РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

ун. № 759/18275/18

пр. № 2/759/2460/19

28 січня 2019 року Святошинський районний суд м. Києва в складі:

головуючого судді Коваль О.А,

при секретарі Слепець Є.С.

за участю представника позивача ОСОБА_1

відповідача ОСОБА_2

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу, визначення місця проживання дитини та стягнення аліментів,

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_3 звернулася до суду із позовом до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу, визначення місця проживання дитини та стягнення аліментів, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що він із 15.07.2014 р. перебуває з відповідачем у зареєстрованому шлюбі, від якого ІНФОРМАЦІЯ_1 р. у них народилася донька ОСОБА_4 Хоча наразі сторони проживають разом в орендованій ним квартирі, однак спільне життя з відповідачем не склалося через постійні сварки, подружні зв'язки фактично припинені.

Представник позивача в судовому засіданні підтримав позовні вимоги в частині розірвання шлюбу. В частині інших позовних вимог, а саме стягнення аліментів та визначення місця проживання дитини - відмовився до початку розгляду справи по суті.

Відповідач також просила задовольнити позовні вимоги у частині розірвання шлюбу.

Згідно ч. 3 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем.

Заслухавши думку учасників і дослідивши наявні докази та матеріали справи, суд прийшов до наступних висновків.

Судом встановлено, що 15 липня 2014 р. між ОСОБА_3 та ОСОБА_2 у Відділі державної реєстрації актів цивільного стану Оболонського РУЮ у м. Києві було зареєстровано шлюб за актовим записом № 1101, про що свідчить свідоцтво про шлюб серії НОМЕР_1. Від шлюбу у сторін народилася донька ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, про що свідчить свідоцтво про народження серії НОМЕР_2 видане Відділом реєстрації актів цивільного стану Подільського РУЮ у м. Києві

Причиною розпаду сім'ї сторін стали різні погляди на сімейне життя, відсутність взаєморозуміння та поваги один до одного. Спроби примирення позитивних наслідків не досягли, шлюбні відносини фактично припинені. Відтак, шлюб носить формальний характер та суперечить інтересам обох із подружжя. Спору про спільне майно немає.

Відповідно до ст. 1 СК України побудова сімейних відносин відбувається на паритетних засадах, на почуттях взаємної любові та поваги, взаємоповаги та підтримки.

Відповідно до ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування до шлюбу жінки та чоловіка не допускається.

Відповідно до ч. 3, 4 ст. 56 СК України кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до збереження шлюбних відносин, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 110 СК України, позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним з подружжя.

Відповідно до ст. 112 СК України суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя.

Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення.

Аналізуючи та оцінюючи всі вищевикладені обставини у їх сукупності, суд дійшов висновку, що шлюб підлягає розірванню, так як сторони мають різні інтереси та погляди, шлюбні відносини існують лише формально, сімейно-шлюбні стосунки сторін розпались і поновлені бути не можуть, тому шлюб повинен бути розірваний.

Згідно ч. 2 ст. 114 СК України у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу.

За таких обставин суд вважає, що сім'я розпалася остаточно, тому шлюб підлягає розірванню.

Згідно ч. 2 ст. 49 ЦПК України позивач вправі відмовитися від позову (всіх або частини позовних вимог).

У відповідності з ч. 3 ст. 206 ЦПК України у разі відмови позивача від позову суд постановляє ухвалу про закриття провадження у справі. За таких обставин, суд вважає можливим позовні вимоги позивача про визначення місця проживання дитини і стягнення аліментів залишити без розгляду.

Згідно ч. 3 ст. 7 ЗУ «Про судовий збір» у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. Тому, позивачу підлягає поверненню відповідна сума за сплату судового збору (352,40 грн) сплачена за позовну вимогу про визначення місця проживання дитини.

На підставі викладеного та керуючись ст. 110-112 СК України, ст. 81, 141, 200, 206, 263, 265, 273, 354 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_3 задовольнити частково.

Шлюб між ОСОБА_3 та ОСОБА_2, зареєстрований 15 липня 2014 р. у Відділі державної реєстрації актів цивільного стану Оболонського районного управління юстиції у м. Києві за актовим записом № 1101 - розірвати.

Прізвище відповідачу після розірвання шлюбу залишити - «ОСОБА_2».

В іншій частині позовних вимог - закрити провадження у справі.

Повернути ОСОБА_3 50 відсотків від суми судового збору, сплаченої за позовну вимогу про визначення місця проживання дитини у розмірі 704,80 грн, яка була сплачена ним на рахунок УК у Святошинському р-ні згідно квитанції АТ КБ «Приватбанк» № 0.0..1 від 03.12.2018 р., що становить 352 грн 40 коп. (триста п'ятдесят дві гривні сорок копійок),

Рішення може бути оскаржено до Київського апеляційного суду через Святошинський районний суд м. Києва шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду. Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 цього Кодексу.

Суддя О.А. Коваль