П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27 лютого 2019 року м. Київ

Справа №363/5144/15-ц

Резолютивна частина постанови оголошена 27 лютого 2019 року

Повний текст постанови складено 28 лютого 2019 року

Київський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

судді-доповідача Стрижеуса А.М.,

суддів: Поливач Л.Д., Шкоріної О.І.

секретаря: Довгополої А.В.

сторони: позивач ОСОБА_2

відповідач ОСОБА_3

розглянувши цивільну справу за апеляційною скаргою представника позивача Нікітіної-Дудікової Ганни Юріївни, яка діє на підставі ордеру в інтересах ОСОБА_2на рішення Вишгородського районного суду Київської області, ухваленого суддею Котляровою І.Ю.18 жовтня 2018 року повний текст рішення виготовлено 26 жовтня 2018 року в приміщенні Вишгородського районного суду Київської області, у справі за позовом ОСОБА_2, в інтересах якої діє Нікітіна-Дудікова Ганна Юріївна до ОСОБА_3 про зобов'язання провести перебудову самочинного будівництва, -

В С Т А Н О В И В:

Нікітіна-ДудіковаГ.Ю., діючи в інтересах ОСОБА_2, звернулась до суду із позовом до ОСОБА_3 про зобов'язання провести перебудову самочинного будівництва.

Справа №363/5144/15-ц
№ апеляційного провадження:22-ц-824/2683/2019
Головуючий у суді першої інстанції: Котлярова І.Ю.
Доповідач у суді апеляційної інстанції: Стрижеус А.М.
В обґрунтування позовних вимог посилалася на те, що ОСОБА_2 є власницею земельної ділянки, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1, площею 0.1510 га, кадастровий номер НОМЕР_1 для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд. З метою отримання технічної документації із землеустрою, щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі, вона звернулась до ТОВ «Інтер-Град», які підготували технічну документацію та з якої вбачається, що зведений сусідкою ОСОБА_3 гараж із навісом на 0.3 м. заступає будівлею та 0.58 м. навісом на земельну ділянку, яка належить ОСОБА_2.У добровільному порядку, ОСОБА_3 не бажає перебудовувати гараж із навісом, а тому позивачка вимушена звернутися до суду за захистом своїх порушених прав та просить відновити стан земельної ділянки, розташованої за адресою: АДРЕСА_1, площею 0.1510га, кадастровий номер НОМЕР_1, який існував до порушення прав власника, ОСОБА_2, шляхом проведення перебудови гаража з навісом ОСОБА_3 з урахуванням державних будівельних норм та санітарних норм, а саме, з перенесенням крайньої стіни гаража на 1 метр від кордону ділянки. Крім того, просила стягнути з ОСОБА_3, судові витрати по сплаті судового збору та витрати на правову допомогу у розмірі 11000 гривень.

26 червня 2017 року представник позивача збільшивши позовні вимоги, просила зобов'язати ОСОБА_3 відновити стан земельної ділянки, розташованої за адресою: АДРЕСА_2, площею 0.1510га, кадастровий номер НОМЕР_1, який існував до порушення прав власника, ОСОБА_2, шляхом проведення перебудови господарської будівлі з навісом ОСОБА_3 з урахуванням державних будівельних норм та санітарних норм, а саме, з перенесенням крайньої стіни гаража на 1 метр від кордону ділянки.

Рішенням Вишгородського районного суду Київської області в задоволені уточненого позову ОСОБА_2, в інтересах якої діє Нікітіна-Дудікова Ганна Юріївна до ОСОБА_3 про зобов'язання провести перебудову самочинного будівництва - відмовлено.

Не погоджуючсиь з рішенням суду, представником позивача адвокатом Нікітіною-Дудіковою Г.Ю., яка діє на підставі ордеру в інтересах ОСОБА_2, подано апеляційну скаргу, в якій вона просить рішення суду скасувати та ухвалити нове судове рішення, яким позов задовольнити, посилаючись на те, що судом першої інстанції було ухвалено незаконне та необґрунтоване рішення, яке суперечить нормам матеріального права та винесено з порушенням норм процесуального права.

В судовому засіданні представник позивача Нікітіна-Дудікова Г.Ю., яка діє на підставі ордеру в інтересах ОСОБА_2 підтримала доводи апеляційної скарги.

Відповідач ОСОБА_3 та її представник ОСОБА_8, проти доводів апеляційної скарги заперечували, посилаючись на законність та обґрунтованість рішення суду.

Відповідно до ч. 1 ст. 367 ЦПК України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Розглянувши справу в межах доводів та вимог апеляційної скарги, перевіривши обґрунтованість та законність оскаржуваного рішення в межах доводів апеляційної скарги, апеляційний суд в складі колегії суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що позивачем не доведено факту самочинного будівництва спірної господарської будівлі.

Про те, апеляційний суд в складі колегії суддів, вважає такий висновок суду першої інстанції необґрунтованим, таким, що не в повній мірі відповідає нормам матеріального права.

Відповідно до ст.91 ЗК України, власники земельних ділянок зобов'язані, зокрема не порушувати прав власників суміжних земельних ділянок та землекористувачів, дотримуватися правил добросусідства та обмежень, пов'язаних з встановленням земельних сервітутів та охоронних зон.

Статтею 103 ЗК України, передбачено, що власники та землекористувачі земельних ділянок повинні обирати такі способи використання земельних ділянок відповідно до їх цільового призначення, при яких власникам, землекористувачам сусідніх земельних ділянок завдається найменше незручностей.

Відповідно до ст.391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

У положеннях спеціальної матеріально-правової норми, що міститься в частині першій статті 376 ЦК України, поняття самочинного будівництва визначено через сукупність його основних ознак, які виступають умовами або підставами, за наявності яких об'єкт нерухомості може бути визначений самочинним, а саме, якщо: 1) він збудований або будується на земельній ділянці, що не була відведена в установленому порядку для цієї мети; 2) об'єкт нерухомості збудовано без належного дозволу чи належно затвердженого проекту; 3) об'єкт нерухомості збудований з істотними порушеннями будівельних норм і правил.

Згідно із частиною другою статті 376 ЦК України особа, яка здійснила або здійснює самочинне будівництво нерухомого майна, не набуває права власності на нього.

За змістом частин четвертої та сьомої статті 376 ЦК України залежно від ознак самочинного будівництва зазначені в цих пунктах особи можуть вимагати від особи, яка здійснила самочинне будівництво: знесення самочинно збудованого об'єкта або проведення його перебудови власними силами або за її рахунок, приведення земельної ділянки у попередній стан або відшкодування витрат.

З урахуванням змісту вищевказаної правової норми в поєднанні з положеннями статей 16, 386, 391 ЦК України вимоги про знесення самочинно збудованого нерухомого майна на земельній ділянці, власником або користувачем якої є інша особа, можуть бути заявлені власником чи користувачем земельної ділянки або іншою особою, права якої порушено, за умови доведеності факту порушення прав цих осіб самочинною забудовою.

Зазначені положення узгоджуються з нормами статей 3, 15, 16 ЦК України та статті 3 ЦПК України.

Так, відповідно до частини першої статті 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Частиною першою статті 15 ЦК України визначено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

З урахуванням цих правових норм правом звернення до суду за захистом наділена особа в разі порушення, невизнання або оспорювання саме її прав, свобод чи інтересів, а також у разі звернення до суду органів і осіб, яким надано право захищати права, свободи та інтереси інших осіб або державні та суспільні інтереси. Відтак, суд повинен установити, чи були порушені, невизнані або оспорювані права, свободи чи інтереси цих осіб, і, залежно від встановленого, вирішити питання про задоволення позовних вимог або відмову в їх задоволенні.

Як убачається з матеріалів справи та встановлено судом, на підставі договору дарування від 22 вересня 2009 року, ОСОБА_2 набула права власності на земельну ділянку площею 0.1510 га, кадастровий номер НОМЕР_1, яка знаходиться у масиві «Лазарів сад», с. Нові Петрівці, Вишгородського району Київської області (т.1 а.с. 14-15).

05 листопада 2005 року, Вишгородським районним бюро технічної інвентаризації, було виготовлено технічний паспорт на житловий будинок із господарськими будівлями та спорудами за адресою: АДРЕСА_3.Власником вказаного майна зазначено ОСОБА_3.(т.1 а.с. 79-84).

Відповідно до державного акту про право власності на землю серія НОМЕР_2, від 29.08.1997р., ОСОБА_3 було надано у власність земельну ділянку площею 0.150 га для будівництва та обслуговування житлового будинку за адресою: Київська область, Вишгородський район, с. Нові Петрівці (т.1 а.с. 85).

31 жовтня 1996 року, Вишгородською районною державною адміністрацією Київської області, було затверджено будівельний паспорт на забудову земельної ділянки ОСОБА_3, в с. Нові Петрівці, масив «Лазарів сад» (т.1 а.с. 89).

Згідно зі свідоцтвом про шлюб, ОСОБА_3 уклала шлюб із громадянином ОСОБА_10 та змінила прізвище на «ОСОБА_3».

Актом держаної технічної комісії про прийняття закінченого будівництвом об'єкта в експлуатацію від 04 липня 2007 року, прийнято рішення про прийняття до експлуатації двоповерхового житлового будинку з господарськими спорудами, розташований за адресою: Київська область, Вишгородський район, с. Нові Петрівці, масив «Лазарів сад», який побудувала гр. ОСОБА_3.Відповідно до вказаного акту, будівельно-монтажні роботи виконані згідно з проектом та виданими технічними умовами (т.1 а.с. 88).

На підставі вище зазначеного акту, ОСОБА_3отримала свідоцтво про право власності на нерухоме майно, а саме, будинок з господарськими спорудами, до складу яких входить гараж з навісом (а.с. 86-87).

На замовлення ОСОБА_2, ТОВ «Інтер-Град» у 2014 році виготовило технічну документацію із землеустрою, щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості), для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд. Під час проведення топографо-геодезичних робіт, було виявлено, що гараж із навісом гр. ОСОБА_3 частково знаходиться на території земельної ділянки гр. ОСОБА_2, а саме будівля заступає на 0.30 м., а навіс на 0.56 метра (т.1 а.с. 8-33).

Згідно з актом Державної інспекції сільського господарства в Київській області № А1/193 від 20 січня 2015 року гараж гр. ОСОБА_3 частково знаходиться на території земельної ділянки ОСОБА_2, а саме будівля заступає на 0.30 метра (т.1 а.с. 36-41).

Таким чином оскільки гараж з навісом частково знаходиться на земельній ділянці, яка належить позивачу ОСОБА_2 і позивач свою згоду на будівництво на своїй земельній ділянці не надавав, спірне нерухоме майно є самочинним будівництвом, а позивач має право в установленому порядку на захист свого права власності на належну їй земельну ділянку.

За змістом статей 316, 317 ЦК України право власності - це право особи володіти, користуватися та розпоряджатися своїм майном на свій розсуд, але в межах, передбачених законом, здійснення особою самочинного будівництва відповідно до частини другої статті 376 цього Кодексу не породжує в неї права власності на таке майно, відтак виключає це майно із цивільного обороту.

Згідно з частиною третьою статті 376 ЦК України право власності на самочинно збудоване нерухоме майно може бути за рішенням суду визнане за особою, яка здійснила самочинне будівництво на земельній ділянці, що не була їй відведена для цієї мети, за умови надання земельної ділянки в установленому порядку особі під уже збудоване нерухоме майно.

Зазначена норма поширюється на випадки, коли самочинне будівництво здійснено на ділянці, що не була відведена для цієї мети (для будівництва відповідного об'єкта) незалежно від того, хто є власником цієї земельної ділянки (особа, яка здійснила самочинне будівництво, чи інша особа).

Таким чином, невідповідність побудованого гаражу з навісом вимогам ДБН 360-92** «Державні будівельні норми. Містобудування, планування і забудова міських і сільських поселень» порушує права позивача ОСОБА_2 на володіння та користування своєю земельною ділянкою.

Відповідно до висновку експерта за результатами проведення судової будівельно технічної експертизи від 10 квітня 2017 року (т.1 а.с.145-155), провести перебудову будівлі господарського блоку (гаража) з навісом, який належить ОСОБА_3, шляхом перенесення крайньої стіни будівлі господарського блоку (гаража) на 1 метр від кордону земельної ділянки ОСОБА_2, технічно можливо. При цьому, як убачається зі змісту висновку експерта, відповідно до положень ДБН В.2.3-15, в т.ч. додатків «Г і «Є», приміщення №1, яке облаштовано воротами, має достатню площу і після приведення у відповідний стан, може бути пристосоване для зберігання автомобіля довжиною 5,3 м, тобто приміщення може використовуватися як вбудований гараж.

Згідно ст. 152 ЗК України держава забезпечує громадянам та юридичним особам рівні умови захисту прав власності на землю.

Власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов'язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків.

Захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється серед іншого шляхом відновлення стану земельної ділянки, який існував до порушення прав, і запобігання вчиненню дій, що порушують права або створюють небезпеку порушення прав.

Таким чином на захист порушеного права позивача апеляційний суд вважає необхідним зобов'язати відповідачку ОСОБА_3 відновити стан земельної ділянки, розташованої за адресою: АДРЕСА_2, площею 0.1510га, кадастровий номер НОМЕР_1, який існував до порушення прав власника, ОСОБА_2, шляхом проведення перебудови господарської будівлі з навісом ОСОБА_3 з урахуванням державних будівельних норм та санітарних норм, а саме, з перенесенням крайньої стіни гаража на 1 метр від кордону ділянки.

Вказаний спосіб захисту є адекватним змісту порушеного права позивача.

Статтею 133 ЦПК України визначено види судових витрат, зокрема, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов'язаних з розглядом справи.

Згідно з ч. 3 цієї статті до витрат, пов'язаних з розглядом судової справи, належать: витрати на професійну правничу допомогу.

Статгею 15 ЦПК України визначено, що учасники справи мають право користуватися правничою допомогою.

Відповідно до ст.137 ЦПК України витрати, пов'язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

Статтею 141 ЦПК України визначено розподіл витрат між сторонами.

Відповідно до п.1 ч.2 ст.141 ЦПК України, інші судові витрати, пов'язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову - на відповідача.

До матеріалів справи приєднано договір про надання правової допомоги №19-11/2018 від 18 листопада 2018 року, укладений між ОСОБА_2 та адвокатом Нікітіною-Дудіковою Г.Ю., квитанції про сплату за надані послуги на суму 8400 гривень.

З огляду на те, що колегія апеляційного суду прийшла до висновку про задоволення позовних вимог позивача, то з відповідача ОСОБА_3 на користь позивача ОСОБА_2 підлягають до стягнення витрати на надання правничої допомоги в сумі 8400 гривень.

Оскільки судове рішення скасовується, то з відповідача ОСОБА_3 у відповідності до вимог ст.141 ЦПК України на користь ОСОБА_2 підлягає стягненню судовий збір в розмірі 1218 гривень, що були сплачені за подачу позовної заяви та апеляційної скарги.

Керуючись ст.ст.268, 374, 375, 381, 382, 383, 384, 389 ЦПК України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу представника позивача Нікітіної-Дудікової Ганни Юріївни, яка діє на підставі ордеру в інтересах ОСОБА_2 - задовольнити.

Рішення Вишгородського районного суду Київської області від 18 жовтня 2018 року скасувати та ухвалити нове, наступного змісту.

Позов ОСОБА_2, в інтересах якої діє Нікітіна-ДудіковаГанна Юріївна до ОСОБА_3 про зобов'язання провести перебудову самочинного будівництва - задовольнити.

Зобов'язати ОСОБА_3 відновити стан земельної ділянки, розташованої за адресою: АДРЕСА_2, площею 0.1510га, кадастровий номер НОМЕР_1, який існував до порушення прав власника, ОСОБА_2, шляхом проведення перебудови господарської будівлі з навісом ОСОБА_3 з урахуванням державних будівельних норм та санітарних норм, а саме, з перенесенням крайньої стіни гаража на 1 метр від кордону ділянки.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 понесені судові витрати по сплаті судового збору в сумі 1218 гривень, витрати понесені за надання правової допомоги в сумі 8400 гривень.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом 30 днів до Верховного Суду з дня складення повної постанови шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Суддя-доповідач: А.М.Стрижеус

Судді: Л.Д. Поливач

О.І.Шкоріна