Постанова

Іменем України

26 вересня 2019 року

м. Київ

справа № 409/4751/12

провадження № 61-41979св18

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду:

Журавель В. І. (суддя-доповідач), Антоненко Н. О., Русинчука М. М.,

учасники справи:

заявник - публічне акціонерне товариство «ПроКредит Банк»,

суб`єкт оскарження - Дніпровський відділ державної виконавчої служби міста Кам`янське Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області,

заінтересовані особи: ОСОБА_1 , ОСОБА_2 ,

розглянув у попередньому судовому засіданні у порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи касаційну скаргу публічного акціонерного товариства «ПроКредит Банк» на ухвалу Дніпровського районного суду міста Дніпродзержинська Дніпровської області від 01 лютого 2018 року у складі судді Багбая Є. Д. та постанову апеляційного суду Дніпропетровської області від 31 травня 2018 року у складі колегії суддів: Пищиди М. М., Каратаєвої Л. О., Ткаченко І. Ю.,

ВСТАНОВИВ:

Описова частина

Короткий зміст позовних вимог

У січні 2018 року публічне акціонерне товариство «ПроКредит Банк» (далі - ПАТ «ПроКредит Банк» або банк) звернулося до суду зі скаргою, в якій просило визнати протиправними дії головного державного виконавця Дніпровського відділудержавної виконавчої служби міста Кам`янське Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області (далі - Дніпровський відділ ДВС міста Кам'янське ГТУЮ у Дніпропетровській області) при винесенні повідомлень від 05 грудня 2017 року № № 23558, 23569, 23588, 23601 про повернення виконавчих документів стягувача без прийняття до виконання, скасувати вищезазначені повідомлення від 05 грудня 2017 року, зобов`язати відділ державної виконавчої служби міста Кам`янське ГТУЮ у Дніпропетровській області винести постанови про відкриття виконавчого провадження з виконання:

- виконавчого листа № 409/4751/12, виданого 04 лютого 2016 року Дніпровським районним судом міста Дніпродзержинська про стягнення з ОСОБА_1 суми основного боргу у розмірі 352 121,72 грн;

- виконавчого листа № 409/4751/12, виданого 04 лютого 2016 року Дніпровським районним судом міста Дніпродзержинська про стягнення з ОСОБА_3 судового збору у розмірі 1 609,50 грн;

- виконавчого листа № 409/4751/12, виданого 04 лютого 2016 року Дніпровським районним судом містаДніпродзержинська про стягнення з ОСОБА_2 суми основного боргу у розмірі 352 121,72 грн;

- виконавчого листа № 409/4751/12, виданого 04 лютого 2016 року Дніпровським районним судом міста Дніпродзержинська про стягнення з ОСОБА_2 судового збору у розмірі 1 609,50 грн.

На обґрунтування своїх вимог заявник зазначав, що банком при пред`явленні виконавчого документа до виконання був дотриманий передбачений статтею 12 Закону України «Про виконавче провадження» (в редакції Закону на момент пред`явлення виконавчого документа) трирічний термін, проте державний виконавець повернув його на підставі пункту 2 частини четвертої статті 4 Закону України «Про виконавче провадження» без прийняття до виконання, посилаючись на те, що стягувачем пропущений строк.

Посилаючись на те, що такі дії та рішення державного виконавця є протиправними, банк просив скаргу задовольнити.

Короткий зміст судових рішень судів першої та апеляційної інстанцій

Ухвалою Дніпровського районного суду міста Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 01 лютого 2018 року, залишеною без змін постановою апеляційного суду Дніпропетровської області від 31 травня 2018 року, у задоволенні скарги ПАТ «ПроКредит Банк» відмовлено.

Суд першої інстанції, з висновком якого погодився й апеляційний суд, виходив із того, що державний виконавець, повертаючи банку виконавчий документ без виконання, діяв у межах наданих йому повноважень, оскільки стягувач пропустив річний строк пред`явлення вищезазначених виконавчих листів до виконання, визначений попередньою редакцією Закону України «Про виконавче провадження» (в редакції Закону до 02 червня 2016 року).

Короткий зміст вимог касаційної скарги

Не погодившись з таким вирішенням справи, ПАТ «Про Кредит Банк» подав касаційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судами попередніх інстанцій інстанцій норм процесуального права, просить скасувати оскаржувані судові рішення та ухвалити нове рішення про задоволення скарги.

Аргументи учасників справи

Доводи особи, яка подала касаційну скаргу

Касаційна скарга мотивована тим, що суди першої та апеляційної інстанцій неповно з'ясували обставини справи, що мають значення для правильного вирішення зазначеної справи.

Згідно зі статтею 12 Закону України «Про виконавче провадження» (в редакції від 02 червня 2016 року) виконавчі документи можуть бути пред'явлені до примусового виконанн протягом трьох років.

Відповідно до частини п'ятої Прикінцевих і перехідних положень Закону України «Про виконавче провадження» виконавчі документи, видані до набрання чинності Законом України «Про виконавче провадження» (в редакції від 02 червня 2016 року) пред'являються до виконання у строки, встановлені цим Законом.

Отже, після набрання чинності Закону України «Про виконавче провадження» (в редакції від 02 червня 2016 року) виконавчі документи, незалежно від того коли вони видані і скільки разів пред`являлися до виконання, можуть бути пред`явлені до примусового виконання протягом трьох років.

Відзив/заперечення на касаційну скаргу не надходили

Рух справи в суді касаційної інстанції

Ухвалою Верховного Суду від 26 вересня 2018 року відкрито касаційне провадження у справі за скаргою ПАТ «ПроКредит Банк» на неправомірні дії та рішення державного виконавця Дніпровського відділу ДВСміста Кам'янське ГТУЮ у Дніпропетровській області та витребувано з Дніпровського районного суду міста Дніпродзержинська Дніпропетровської області зазначену справу.

Фактичні обставини справи, встановлені судами

Суди встановили, що рішенням Дніпровського районного суду міста Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 07 травня 2014 року, яке набрало законної сили 18 листопада 2014 року,задоволено позов ПАТ «ПроКредит Банк» у справі № 409/4751/12 за позовом ПАТ «ПроКредит Банк» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості. Стягнуто з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 на користь банку заборгованість за кредитним договором у розмірі 352 121,72 грн та судові витрати 1 609,50 грн.

На виконання зазначеного рішення 04 лютого 2016 року Дніпровським районним судом міста Дніпродзержинська Дніпропетровської області були видані виконавчі листи.

Також установлено, що стягувач, пропустивши річний строк пред`явлення зазначених виконавчих листів до виконання, визначений статтею 22 Закону України від 21 квітня 1999 року № 606-XIV «Про виконавче провадження», у березні 2016 року звернувся до суду з заявою про його поновлення.

Ухвалою Дніпровського районного суду міста Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 10 березня 2017 року, яка набрала законної сили, в задоволенні вказаної заяви ПАТ «ПроКредит Банк» відмовлено з огляду на ненадання банком доказів звернення до суду з відповідними заявами про отримання виконавчих листів у встановлений законом строк та недоведеності поважності причин пропуску строку для пред`явлення цих листів до виконання.

18 листопада 2017 року ПАТ «ПроКредит Банк»надіслало до Дніпровського відділу ДВС міста Кам'янське ГТУЮ у Дніпропетровській області заяву про примусове виконання рішення.

Повідомленнями від 05 грудня 2017 року держаний виконавець Дніпровського відділу ДВС міста Кам'янське ГТУЮ у Дніпропетровській області повернув виконавчі документи стягувачу без прийняття до виконання в зв`язку із пропуском строку пред`явлення виконавчого документа до виконання.

Звертаючись до суду зі скаргою, ПАТ «ПроКредит Банк» посилалось на протиправність дій державного виконавця при винесенні цих повідомлень та зазначало, що частиною п`ятою Прикінцевих і перехідних положень Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що виконавчі документи, видані до набрання чинності Законом України «Про виконавче провадження» (у редакції від 02 червня 2016 року), пред`являються до виконання у строки, встановлені цим Законом.Стягувачем був дотриманий трирічний строк, передбачений статтею 12 Закону України «Про виконавче провадження» в редакції від 02 червня 2016 року.

Заперечуючи проти скарги, державний виконавець зазначав, що стягувач уже звертався до ДВС з цими виконавчими документами, проте йому було відмовлено у відкритті виконавчого провадження через пропуск річного строку на їх пред`явлення. У подальшому банк звернувся до суду з заявою про поновлення строку на пред`явлення виконавчих листів до виконання, яка залишена без задоволення. Відмовляючи у прийнятті виконавчих документів, які подані банком повторно, державний виконавець діяв відповідно до вимог Закону України «Про виконавче провадження», врахувавши ухвалу суду, якою встановлено, що стягувач пропустив строк для їх пред`явлення.

Мотивувальна частина

Позиція Верховного Суду

Перевіривши доводи касаційної скарги та матеріали справи, колегія суддів дійшла висновку про відсутність підстав для задоволення касаційної скарги та скасування оскаржуваних судових рішень.

Згідно з положенням частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 409 ЦПК України суд касаційної інстанції за результатами розгляду касаційної скарги має право залишити судові рішення судів першої інстанції та апеляційної інстанції без змін, а скаргу без задоволення.

Наведені в касаційній скарзі доводи не дають підстав для висновку про порушення судами першої та апеляційної інстанційнорм процесуального права.

Мотиви, з яких виходить Верховний Суд, та застосовані норми права

Відповідно до статті 58 Конституції України Закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи.

Суди під час розгляду справи встановили, що стягувач, пропустивши річний строк пред'явлення виконавчих листів до виконання, визначений Законом України «Про виконавче провадження» (в редакції Закону від 21 квітня 1999 року № 606-XIV), звертався до суду з заявою про його поновлення, у задоволенні якої ухвалою Дніпровського районного суду міста Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 10 березня 2017 року відмовлено.

У листопаді 2017 року, посилаючись на статтю 12 та частину п'яту Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про виконавче провадження» (в редакції, чинній на час звернення від 02 червня 2016 року Закону № 1404-VIII), стягувач повторно звернувся з заявою про примусове виконання виконавчих листів, надіславши її до органів ДВС. При цьому, вважав, що ним не пропущений строк, оскільки Законом України «Про виконавче провадження» в редакції від 02 червня 2016 року строк пред'явлення виконавчих листів до виконання визначений у три роки.

Виходячи зі встановлених обставин, суд першої інстанції, з яким погодився й апеляційний суд, дійшов правильного висновку, що на повторне пред`явлення стягувачем виконавчих листів для виконання положення статті 12 Закону України «Про виконавче провадження» в редакції від 02 червня 2016 року, якою передбачений новий більш тривалий строк для пред'явлення виконавчих листів до виконання, не застосовуються.

За таких обставин, висновок судів попередніх інстанцій про те, що рішення державного виконавця Дніпровського відділу ДВС містаКам'янське ГТУЮ у Дніпропетровській області прийняті відповідно до закону та право заявника не було порушено, є правильним.

Доводи касаційної скарги про те, що виконавчі документи можуть бути пред`явлені до примусового виконання протягом трьох роківнезалежно від того, коли вони видані, колегія суддів відхиляє, оскільки зводяться до невірного тлумачення заявником норм Закону України «Про виконавче провадження».

Посилання ПАТ «ПроКредит Банк» у скарзі на частину п`яту Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про виконавче провадження» (в редакції від 02 червня 2016 року № 1404-VIII), згідно якої виконавчі документи, видані до набрання чинності цим Законом, пред`являються до виконання у строки, встановлені цим Законом, колегія судів вважає помилковими, оскільки вони стосуються пред`явлення виконавчих листів вперше.

Інші аргументи касаційної скарги також не спростовують встановлені у справі фактичні обставини та висновку судів першої та апеляційної інстанцій, обґрунтовано викладених у мотивувальній частині судових рішень, а зводяться до оцінки доказів та незгоди заявника з висновком судів щодо їх оцінки, а також містять посилання на факти, що були предметом дослідження й оцінки судами.

Згідно з положеннями статті 400 ЦПК України суд касаційної інстанції не наділений повноваженнями втручатися в оцінку доказів.

Європейський суд з прав людини вказав, що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року). Оскаржувані судові рішення критерію обґрунтованості судового рішення.

Висновки за результатами розгляду касаційної скарги

За правилами статті 410 ЦПК України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що рішення ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Таким чином, перевіривши доводи касаційної скарги, колегія суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду дійшла висновку про залишення без задоволення касаційної скарги та залишення без змін ухвали Дніпровського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпровської області від 01 лютого 2018 року та постанови апеляційного суду Дніпропетровської області від 31 травня 2018 року, оскільки судові рішення є законними та обґрунтованими.

Керуючись статтями 400, 401, 409, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу публічного акціонерного товариства «ПроКредит Банк» залишити без задоволення.

Ухвалу Дніпровського районного суду міста Дніпродзержинська Дніпровської області від 01 лютого 2018 року та постанову апеляційного суду Дніпропетровської області від 31 травня 2018 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Судді: В. І. Журавель

Н. О. Антоненко

М. М. Русинчук