Дата документу 04.03.2019 Справа № 320/4600/17
ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Єдиний унікальний № 320/4600/17 Головуючий у 1-й інстанції: Бахаєв І. М.
Провадження № 22-ц/807/874/19 Суддя-доповідач: Маловічко С.В.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 березня 2019 року м. Запоріжжя

Запорізький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

Головуючого: Маловічко С.В.

суддів: Гончар М.С.

Кочеткової І.В.

розглянувши у порядку спрощеного письмового провадження без виклику учасників справи апеляційну скаргу Акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» у особі представника Литвиненко Олени Леонідівни на рішення Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 08 листопада 2018 року у справі за позовом Публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_4 про стягнення заборгованості,-

В С Т А Н О В И В:

У червні 2018 року ПАТ КБ «ПриватБанк» звернувся в суд з позовом до ОСОБА_4 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

В обґрунтування позовних вимог зазначено, що відповідно до укладеного договору б/н від 24.05.2011 року відповідач отримав кредит у розмірі 13 000,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. Щодо зміни кредитного ліміту банк керується п. 2.1.1.2.3, п. 2.1.1.2.4 Правил надання банківських послуг, де зазначено що клієнт дає свого згоду, що кредитний ліміт встановлюється за рішенням банку, і клієнт дає право банку в будь-який момент змінити (зменшити або збільшити) кредитний ліміт. Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з Умовами надання банківських послуг, «Правилами користування платіжною карткою» та «Тарифами Банку», які викладені на банківському сайті, складає між ним та банком договір, що підтверджується підписом у заяві.

У порушення зазначених умов договору відповідач зобов'язання за вказаним договором б/н від 24.05.2011 року належним чином не виконав, тому станом на 18.06.2017 року має заборгованість в сумі 43 963,43 грн., яка складається з наступного: 10 055,26 грн. - заборгованість за кредитом; 3 763,58 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом; 27 574,90 грн. - заборгованість за пенею, а також штрафів відповідно до умов кредитного договору: 500,00 грн. - штраф (фіксована частина); 2 069,69 грн. - штраф (процентна складова). Посилаючись на вказані обставини, позивач просив стягнути з відповідача суму заборгованості в розмірі 43 963 грн. 43 коп. та витрати по сплаті судового збору в розмірі 1600 грн.

Рішенням Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 08 листопада 2018 року в задоволені позову відмовлено.

Не погоджуючись із зазначеним рішенням суду, АТ КБ «ПриватБанк» у особі представника Литвиненко О.Л. подало апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове, яким позовні вимоги задовольнити.

Основним доводом скарги є посилання на неправильне встановлення судом дійсних обставин справи, що призвело до неправильного визначення характеру договірних відносин між сторонами у справі, а вказане, в свою чергу, стало підставою для неправильного застосування строку позовної давності.

У відзиві на апеляційну скаргу ОСОБА_4 зазначає про свою незгоду з апеляційною скаргою, проте за змістом відзиву фактично заперечує взагалі наявність кредитних відносин між ним та банком за його заявою від 25.04.2011р. Просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду без змін.

Відповідно до ч. 1 ст. 368 ЦПК України у суді апеляційної інстанції скарга розглядається за правилами розгляду справи судом першої інстанції в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи з урахуванням ст. 369 цього Кодексу.

Згідно із ст. 7 п. 13 ЦПК України в редакції, чинній з 15.12.2017 року, розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Згідно із ст. 274 ч. 1, п.1 ЦПК України в редакції, чинній з 15.12.2017 року, у порядку спрощеного позовного провадження розглядаються малозначні справи.

Відповідно до пункту 2 частини шостої статті 19 ЦПК України малозначними справами є справи незначної складності, визнані судом малозначними, крім справ, які підлягають розгляду лише за правилами загального позовного провадження, та справ, ціна позову в яких перевищує п'ятсот розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Таким чином, даний спір за визначеними статтею 274 ЦПК України критеріями відноситься до категорії малозначних.

Судом встановлено, що відповідно до укладеного договору б/н від 24.05.2011 року відповідач отримав кредит у розмірі 13 000,00грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок.

Щодо зміни кредитного ліміту банк керується п. 2.1.1.2.3, п. 2.1.1.2.4 та Правил надання банківських послуг, де зазначено що клієнт дає свого згоду, що кредитний ліміт встановлюється за рішенням банку, і клієнт дає право банку в будь-який момент змінити (зменшити або збільшити) кредитний ліміт.

Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з Умовами надання банківських послуг, «Правилами користування платіжною карткою» та «Тарифами банку», які викладені на банківському сайті, складає між ним та банком договір, що підтверджується підписом у заяві.

В порушення умов договору відповідач неналежним чином виконував взяті на себе зобов'язання по сплаті кредиту та процентів за ним, у зв'язку з чим у нього утворилась кредитна заборгованість за кредитним договором б/н від 24.05.2011 року, яка станом на 18.06.2017 року становить 43 963 грн. 43 коп. та складається з наступного: 10 055,26 грн. - заборгованість за кредитом; 3 763,58 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом; 27 574,90 грн. - заборгованість за пенею; штрафів відповідно до умов кредитного договору: 500,00 грн. - штраф (фіксована частина); 2 069,69 грн. - штраф (процентна складова) /а.с. 7-10/.

Судом наведено визначення «овердрафту», на який мається посилання в позовній зая-

ві, який є формою короткострокового кредиту в межах встановленого банком ліміту, що до-

зволяє здійснювати розрахунки, коли у клієнта на поточному рахунку недостатньо коштів.

Суд вказував, що з довідки від 04.09.2018 №QMZ3LAUGKI7S2QF1 відслідковується, що на погашення заборгованості за договором б/н від 24.05.2011 банк спрямовував усі кошти, що надійшли на картковий рахунок відповідача ОСОБА_4 /а.с. 65-79/.

Згідно з п. 19 ч. 3 постанови правління Національного банку України про затвердження «Інструкції з бухгалтерського обліку операцій із фінансовими інструментами в банках України» № 14 від 21.02.2018, короткостроковий кредит - це наданий або отриманий кредит на строк, що не перевищує один рік.

Відповідно до п. 2.1.1.12.1.1 Умов та правил надання банківських послуг за формою надання кредиту «Фінансовий» кредитний ліміт може бути використаний для отримання готівкових грошових коштів з картрахунку і безготівкових розрахунків за придбані товари чи послуги.

Відповідно до п. 2.1.1.12.4 Умов та правил надання банківських послуг термін повернення овердрафту в повному обсязі - протягом 30 днів з моменту виникнення овердрафту. Термін погашення відсотків по овердрафту - щомісячно за попередній місяць до 1-го числа.

З огляду на вказані ознаки, які притаманні виниклим між сторонами відносинам, суд кваліфікував договір № б/н від 24.05.2011, укладений між Публічним акціонерним товариством комерційний банк «Приватбанк» та ОСОБА_4, як короткостроковий кредит - овердрафт, та визнав, що в такому разі термін його дії закінчився через рік з моменту виникнення 06.05.2012 заборгованості, тобто 06.05.2013.

Суд вказував, що початок перебігу позовної давності розпочався 06.05.2013, та позовна давність спливла 06.05.2016, про застосування якої просив у письмовій заяві відповідач.

Встановивши, що банк звернувся з позовом лише 30.06.2017р., суд відмовив в задоволенні позову банку з підстав пропуску строку позовної давності.

В апеляційній скарзі банк наголошує на неправильному встановленні судом обставин справи, зокрема, виду договору, який укладено між сторонами, наполягаючи, що це є кредитний договір з отриманням відповідачем кредитної картки «Універсальна» зі встановленим лімітом кредитування - 13 000 грн., який неналежним чином виконувався відповідачем щодо здійснення погашення кредиту, відсотків, комісії внаслідок чого і утворилась визначена в позові заборгованість.

Заперечуючи проти цих доводів апеляційної скарги, відповідач вказував, що згідно з заявою від 25.04.2011р. ніякої картки та кредитного ліміту він не отримував, продовжуючи користуватись вже наявними у нього картками. Та всі матеріали справи доводять, що правовідносини виникли зовсім за іншою угодою, яка визначена параметрами № SAMDN0735 від 05.04.2012р. Тому вважає, що підстав для задоволення скарги позивача не мається.

Між тим, такі заперечення проти скарги фактично суперечать і висновкам суду, який встановив, що за заявою б/н від 25.04.2011р. встановлено наявність між сторонами договору овердрафту, який порушено відповідачем у зв»язку з наявною заборгованістю в сумі 43 963 грн. 43 коп., але відповідач апеляційну скаргу на рішення суду в цій частині не подав.

Перевіривши доводи апеляційної скарги, урахувавши заперечення відповідача проти неї, дослідивши зібрані у справі докази, колегія апеляційного суду встановила наступні обставини.

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_4 24.05.2011р. підписав стандартний бланк анкети-заяви про приєднання до Умов та правил надання банківських послуг у Приватбанку - номер бланку 219049231 ( Т. 1 а.с. 11).

В заяві зазначені його персональні дані, та відмічено побажання про отримання кредитної картки «Універсальна». Графа про розмір бажаного кредитного ліміту не запов-

нена.

ОСОБА_4 підписав вказану анкету-заяву, у якій зазначено, що він згоден, що ця заява разом з пам»яткою клієнта і Правилами надання банківських послуг, а також тарифами складають між ним та банком договір про надання банківських послуг; він ознайомлений та згоден з Умовами та правилами надання банківських послуг, а також Тарифами банку, які були надані йому для ознайомлення письмовому вигляді.

Необхідними обов»язковими елементами такого договору є видача клієнту картки та встановлення кредитного ліміту.

Відповідач в ході розгляду справи зазначав, що за вказаною анкетою-заявою ніякої картки не отримував.

У примітках анкети-заяви не зазначено, що ОСОБА_4 за цією заявою було видано будь-яку картку, а також встановлено будь-який розмір кредитного ліміту.

В позовній заяви банк лише зазначає, що за цією анкетою-заявою відповідачу було встановлено кредитний ліміт в сумі 13 000 грн.

Дослідивши матеріали справи для з»ясування цих обставин, колегія встановила наступне.

Суд взагалі не встановлював цих обставин, вважаючи, що сам по собі факт підписання анкети-заяви та зазначення у ній про погодження відповідача з Умовами та правилами надання банківських послуг, а також Тарифами банку, та рух коштів по рахунках відповідача є достатніми доказами існування кредитних правовідносин між сторонами у справі, які виникають з анкети-заяви від 24.05.2011р. Проте, встановивши, що банк в позовній заяві посилається на овердрафт та за ознаками списання всіх надходжень на картку на погашення кредиту, визначив, що фактично за цією заявою мається на увазі договір овердрафту.

Між тим, вказане суперечить матеріалам справи, зокрема, в самій заяві зазначено, що її метою для відповідача є отримання кредитної картки «Універсальна», а в Умовах та правилах надання банківських послуг мається врегулювання відносин щодо послуги овердрафту та порядку його надання і погашення, який може встановлюватись на будь-яку платіжну картку клієнта.

Отже, чистих відносин з договору овердрафту за заявою від 24.05.2011р. за матеріалами справи не відслідковується, та такі висновки суду є лише його припущенням, зробленим на підставі характерних ознак договору овердрафту, які, на думку суду, вбачаються у договірних відносинах сторін.

Щодо видачі ОСОБА_4 картки на підставі анкети-заяви від 24.05.2011р. встановлено, що згідно з довідок АТ КБ «ПРИВАТБАНК» в матеріалах справи, ОСОБА_4 вже мав кредитні відносини з банком за іншим договором, укладеним на підставі анкети-заяви від 23.04.2007р., за якою йому було видано картку № НОМЕР_1 зі строком дії до 04/11 ( Т. 1 а.с. 229), також у відповідача була наявна картка № НОМЕР_2, видана 05.09.2007р. зі строком дії 04/15.

Згідно з тією ж довідкою, наступні картки ОСОБА_4 були видані: № НОМЕР_3 зі строком дії до 04/14 - 29.03.2012р.; № НОМЕР_4 зі строком дії до 11/17 - 23.04.2014р., № НОМЕР_5 зі строком дії до 09/21 - 07.12.2017р. ( Т. 1 а.с. 216).

Отже, за анкетою-заявою від 24.05.2011р. картка відповідачу не видавалась.

Надаючи єдину копію світлин ОСОБА_4 з карткою, якою, як вважає банк, доводиться отримання картки за вказаною заявою ( Т. 1 а.с. 214), позивач не надає до фотознімку доказів, що саме за цією заявою надано картку, не зазначає дату світлин, дату видачі картки, номер та строк її дії. Тому з огляду на те, що у відповідача були наявні декілька карток, як зазначено вище, вказана світлина не доводить тих обставин, на які послався банк в позові та апеляційній скарзі.

Оскаржуючи рішення суду, до апеляційної скарги позивач також не надає відповідних

доказів на підтвердження видачі картки відповідачу за анкетою-заявою від 24.05.2011р.

З іншої наданої банком довідки про зміну умов кредитування щодо встановлення і зміни кредитного ліміту вбачається, що старт карткового рахунку у відповідача відбувся за заявою від 23.04.2007р. згідно з карткою № НОМЕР_1 зі строком дії до 04/11; кредитний ліміт встановлено у розмірі 13 000 грн. згідно з договором від 05.04.2012р., в подальшому зміна кредитного ліміту відбувалась 13.04.2012р., 01.12.2014р., 19.05.2015р., 05.06.2015р., 21.08.2015р.

Інформації щодо встановлення кредитного ліміту за анкетою-заявою від 24.05.2011р. довідка не містить.

З довідки Приватбанка від 04.09.2018р. про заборгованість ОСОБА_4 станом на 04.09.2018р. вбачається, що заборгованість виникла у зв»язку з користуванням ним карт-

ками № НОМЕР_1, НОМЕР_5, НОМЕР_3, НОМЕР_4, НОМЕР_5, які всі поєднані з угодою № SAMDN0735 від 05.04.2012р.

Із зазначеного слідує, що заборгованість, яку просить стягнути банк у цій справі, пов»язуючи її з договором згідно з анкетою-заявою від 24.05.2011р., утворилась не за цим договором б/н від 24.05.2011р., який не відображений як виконуваний жодним доказом у справі: не мається виданої картки за цим договором, не мається встановленого цією датою кредитного ліміту.

А отже банк не довів своїх вимог про стягнення заборгованості саме за цим договором, оформленим анкетою-заявою відповідача від 24.05.2011р.

Доводи апеляційної скарги зводяться до загального неконкретизованого викладу обставин. При цьому, жодним доказом не підтверджених.

Зазначаючи, що за заявою від 24.05.2011р. банк надав відповідачі кредитну картку «Універсальна», не надає її номеру та дати видачі; ствердження, що на неї був встановлений кредитний ліміт в сумі 7000 грн., суперечать довідкам та відомостям виписки про рух коштів по рахункам, у яких такого розміру кредитного ліміту не мається.

Зважаючи на зазначене, колегія визнає частково обґрунтованими доводи скарги в частині помилковості висновків суду, що за анкетою-заявою від 24.05.2011р. відносини сторін є договором овердрафту, за витребуванням заборгованості у якому пройшов строк позовної давності.

Колегія вважає, що матеріалами справи не підтверджено, що за анкетою-заявою від 24.05.2011р. сторонами вчинялись будь-які дії на її виконання, а тому не доведено існування будь-якої заборгованості на її підставі як договору. Та банк на підтвердження зворотнього та своїх позовних вимог належних і допустимих доказів не надав.

Враховуючи, що при апеляційному розгляді, досліджуючи доводи апеляційної скарги та заперечення проти неї з боку відповідача, апеляційний суд встановив інші обставини у справі, ніж були встановлені судом першої інстанції, то колегія у відповідності до вимог п.п. 1, 3, 4 ч. 1 статті 376 ЦПК України скасовує оскаржуване рішення суду та ухвалює нове рішення про відмову в задоволенні позову з інших правових підстав - у зв»язку з недоведеністю банком заявлених позовних вимог.

Керуючись ст.ст. 374, 376, 381-84, 389, 390 ЦПК України, апеляційний суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» у особі представника Литвиненко Олени Леонідівни задовольнити частково.

Рішення Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 08 листопада 2018 року у цій справі скасувати.

Ухвалити нове рішення про відмову в задоволенні позову АТ КБ «ПРИВАТБАНК» до ОСОБА_4 про стягнення заборгованості за договором, оформленим на підставі анкети-заяви від 24.05.2011р., у зв»язку з його недоведеністю.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, проте може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення лише у випадку, якщо: а) касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики; б) особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до ЦПК України позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи; в) справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу; г) суд першої інстанції відніс справу до категорії малозначних помилково.

Постанова прийнята, складена та підписана 04 березня 2019 року.

Головуючий:

Судді: