Справа № 352/1033/17
Провадження № 22-ц/4808/313/19
Головуючий у 1 інстанції Хоминець М. М.
Суддя-доповідач Томин
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 березня 2019 року м. Івано-Франківськ

Івано-Франківський апеляційний суд в складі:

головуючої Томин О.О.

суддів: Мелінишин Г.П., Пнівчук О.В.

секретаря Петріва Д.Б.

за участю апелянта ОСОБА_2 та його адвоката Петраша Ю.Л.,

представника позивача ОСОБА_4,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_2 на рішення Тисменицького районного суду, ухвалене суддею Хоминець М.М. 21 листопада 2018 року в м. Івано-Франківську, повний текст якого виготовлено 30 листопада 2018 року, у справі за позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання повнолітнього сина,

в с т а н о в и в:

У червні 2017 року ОСОБА_5 звернулася в суд з позовом до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання повнолітнього сина, який продовжує навчання.

Заявлений позов обґрунтовувала тим, що рішенням Тисменицького районного суду від 15.04.2010 року було розрізано шлюб між нею та відповідачем. Від даного шлюбу в них народився син ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_1.

ІНФОРМАЦІЯ_5 сину виповнилися 18 років, однак, з 01.09.2016 року він почав навчання у Harlindis en Relindis Technisch Instituut Sint-Jansberg A, який знаходиться в м. Маасейк, Бельгія, що підтверджується виданою вказаним навчальним закладом довідкою від 19.05.2017 року. Навчання сина триватиме до 30.06.2020 року.

ОСОБА_7 навчається на денній формі навчання та не має змоги влаштуватись на роботу, щоб отримувати самостійний заробіток, тому потребує матеріальної допомоги.

Відповідач здійснює підприємницьку діяльність, матеріально забезпечений, однак, з власної ініціативи самоусунувся від виконання своїх батьківських обов'язків. Всі питання щодо забезпечення сина несе виключно позивач.

У зв'язку з навчанням сину необхідна матеріальна допомога для оплати вартості проїзду до місця навчання, проживання, одягу, харчування, придбання підручників та інших канцтоварів, оплати обов'язкової страхівки тощо.

Позивачем розраховано, що на день подання позову в середньому щомісячні витрати у зв'язку з навчанням ОСОБА_7 без врахування вартості харчування складають 650 євро, що по курсу НБУ становить 18941,00 грн., зокрема, 320 євро за оренду житла, 265 євро - вартість щомісячного проїзду, 9,71 євро - вартість обов`язкового медичного страхування, 18,30 євро - вартість навчання, 10,63 євро - вартість шкільної форми, 30 євро - вартість канцтоварів. Тому просила суд винести рішення, яким стягувати з відповідача на її користь аліменти на утримання повнолітнього сина ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_1, в розмірі 9470,50 грн., починаючи з дати подання позову до закінчення навчання або досягнення сином 23-річного віку.

08.12.2017 року позивач уточнила позовні вимоги. Окрім вказаних витрат сина вказала також щомісячні витрати в сумі 4,40 євро як вартість робочого одягу, 12,14 євро - за набір інструментів, 8,33 євро - за навчальні курси. Просила стягувати з відповідача аліменти на її користь на утримання повнолітнього сина в розмірі 10842,43 грн. щомісячно, а також понесені нею судові витрати по оплаті послуг перекладача у розмірі 3200,00 грн.

Рішенням Тисменицького районного суду від 21 листопада 2018 року позов задоволено частково. Вирішено стягувати з ОСОБА_2 аліменти на користь ОСОБА_5 на утримання повнолітнього сина ОСОБА_7 у розмірі 5500 грн. щомісячно до припинення ним навчання, але не пізніше, ніж до досягнення двадцяти трьох років, починаючи з 20 червня 2017 року. У решті позову на суму 5342,43 грн. відмовлено. Стягнуто з відповідача судовий збір у дохід державного бюджету в розмірі 704 грн. 80 коп.

Не погоджуючись із вказаним рішенням, ОСОБА_2 подав до суду апеляційну скаргу.

Вважає, що при визначенні щомісячної суми аліментів судом безпідставно взято до уваги надані позивачем докази її витрат на проїзд до місця навчання в сумі 265 євро, 30 євро на канцтовари, 12,14 євро за набір інструментів, а також 8,33 євро за навчальні курси, оскільки систематичність таких витрат не підтверджено належними та допустимими доказами у відповідності до ст.ст. 77-79 ЦПК України.

В порушення вказаних процесуальних норм судом першої інстанції не було оглянуто та досліджено надані позивачем докази щодо заявленого нею розміру аліментів (доказів її щомісячних витрат у сумі 265 євро по оплаті вартості проїзду сина до місця навчання).

Натомість в оскаржуваному рішенні не зазначено підстав відхилення доводів відповідача стосовно того, що надані позивачем як докази копії інтернет-сторінки сайту перевізника не можуть бути належними і допустимими доказами обґрунтованості вимог про систематичне понесення нею витрат на проїзд сина до місця навчання.

Судячи з позовної заяви та наявних в матеріалах справи доказів, позивач в суді першої інстанції не змогла остаточно визначитись де постійно проживає син та з якого місця проживання він щоденно добирається до місця навчання.

Беручи до уваги те, що судом першої інстанції при винесенні рішення було відхилено доводи позивача по стягненню щомісячно аліментів в сумі 5342, 43 грн., в яку очевидно входять половина вартості оренди житла в місті Рурмонд (320 євро в місяць) з підстав того, що вказана оренда не має відношення до навчання сина, то зі змісту оскаржуваного рішення взагалі не зрозуміло чому суд взяв до уваги розрахунок позивача по витратах на проїзд з вказаного орендованого житла до місця навчання. Адже, вказані доводи позивач обґрунтувала саме щоденними витратами на проїзд сина із зазначеної орендованої квартири в м. Рурмонд до місця навчання - м. Маасейк. Очевидно, що встановивши обставину про постійне проживання сина разом з позивачем в м. Маасбрахт, підстави для врахування судом сум, пов'язаних з проїздом сина з м. Рурмонд в м. Маасейк були відсутні.

Також вважає, що судом не вказано підстав відхилення доводів відповідача щодо відсутності доказів систематичного понесення позивачем витрат в розмірі 360 євро на рік на канцтовари, 145,7 євро на рік за набір інструментів, а також щомісячно 8,33 євро за навчальні курси.

Зазначає, що оскільки ним було визнано позов виключно в частині участі в оплаті вартості навчання сина у навчальному закладі - 220 євро на рік (110 євро на рік - частка відповідача) та за придбаний набір інструментів - 145,70 євро (72,85 євро - його частка), то саме ці суми повинні бути прийняті судом до уваги при визначенні щомісячної суми аліментів.

Визначений судом розмір аліментів в сумі 5500 вважає надмірним та таким, що не відповідає наявним в матеріалах справи доказам. На його думку щомісячний розмір аліментів в сумі 1500 грн. є достатньою сумою як для оплати вартості навчання сина в навчальному закладі, так і для інших систематичних витрат, докази понесення яких наявні в матеріалах справи (медична страховка, шкільна форма, робочий одяг, разове придбання набору інструментів та канцтоварів).

Просить рішення Тисменицького районного суду від 21.11.2018 року змінити в частині розміру аліментів на утримання повнолітнього сина ОСОБА_7 та стягувати щомісячно 1500 гривень. В решті рішення суду залишити без змін.

В судовому засіданні апеляційного суду апелянт та його представник доводи апеляційної скарги підтримали.

Представник позивача проти задоволення апеляційної скарги заперечив.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення апелянта та його представника, представника позивача, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає до часткового задоволення з наступних підстав.

Відповідно до ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 367 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Оскільки апелянт просить змінити рішення суду в частині задоволення позовних вимог, а в решті залишити рішення без змін, то в іншій частині рішення апеляційним судом не переглядається.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом, сторони по справі перебували в зареєстрованому шлюбі, який розірвано 15.04.2010 року.

В шлюбі у сторін народився син ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_1, що підтверджується скороченою копією акту про народження відділу реєстрації актів громадянського стану в Любліні, Воєводство Люблінське, Республіка Польща, акт про народження НОМЕР_1 (а.с. 5).

За даними копії Довідки з учбового закладу, виданої уповноваженою особою Католицького учбового товариства Harlindis en Relindis Technisch Instituut Sint-Jansberg в м. Маасейк 19.05.2017 року, ОСОБА_7 прийнятий на регулярне модульне навчання за дисципліною столяр (оператор столярного станка) DBSO (037127) на навчальний рік 2016-2020, який починається 1 вересня 2016 року та закінчується 30 червня 2020 року. Відвідує дане навчання з початку року і учбовий заклад не залишав (а.с. 24).

Згідно копії Довідки Некомерційної організації Католицька середня освіта Маасейк-Кінроой від 05.10.2017 року вартість навчання ОСОБА_7 за 2017 рік становить 220,00 євро (а.с. 54).

Також з матеріалів справи вбачаються інші витрати на утримання повнолітнього сина, зокрема, 116,55 євро на рік (9,71 євро в місяць) згідно полісу медичного страхування ОСОБА_7 за 2017 рік та 120,90 євро на рік згідно полісу медичного страхування за 2018 рік (а.с. 22, 163), 145,70 євро за набір інструментів для обробки дерева (12,14 євро в місяць) (а.с. 50-51), 52,46 євро за робочий одяг (4,40 євро в місяць) (а.с. 45-46), 127,56 євро за шкільну форму (10,63 євро в місяць) (а.с. 42-44), 360,00 євро за канцтовари (30,00 євро в місяць), 100,00 євро - оплата навчання в Центрі мов і техніки провінції Лімбург, шкільний рік 2017-2018 (8,33 євро в місяць) (а.с. 55-56), 1155,00 євро - оплата навчання у Регіональному навчальному закладі професійної підготовки (ROC GILDE TRAINING) за 2018-2019 навчальний рік (а.с. 164-169).

Встановлено також, що ОСОБА_2 є фізичною особою-підприємцем, депутатом Чукалівської сільської ради, присяжним Тисменицького районного суду. Володіє на праві власності вантажним автомобілем MERCEDES-BENZ 1117 1985 року випуску, вантажним автомобілем MERCEDES-BENZ 609 D 1994 року випуску, причіпом - платформа-Е TRAILOR 1020-A17 1999 року випуску. В 2016 році його дохід від зайняття підприємницькою діяльністю склав 201252 грн., дохід від відчуження нерухомого майна - 62443 грн., розмір грошового активу - 20000 доларів США, в 2017 році дохід від зайняття підприємницькою діяльністю склав 272760 грн., що підтверджується копіями щорічної декларації особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування за 2016 рік та за 2017 рік (а.с. 63-68, 111-116).

Задовольняючи частково позовні вимоги, суд першої інстанції, встановивши наявність у ОСОБА_7 потреби у матеріальній допомозі у зв'язку із продовженням навчання, вважав доведеними витрати на оплату навчання, проїзду до місця навчання, медичного страхування, придбання шкільної форми, робочого одягу, канцтоварів, набору інструментів, оплати навчальних курсів, та з урахуванням майнового стану відповідача дійшов висновку, що він може надавати сину допомогу у розмірі 5500,00 грн.

Однак, погодитися в повній мірі із такими висновками апеляційний суд не може з огляду на наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

За змістом ст. 15 ЦК України порушення, невизнання або оспорювання суб'єктивного права є підставою для звернення особи за захистом свого права із застосуванням відповідного способу захисту.

При цьому, відповідно до ч. 3 ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно ч.ч. 1, 5, 6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до вимог ст. 199 СК України якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв'язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов'язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання.

В п. 20 постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 15.05.2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» роз'яснено, що обов'язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов'язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим від 23 років; продовження дітьми навчання; потреба у зв'язку із цим у матеріальній допомозі; спроможність батьків надавати таку допомогу.

Як зазначено у ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.

Відповідно до ч. 1 ст. 184 СК України суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі.

Згідно ст. 200 СК України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином.

Статтею 182 СК України передбачено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Суд не обмежується розміром заробітку (доходу) платника аліментів у разі встановлення наявності у нього витрат, що перевищують його заробіток (дохід), і щодо яких таким платником аліментів не доведено джерело походження коштів для їх оплати.

Відповідно до ст. 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2018 рік» установлено у 2018 році прожитковий мінімум на одну особу в розрахунку на місяць у розмірі з 1 січня 2018 року - 1700 гривень, з 1 липня - 1777 гривень, з 1 грудня - 1853 гривні.

Як вбачається з матеріалів справи, зокрема з копії Довідки Центру мов і техніки провінції Лімбург від 14.09.2017 року (а.с. 56), копії заяви на навчання від 24.10.2018 року (а.с. 169), ОСОБА_7 проживає разом з матір'ю за адресою: АДРЕСА_1

Апеляційний суд погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що сімейний та матеріальний стан відповідача дають йому можливість сплачувати аліменти на утримання сина, який продовжує навчання, обов'язок по утриманні повнолітньої дитини є як у матері, так і у батька, а також те, що представленими позивачем доказами підтверджено її витрати на утримання сина ОСОБА_7, зокрема, оплати вартості навчання за 2017 рік в сумі 220,00 євро, оплати полісу медичного страхування за 2017 рік в сумі 116,55 євро, оплати полісу медичного страхування за 2018 рік в сумі 120,90 євро, придбання набору інструментів для обробки дерева на суму 145,70 євро, робочого одягу на суму 52,46 євро, шкільної форми на суму 127,56 євро канцтоварів на суму 360,00 євро, оплати навчання в Центрі мов і техніки провінції Лімбург, шкільний рік 2017-2018, в сумі 100,00 євро.

Доводи апелянта про те, що позивачем не доведено систематичність витрат на канцтовари, набір інструментів та плати за навчальні курси є безпідставними та не заслуговують на увагу.

Однак, відмовляючи в задоволенні позову в частині включення до складу аліментів витрат на оплату оренди квартири в м. Рурмонд, місцевий суд при визначенні розміру аліментів помилково врахував витрати на проїзд від даного міста до місця навчання ОСОБА_7 (м. Маасейк) в сумі 265 євро. При цьому, належних, достатніх та допустимих доказів вказаних витрат на проїзд сина до місця навчання з місця його проживання в м. Маасбрахт чи з будь-якого іншого міста матеріали справи також не містять.

Разом з тим, колегія суддів звертає увагу на те, що згідно полісу медичного страхування ОСОБА_7 за 2018 рік вартість останнього становила вже 120,90 євро на рік, тобто 10,08 євро на місяць (а.с. 163).

Крім того, ОСОБА_7 навчається також у Регіональному навчальному закладі професійної підготовки (ROC GILDE TRAINING). Згідно копії платіжної вимоги від 24.09.2018 року та довідки про транзакцію плата за навчання за 2018-2019 навчальний рік становить 1155,00 євро (а.с. 164-169).

Таким чином, з урахуванням рівного обов'язку батьків по утриманню дитини, та беручи до уваги встановлений НБУ курс євро станом на дату ухвалення рішення, колегія суддів приходить до висновку, що рішення суду першої інстанції слід змінити в частині визначення суми аліментів. Стягувати з ОСОБА_2 аліменти на користь ОСОБА_5 на утримання повнолітнього сина ОСОБА_7 у розмірі 3000 грн. 00 коп. щомісячно до припинення ним навчання, але не пізніше ніж до досягнення двадцяти трьох років, починаючи з 20 червня 2017 року. У решті позову на суму 7842,43 грн. відмовити. В решті рішення суду залишити без змін.

Стягнення з відповідача аліментів у зазначеному розмірі щомісячно на утримання повнолітнього сина у повній мірі відповідатиме вимогам закону, розумності і справедливості, з урахуванням обставин справи та доказів, наданих сторонами.

Ч. 6 ст. 19 ЦПК України визначено, що справи, у яких ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб; справи незначної складності є малозначними справами.

Оскільки ціна позову у даній справі не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, справа незначної складності, то вона відноситься до малозначних справ.

За приписами п. 2 ч. 3 ст. 389 ЦПК України судові рішення у малозначних справах не підлягають касаційному оскарженню.

Керуючись ст.ст. 374, 376, 381-384, 389, 390 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити частково.

Рішення Тисменицького районного суду від 21 листопада 2018 року в частині визначення суми аліментів змінити.

Стягувати з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, аліменти на користь ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_3, на утримання повнолітнього сина ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_4, у розмірі 3000 (три тисячі) грн. 00 коп. щомісячно до припинення ним навчання, але не пізніше ніж до досягнення двадцяти трьох років, починаючи з 20 червня 2017 року. У решті позову на суму 7842,43 грн. відмовити.

В решті рішення суду залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня прийняття, касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків передбачених п. 2. ч. 3 ст. 389 ЦПК України.

Повний текст постанови складено 12 березня 2019 року.

Головуюча: Томин О.О.

Судді: Мелінишин Г.П.

Пнівчук О.В.