку, оскільки частка в розмірі ј є мінімальною для стягнення аліментів в порядку наказного провадження, а вони звернулися в порядку позовного, тим більше вважають, що відповідач має достатній дохід для сплати аліментів саме в такому розмірі. Зазначив, що відповідно до норм Сімейного кодексу України дитина, яка зачата і (або) народжена у шлюбі, походить від подружжя. Зважаючи на це, вважає, що немає потреби у доказуванні походить дитина від відповідача чи ні допоки вказане не оспорене у судовому порядку. Зазначив, що відповідач зазначений батьком у свідоцтві про народження дитини, дитина народження під час дії шлюбу, а тому є всі підстави для стягнення з нього аліментів. Вказує, що позивач та відповідач мали тривалі стосунки ще до укладення шлюбу, а тому на аргументи представника відповідача щодо народження дитини протягом 4 місяців після шлюбу просить не зважати. Звернува увагу суд на той факт, що на день народження малолітньої ОСОБА_4 приїжджала мати відповідача, а він сам ні. Тобто фактично родина визнає, що ОСОБА_4 є дочкою ОСОБА_3 та підтримує родинні стосунки, а відповідач з незрозумілих причин від цього ухиляється.

Відповідач в судовому засіданні 03.09.2019 року щодо заявлених позовних вимог заперечив, у задоволенні позову просив відмовити. Суду надав покази, що 10 квітня 2018 року до нього зателефонувала ОСОБА_1 , сказала, що вагітна і запропонувала укласти шлюб 11 квітня 2019 року на що він погодився. Вважав, що ОСОБА_1 носить його дитину, так само думав кілька місяців після шлюбу. Однак потім почав сумніватися, що дитина його, адже вони перед шлюбом тривалих стосунків не мали, зустрічалися кілька раз, кілька раз знімали квартиру, хоча впевненості в тому, що дитина, ОСОБА_4 , є його дочкою нема. Вказав,що на третьому місяці після народження дитини поїхав у місто Київ на заробітки, а після повернення ОСОБА_1 сказала йому, що не бажає його бачити і що дитину виховуватиме сама. Після чого до дитини його не допускала. Вказав, що на день народження дитини не приїхав бо вважав, що ОСОБА_1 його до дитини не допустить.

Представник відповідача в судовому засіданні 03.09.2019 року щодо заявлених вимог заперечив, у задоволенні позову просить відмовити. Зазначив. що суду не надано належних та допустимих доказів на підтвердження того, що позивач та відповідач тривалий час до реєстрації шлюбу проживали разом, вели спільне господарство, мали інтимні зв`язки. Зазначив, що позивачем не доведено, що протягом часу необхідного жінці для зачаття, виношування та народження дитини вона перебувала у відносинах з його довірителем, ОСОБА_3 . Крім іншого, зазначив, що суду також не надано доказів про те, що ОСОБА_3 подававав органу РАЦС письмову заяву про надання згоди на присвоєння дитині його прізвища.

Заслухавши пояснення позивача, відповідача, їх представників, дослідивши подані документи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи та вирішення її по суті, суд встановив наступні обставини справи та надав їм правову оцінку.

ОСОБА_3 та ОСОБА_1 перебувають у зареєстрованому шлюбі з 11 квітня 2018 року, який зареєстрований Корецьким районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Рівненській області, актовий запис № 15.

Батьками ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , є ОСОБА_1 та ОСОБА_3 , що підтверджує свідоцтво про народження серії НОМЕР_1 від 28.08.2018 року.

Щодо аргументів відповідача та його представника щодо того, що в матеріалах справи відсутні докази того, що позивач та відповідач до народження дитини тривалий час проживали разом та підтримували тісні стосунки, а тому і відсутні належні докази щодо того, що ОСОБА_3 є батьком дитини то судом вони спростовуються виходячи з наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог та на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Статтею 76 ЦПК України встановлено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно ч. 1, 6 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків встановлених ЦПК України. Докази не можуть ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до ч. 2 ст. 78 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. Невизнання відповідачем заявлених вимог без надання достатніх доказів про те. що він не є батьком не може бути підставою для відмови у задоволенні позову про стягнення аліментів. Крім пояснень з приводу того, що сторони рідко зустрічалися, і не мали тісних зв`язків суд до уваги не бере. Будь яких інших доказів по даній справі щодо заперечення батьківства відповідачем відносно дочки ОСОБА_6 суду не надано.

Аналізуючи вищевикладене, дослідивши обставини справи, перевіривши їх доказами, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд вважає, що єдиним належним доказом і підставою для виключення оспорених відомостей з актового запису про народження дитини є висновок за результатами молекулярно-генетичної експертизи. Даного висновку відповідачем суду не надано.

Доказів про наявність позову про виключення відомостей про батька з актового запису про народження суду теж не надано. А призначати експертизу в рамках справи про стягнення аліментів суд не вправі, відповідач же не скористався своїм правом для подачі зустрічного позову про виключення відомостей про батька з актового запису про народження дитини, в рамках якого можна було б призначити вказану експертизу.

Крім того, згідно ч.1 ст.122 Сімейного Кодексу України дитина, яка зачата і (або) народжена у шлюбі, походить від подружжя. В судовому засіданні належними доказами підтверджено, що дитина народжена у шлюбі, а відповідно дитина, ОСОБА_4 є дочкою ОСОБА_1 та ОСОБА_3 , протилежного суду не доведено. Тобто в даному випадку має місце «презумпція батьківства».

Доводи відповідача щодо відсутності його заяви про письмову згоду на присвоєння дитині його прізвища суд до уваги не приймає з огляду на наступне.

Відповідно до пункту 8 глави 1 розділу III Правил реєстрації актів цивільного стану в Україні, затверджених Наказом Міністерства юстиції України від 18.10.2000 року №52/5 державна реєстрація народження дитини проводиться за письмовою або усною заявою батьків чи одного з них за місцем її народження або за місцем проживання батьків.

Тобто законодавець визначив, що заява про державну реєстрацію народження дитини може бути подана як подружжям, так і одним і з них, при цьому порушення в такому випадку не буде.

Згідно ст.5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб визначений законами України.

Відповідно до частини другої статті 51 Конституції України батьки зобов`язані утримувати дітей до їх повноліття. Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Походження дитини від подружжя визначається на підставі Свідоцтва про шлюб та документа закладу охорони здоров`я про народження дружиною дитини.

Відповідно до ст. 141 Сімейного кодексу України, мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.

Відповідно до статті 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Згідно ч.2 ст.181 СК України за домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь в її утриманні у грошовій і (або) натуральній формі.

Згідно ч.3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

Відповідно до роз`яснень, що містяться у пункті 17 постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 15 травня 2006 року "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківська, материнства та стягнення аліментів" за відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину той із них, з ким вона проживає, вправі звернутися до суду з відповідним позовом.

Враховуючи те, що відповідач проживає окремо, при цьому домовленість між позивачем та відповідачем про сплату аліментів на утримання дитини відсутня, суд приходить до висновку, що з відповідача на користь позивача необхідно стягнути аліменти на утримання їх неповнолітньої дочки.

Відповідно до ч.1 ст.182 СК України при визначенні розміру аліментів, суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення.

Відповідно до ч.2 ст. 182 Сімейного кодексу України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

При визначенні розміру аліментів, суд враховує те, що обовязок утримувати дитину є рівною мірою обов`язком матері і батька.

Відповідно до ст. 7 Закону України «Про державний бюджет України на 2019 рік» , установлено у 2019 році прожитковий мінімум для дитини віком дo 6 років з 01 січня 2019 пo 30 червня - 1626 грн., з 01 липня пo 30 листопада 1699 грн., з 01 грудня - 1779 грн.; для дітей віком вiд 6 дo 18 рокiв - з 01 січня 2019 пo 30 червня - 2027 грн., с 01 червня пo 30 листопада - 2118 грн., з 01 грудня - 2218 грн.

Відповідач перебуває в працездатному віці, належних та допустимих доказів про обтяження турботами щодо утримання інших осіб не надав, являючись батьком малолітньої дочки, зобов`язаний утримувати її до повноліття.

Разом з тим, вирішуючи питання про стягнення аліментів, суд виходить з того, що позивач не надала суду належних та допустимих доказів, про те що відповідач спроможний сплачувати аліменти в розмірі який вона просить згідно позовних вимог. З цих міркувань, виходячи з принципу справедливості та розумності та з урахуванням потреб позивача, суд вважає позов задовольнити частково та стягувати з відповідача аліменти в розмірі ј від всіх видів його доходів (заробітку), але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до повноліття дитини.

Згідно частини першої статті 191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.430 ЦПК України, суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів - у межах суми платежу за один місяць.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України судові витрати покладаються на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Оскільки позивач звільнений від сплати судового збору за даною категорією спорів, з відповідача слід стягнути 768,40 грн. судового збору в дохід держави.

Керуючись ст.ст.10, 12, 81, 89, 258-259, 263-265, 268 ЦПК України, суд -

вирішив :

Позов задоволити частково.

Стягувати з ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , (зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 ) на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , (зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_3 ), аліменти на утримання неповнолітньої дочки, ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 у розмірі 1/4 частини від всіх видів його заробітку (доходів), але не менше ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно до досягнення дитиною повноліття, починаючи з 20 лютого 2019 року.

Стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць, допустити до негайного виконання.

Стягнути з ОСОБА_3 судовий збір в дохід держави в розмірі 768,40 грн.

Апеляційна скарга може бути подана до Рівненського апеляційного суду через Корецький районний суд Рівненської області протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного тексту рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закритті апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя П.З. Опришко

Повний текст рішення виготовлено та підписано 09 жовтня 2019 року.