Провадження №2/748/320/19
Єдиний унікальний № 748/475/19
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 червня 2019 рокум. Чернігів

Чернігівський районний суд Чернігівської області у складі :

головуючого - судді Майбороди С.М.,

при секретарі: Оніщенко Ю.В.,

з участю позивача ОСОБА_1 ,

представника позивача ОСОБА_2 ,

відповідача ОСОБА_3 ,

представника відповідача ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Чернігові в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про встановлення факту проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу,-

В С Т А Н О В И В:

26 лютого 2019 року представник позивача адвокат Захаров Є.М., звернувся до суду в інтересах ОСОБА_1 з позовом до ОСОБА_3 , в якому просив встановити факт проживання позивача з відповідачем однією сім`єю як чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу у період з травня 2009 року по серпень 2018 року, мотивуючи свої вимоги тим, що сторони зійшлись та почали проживати разом восени 2008 року по АДРЕСА_1 . В травні 2009 року сторони переїхали на постійне місце проживання до с АДРЕСА_2 . З 08.02.2011 року позивач зареєструвався у вказаному житловому будинку. В подальшому стосунки сторін погіршились, що призвело до того, що з серпня 2018 року вони перестали жити, як одна сім`я, хоча продовжують і по теперішній час проживати разом за адресою реєстрації в с АДРЕСА_2 Чернігівського району. Після погіршення стосунків відповідач почала стверджувати, що позивач не має жодних прав на спільно нажите майно та заперечує факт проживання з позивачем однією сім`єю. Вказував в позові, що встановлення факту спільного проживання необхідно для можливості подальшого поділу спільно нажитого майна.

В судовому засіданні позивач та його представник позовні вимоги підтримали, посилаючись на обставини, викладені в позовній заяві, просили позов задовольнити. Позивач пояснив, що з 2009 року вони з відповідачем проживали в АДРЕСА_1 та відповідачка пропонувала оформити стосунки, вони подали заяви до РАГСу, однак у призначений день вирішили не йти. В подальшому відповідач вирішила помінятись з донькою та поїхати жити в с.Гущин, де в подальшому він з ОСОБА_3 продовжили проживати разом та перебудовували будинок. Вказав, що документи щодо проведення ремонтних робіт не збереглись, також немає в нього документів на майно, які вони разом набували, має намір поділити трактор та меблі. Пояснив, що з дружиною розлучився в листопаді 2008 року, він пішов із сім`ї та не спілкується з дітьми та онуками. З відповідачем їх познайомила його сестра. Вказав, що факт спільного проживання однією сім`єю можуть підтвердити свідки, надав фотокартки та довідку Киїнської сільської ради. Підтвердив, що у нього в будинку була окрема кімната, яка закривалась на ключ та він самостіно розпоряджався своїми коштами, де відповідач зберігала свої гроші він не знав.

Відповідач ОСОБА_3 та її представник позов не визнали та просили відмовити в його задоволенні. Відповідач пояснила, що ОСОБА_1 проживав у будинку в с.Гущин як квартирант. Вона проживала разом з донькою по АДРЕСА_1 з грудня 2007 року до червня 2009 року. В подальшому донька купила будинок в с.Гущин та переїхала проживати в цей будинок. Коли виникла потерба доньці проживати в м.Чернігові, задля внука вони з донькою помінялись і відповідач переїхала до с.Гущин в 2010 році. Позивача вона знала давно та знала ще його дружину. Він попросився пожити у будинку в с.Гущин, оскільки пішов із сім`ї і йому ніде було жити та домовились, що він сплачує 50 відсотків комунальних послуг та, у разі необхідності, допомагає на городі. ОСОБА_1 жив у своїй окремій кімнаті, яку постійно закривав на ключ. Спільного бюджету вони не вели, худобу до 2014 року вона не тримала, оскільки працювала, а коли пішла на пенсію завела козу. Трактор купив її зять і дійсно ОСОБА_1 на цьому тракторі допомагав обробляти город. Разом вони нікуди не ходили. Коли до неї приїжджали діти святкувати день народження, то іноді запрошували ОСОБА_1 .. Підтвердила, що донька займалась перебудовою будинку, що перебував у її власності. У них була домовленість, що цей будинок вона заповість старшій доньці, а молодша буде проживати у місті. ОСОБА_1 в будинку реєструвала її донька. Коли у неї зайшла розмова з ОСОБА_1 , що до будинку має намір переїхати жити її старша донька, він почав писати заяви до поліції, звинувачувати її у зникненні його грошей, погрожував їй та говорив, що це його будинок і пропонував продати йому. Вона звернулась з заявою до суду про виселення ОСОБА_1 , на що він звернувся з заявою про встановлення факту спільного проживаня.

Свідок ОСОБА_5 пояснив, що ОСОБА_1 знає близько 20 років, він працює у нього на підприємстві. ОСОБА_3 декілька разів бачив у с.Гущин, в будинку не був. Знає, що ОСОБА_1 розлучився з дружиною. Повідомив, що спочатку позивач приходив на роботу у піднесеному настрої, в подальшому почав спостерігати, що у нього виникли проблеми, бо той приходив на роботу засмучений. Дозволяв ОСОБА_1 брати машину для будинвицтва, де саме здійснювалось будівництво не знає.

Свідок ОСОБА_6 пояснила, що ОСОБА_1 та ОСОБА_3 знає як порядних людей, які не сварились. Вона бачила їх разом на зупинці. ОСОБА_1 обробляв їй город. Кому належить будинок вона не знає, не обізнана щодо ведення спільного бюджету, спільного відпочинку сторін, також їй не відомі їх спільні друзі.

Свідок ОСОБА_7 пояснив, що бачив ОСОБА_1 та ОСОБА_3 разом на зупинці, а тому вважав, що вони проживають однією сім`єю. Один раз був у будинку, знає, що там велось будівництво.

Свідок ОСОБА_8 пояснив, що він живе біля зупинки та бачив ОСОБА_1 і ОСОБА_3 разом на зупинці. Коли він приходив до ОСОБА_1 додому, то той показував йому свою кімнату, де у нього стоїть телевізор, ванну кімнату, кухню, коридор. Він допомагав ОСОБА_1 ремонтувати трактор. ОСОБА_1 вважав внуків ОСОБА_3 своїми внуками.

Свідок ОСОБА_9 пояснила, що є сусідкою ОСОБА_3 та її вікна виходить на житловий будинок ОСОБА_10 .. Їй відомо, що ОСОБА_1 проживав у будинку як квартирант. Донька ОСОБА_3 розповідала, що купила будинок та, коли у неї народилась хвора дитина, то вона домовилась з мамою помінятись житлом. ОСОБА_3 переїхала до будинку приблизно в 2010-2011 р.р.. ОСОБА_3 запрошувала її в гості, також вона запрошувала ОСОБА_1 , щоб покормити. Повідомила, що ОСОБА_1 пропонував їй бути свідком та погрожував, щоб та засвідчила, що будинок його.

Свідок ОСОБА_11 повідомила, що є донькою відповідача, та власником житлового будинку в с АДРЕСА_3 Гущин. До цього вони з ОСОБА_3 проживали в АДРЕСА_4 . АДРЕСА_1 . ОСОБА_1 вона знає з 1992 року та знала добре його сім`ю, сестру, дружину, разом були в гостях. Коли у ОСОБА_1 не склалось сімейне життя він часто приходив до них та розповідав про дружину і дітей, жалівся, що йому ніде жити та попросився пожити у будинку в с.Гущин. Оскільки вона часто залишалась сама вдома, так як її чоловік був постійно у відрядженнях, то домовились, що ОСОБА_1 буде жити у будинку, сплачувати 50 відсотків комунальних послуг і допомагати у разі потреби на городі. У нього була окрема кімната, в якій він встановив двері та закривав постійно на ключ. Потім він поскаржився, що з нього дружина та діти вимагають плату за квартиру, де він зареєстрований і вона погодилась його прописати. Коли купили будинок, то почали перебудову, а коли народилась дитина у неї виникла потреба переїхати до міста і ОСОБА_3 переїхала проживати до с.Гущин та погодилась, що ОСОБА_1 буде проживати також у цьому будинку. Прибудову вони продовжували робити, робив її чоловік, зять та ОСОБА_1 допомагав розбирати будинок. В 2012 році значні ремонтні роботи в будинку закінчили. На даний час їх мама перебуває на пенсії і вони з сестрою їй допомагають продуктами, купують одяг.

Свідок ОСОБА_12 повідомила, що є донькою ОСОБА_3 , обізнана, що ОСОБА_1 проживав як квартирант у будинку в с.Гущин, спільного господарства вони з мамою не вели, бюджети у них були різні. Знає, що він жив за умови, що буде сплачувати 50 відсотків за комунальні послуги та допомагати у господарстві. ОСОБА_1 приїжджав тільки на вихідні до будинку, в інші дні працював. Вона з дітьми вирішила переїхати до с.Гущин і ОСОБА_1 з жовтня 2018 року почав писати заяви до поліції.

Свідок ОСОБА_13 пояснив, що допомагав в с.Гущин проводити воду та газ. Чоловік ОСОБА_14 його брат, він приїжджав на дні народження дітей та не бачив там ОСОБА_1 ..

Свідок ОСОБА_15 пояснила, що є сусідкою ОСОБА_3 та ОСОБА_11 , які проживали на АДРЕСА_1 . ОСОБА_1 за вказаною адресою разом з ОСОБА_3 не бачила та не було розмов, що вона бажає створити сім`ю. Знала, що у будинку в с.Гущин проживає квартирант, але його там не бачила.

Свідок ОСОБА_16 пояснила, що її брат є чоловіком доньки ОСОБА_3 , яка приїжджала до неї в гості, однак ОСОБА_1 вона не бачила і про нього не обізнана.

Заслухавши пояснення позивача та її представника, відповідача та його представника, свідків, дослідивши письмові матеріали справи, судом встановлено наступне.

За положеннями ч.ч. 1, 2 ст. 21 СК України шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у державному органі реєстрації актів цивільного стану. Проживання однією сім`єю жінки та чоловіка без шлюбу не є підставою для виникнення у них прав та обов`язків подружжя.

За приписами ч. 2 ст. 3 СК України сім'ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки, що є ознаками сім`ї.

Подружжя вважається сім`єю і тоді, коли дружина та чоловік у зв`язку з навчанням, роботою, лікуванням, необхідністю догляду за батьками, дітьми та з інших поважних причин не проживають спільно.

Однак це положення стосується лише осіб, які проживають у шлюбі.

Відповідно до ч.1 ст.74 СК України якщо жінка та чоловік проживають однією сім`єю, але не перебувають у шлюбі між собою або у будь-якому іншому шлюбі, майно, набуте ними за час спільного проживання, належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено письмовим договором між ними.

Відповідно до Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 р. №5 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» у тому разі коли є спір про право, то встановлення фактів, що мають юридичне значення розглядаються в порядку позовного провадження.

У пункті 20 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 21 грудня 2007року № 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» роз`яснено, що під час застосування ст.74 СК України, що регулює поділ майна осіб, які проживають у фактичних шлюбних відносинах, судам необхідно враховувати, що правило зазначеної норми поширюється на випадки, коли чоловік та жінка не перебувають у будь-якому іншому шлюбі і між ними склалися усталені відносини, що притаманні подружжю.

Конституційним Судом України у рішенні від 03.06.1999р. за № 5-рп/99 (справа про офіційне тлумачення терміна «член сім`ї») визначено таку обов`язкову ознаку члена сім`ї, як ведення спільного господарства.

Тобто положеннями вказаних норм передбачено, що для визначення та встановлення, що майно є спільною сумісною власністю подружжя необхідні умови - проживання однією сім`єю, спільне проживання, яке пов`язано спільним побутом, із взаємними правами та обов`язками, що і є ознаками сім`ї.

Факт спільного проживання сторін однією сім`єю чи відсутність такого доводиться сторонами, належними доказами та поясненнями свідків.

За правовою позицією, яка висловлена Верховним Судом України у постанові від 23 вересня 2015 року у справі № 6-102цс15, майно, набуте під час спільного проживання особами, які не перебувають у шлюбі між собою, є об`єктом їх спільної сумісної власності, якщо: 1) майно придбане внаслідок спільної праці таких осіб як сім`ї ( при цьому спільною працею осіб слід вважати їхні спільні або індивідуальні трудові зусилля, унаслідок яких вони одержали спільні або особисті доходи, об`єднані в майбутньому для набуття спільного майна, ведення ними спільного господарства, побуту та бюджету); 2) інше не встановлено письмовою угодою між ними.

Факт лише спільного проживання не може слугувати підставою для встановлення факту спільного проживання однією сім`єю.

Позивачем не надано доказів для висновку про спільне проживання сторін, яке пов`язано спільним побутом.

Доводи та пояснення позивача без наявності допустимих та належних доказів не можуть прийматися судом належним доказом факту проживання однією сім`єю, ведення спільного господарства, наявності спільного сімейного бюджету, тобто саме тих ознак, які притаманні поняттю «сім`я».

Відповідно до ст. 13 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

Відповідно до положень ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підтвердження своїх вимог і заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

На підставі ст. 77 ЦПК України належними є докази, що містять інформацію щодо предмета доказування.

Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

На підтвердження факту спільного проживання однією сім`єю як чоловіка та дружини без реєстрації шлюбу позивач посилається на покази свідків. Однак, оцінюючи покази свідків, не можна достовірно стверджувати, що сторони дійсно проживали однією сім`єю та між ними склалися відносини, що притаманні подружжю, а саме вони вели спільне господарство, були пов`язані спільним побутом, із взаємними правами та обов`язками, мали спільний бюджет. Твердження свідків, що ОСОБА_1 та ОСОБА_3 були сім`єю, оскільки разом стояли на зупинці є помилковим уявленням про поняття «сім`я».

Аналізуючи пояснення сторін та свідків зі сторони відповідача можна дійти висновку, що ОСОБА_1 проживав у житловому будинку АДРЕСА_2 , власником якого була ОСОБА_11 , як наймач, про що свідчать обставини того, що він мав окрему кімнату, яку зачиняв на ключ, про що не заперечувалось самим позивачем в судовому засіданні, спільного бюджету у сторін не було, про що підтвердив сам ОСОБА_1 ..

Позивач не надав жодного доказу на підтвердження наявності спільного майна.

Сама по собі реєстрація ОСОБА_1 в с.Гущин не свідчить про ведення спільного господарства, спільного побуту та спільного бюджету разом з ОСОБА_3

В довідці Киїнської сільської ради Чернігівського району та області № 80 від 09 січня 2019 року йдеться посилання на акт про фактичне місце проживання ОСОБА_1 , який суду не було надано, а службовий лист, складений депутатом не є допустимим доказом, який може бути врахований судом на підтвердження проживання однією сім`єю, оскільки оригінал суду не надано, а депутат не наділений повноваженнями на встановлення факту ведення спільного господарства.

Суд не може прийняти як доказ спільного проживання однією сім`єю надані позивачем фотокартки, оскільки із наданих фотокарток не вбачається дати їх виконання, на них зображені не тільки ОСОБА_1 та ОСОБА_3 , а також вони не підтверджують, що зображені на них особи проживали однією сім`єю без реєстрації шлюбу, вели спільне господарство та мали спільний бюджет.

З показів, допитаних в судовому засіданні свідків позивача та надних документів, достеменно не встановлено, що ОСОБА_1 та ОСОБА_3 мали спільні доходи, здійснювали їх спільний розподіл, вели спільне господарство, придбавали майно в інтересах сім`ї.

Таким чином, оцінюючи належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, обставини ведення сторонами спільного господарства, наявність у сторін спільного бюджету, проведення спільних витрат, придбання майна саме в інтересах сім`ї, належними і допустимими доказами не доведені. А відтак, позовні вимоги про встановлення факту проживання однією сім`єю як чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу з травня 2009 року по серпень 2018 року задоволенню не підлягають.

Керуючись ст.12, 13, 81, 141, 259, 263-265, 268ЦПК України, ст. 3, 74 Сімейного кодексуУкраїни,-

в и р і ш и в :

В задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про встановлення факту проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу - відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Чернігівського апеляційного суду через Чернігівський районний суд Чернігівської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення складений 18 червня 2019 року.

Суддя С. М. Майборода