Постанова

Іменем України

27 лютого 2019 року

м. Київ

справа № 127/21027/16-ц

провадження № 61-23322св18

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду у складі:

головуючого - Луспеника Д. Д.,

суддів: Білоконь О. В., Синельникова Є. В. (суддя-доповідач), Хопти С. Ф., Черняк Ю. В.,

учасники справи:

позивач - ОСОБА_3,

відповідач - Вінницька міська рада,

особа, яка подавала апеляційну скаргу, -ОСОБА_4,

розглянув у порядку спрощеного позовного провадження касаційну скаргу ОСОБА_4 на ухвалу Апеляційного суду Вінницької області, у складі судді Марчук В. С., від 16 березня 2017 року.

Короткий зміст позовних вимог

У вересні 2016 року ОСОБА_5 звернувся до суду із позовом до Вінницької міської ради про визнання права власності на 1/2 частину квартири у порядку спадкування за законом.

Позовна заява ОСОБА_5 мотивована тим, що ІНФОРМАЦІЯ_2 року помер його батько - ОСОБА_6, після смерті якого залишилось спадкове майно, що складається з 1/2 частки квартири АДРЕСА_1.В установлений законом шестимісячний строк він звернувся до Першої вінницької державної нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини, але у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом постановою державного нотаріуса про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 01 липня 2016 року за №1865/02-31 йому було відмовлено у зв'язку з відсутністю свідоцтва про право власності на житло на ім'я покійного батька ОСОБА_6

Посилаючись на зазначені обставини, ОСОБА_5 просив суд визнати за ним право власності на 1/2 частину квартири АДРЕСА_1у порядку спадкування за законом, після смерті ОСОБА_6

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Рішенням Вінницького міського суду Вінницької області, у складі судді Короля О. П., від 19 грудня 2016 року позов задоволено, визнано за ОСОБА_5 право власності на 1/2 частину квартири АДРЕСА_1у порядку спадкування за законом, після смерті ОСОБА_6., який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 року.

Короткий зміст ухвали суду апеляційної інстанції

Рішення суду першої інстанції оскаржено у апеляційному порядку ОСОБА_4, яка не брала участі у розгляді справи у суді першої інстанції.

Ухвалою Апеляційного суду Вінницької області від 16 березня 2017 року відмовлено у прийнятті апеляційної скарги ОСОБА_4 на рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 19 грудня 2016 року у справі за позовом ОСОБА_5 до Вінницької міської ради про визнання права власності на 1/2 частку квартири у порядку спадкування за законом та повернуто її заявнику.

Ухвала суду апеляційної інстанції мотивована тим, що рішенням місцевого суду не вирішувалось питання про права та обов'язки ОСОБА_4 щодо спадкового майна покійного ОСОБА_6 Разом з цим, ОСОБА_4 не надала доказів на підтвердження повноважень з представництва доньки - ОСОБА_7, у зв'язку з чим відсутні підстави вважати, що ОСОБА_4 має право на оскарження рішення суду першої інстанції.

Короткий зміст вимог касаційної скарги та її доводи

У квітні 2017 року ОСОБА_4 подано до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ касаційну скаргу, в якій заявник просить скасувати ухвалу Апеляційного суду Вінницької області від 16 березня 2017 року, а справу передати для продовження розгляду до суду апеляційної інстанції, посилаючись на порушення апеляційним судом норм процесуального права.

Доводи касаційної скарги обґрунтовано тим, що судом апеляційної інстанції повно і всебічно не з'ясовано обставини справи. Відмовляючи у прийнятті апеляційної скарги заявника до розгляду, апеляційний суд не врахував те, що оскарженим судовим рішенням місцевого суду були вирішені її права відносно спадкового майна, яке залишилось після смерті ОСОБА_6

Надходження касаційної скарги до суду касаційної інстанції

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 19 квітня 2017 року відкрито касаційне провадження у справі за поданою касаційною скаргою.

15 грудня 2017 року набрав чинності Закон України від 03 жовтня 2017 року № 2147-VIII «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів». Відповідно до пункту 4 розділу ХІІІ «Перехідні положення» ЦПК України касаційні скарги (подання) на судові рішення у цивільних справах, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, передаються до Касаційного цивільного суду та розглядаються спочатку за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

18 лютого 2019 року ухвалою Верховного Суду справу за позовом ОСОБА_5 до Вінницької міської ради про визнання права власності на 1/2 частину квартири у порядку спадкування за законом, за касаційною скаргою ОСОБА_4 на ухвалу Апеляційного суду Вінницької області від 16 березня 2017 року призначено до судового розгляду у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи за наявними у ній матеріалами.

Відзиву на касаційну скаргу не подано

Фактичні обставини справи, встановлені судами

ІНФОРМАЦІЯ_2 року помер батько ОСОБА_5 - ОСОБА_6, після смерті якого залишилось спадкове майно, що складається з 1/2 частки квартири АДРЕСА_1.

1/3 частка квартири АДРЕСА_2 належала ОСОБА_6 на підставі свідоцтва про право власності на житло від 29 липня 1993 року, виданого виконкомом Вінницької міської ради на підставі рішення від 29 липня 1993 року за № 515. Власниками іншої частини (2/3 частки) вищевказаної квартири були дід ОСОБА_5 - ОСОБА_8 та баба - ОСОБА_9

У 1994 році ОСОБА_8 помер. Спадщину після його смерті прийняли спадкоємці першої черги за законом: його син, батько позивача - ОСОБА_6, та дружина померлого, баба позивача - ОСОБА_9, оскільки проживали в одній квартирі зі спадкодавцем та були зареєстровані з ним за однією адресою.

Таким чином, кожен із спадкоємців першої черги за законом після смерті ОСОБА_8 отримав по 1/2 частці у праві власності на квартиру.

23 лютого 2007 року ОСОБА_9 склала заповіт, за яким на випадок своєї смерті вона заповіла все своє майно ОСОБА_7

У 2010 році померла ОСОБА_9, після смерті якої відкрилась спадщина на 1/2 частку квартири АДРЕСА_2.

07 листопада 2012 року ОСОБА_7 отримала свідоцтво про право на спадщину за заповітом після смерті ОСОБА_9 на 1/3 квартири АДРЕСА_1.

Також 07 листопада 2012 року ОСОБА_7 отримала свідоцтво про право на спадщину за заповітом після смерті ОСОБА_9 на грошові вклади, що зберігаються у публічному акціонерному товаристві «Державний ощадний банк України» (рахунки № НОМЕР_1, № НОМЕР_2, № НОМЕР_3).

Після смерті ОСОБА_9 у квартирі АДРЕСА_2 залишився проживати ОСОБА_6, який був зареєстрований там до самої смерті.

ІНФОРМАЦІЯ_2 року помер ОСОБА_6, після смерті якого відкрилась спадщина на 1/2 частку квартири АДРЕСА_3.

В установлений законом шестимісячний строк ОСОБА_5 звернувся до Першої вінницької державної нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини, але у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом постановою державного нотаріуса про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 01 липня 2016 року за № 1865/02-31 йому було відмовлено, у зв'язку з відсутністю свідоцтва про право власності на житло на ім'я покійного батька ОСОБА_6

ОСОБА_5 є єдиним спадкоємцем першої черги за законом після смерті ОСОБА_6, що підтверджується свідоцтвом про його народження (а.с. 8).

На час розгляду справи у спірній квартирі проживала сестра померлого ОСОБА_6 - ОСОБА_4

Встановлено, що ОСОБА_4 зверталась до суду із позовом про усунення ОСОБА_6 від права на спадкування.

Заочним рішенням Вінницького міського суду Вінницької області від 11 травня 2016 року у справі № 127/4461/16-ц, залишеним без змін ухвалою Апеляційного суду Вінницької області від 17 червня 2016 року, ОСОБА_4 було відмовлено у задоволенні позову до ОСОБА_5 про усунення від права на спадкування.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 02 листопада 2016 року заочне рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 11 травня 2016 року та ухвалу Апеляційного суду Вінницької області від 17 червня 2016 року залишено без змін.

Звертаючись із апеляційною скаргою на рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 19 грудня 2016 року, ОСОБА_4 посилалась на те, що оскаржуваним рішенням були вирішені питання про її та її доньки - ОСОБА_7 права та обов'язки. ОСОБА_4 є сестрою покійного ОСОБА_6, тобто є спадкоємицею другої черги за законом. ОСОБА_7 є спадкоємицею за заповітом після смерті ОСОБА_9

Мотиви, з яких виходить Верховний Суд, та застосовані норми права

Частинами першою та другою статті 400 ЦПК України визначено, що під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Суд касаційної інстанції перевіряє законність судових рішень лише в межах позовних вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Згідно з положеннями частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Перевіривши доводи касаційної скарги та матеріали справи, колегія суддів дійшла наступних висновків.

Відповідно до частин першої, другої та п'ятої статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Частиною першою статті 15 ЦК України визначено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Відповідно до частини першої статті 16 ЦК України, частини першої статті 3 ЦПК України, 2004 року, кожна особа має право в порядку, встановленому законом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Згідно частини третьої статі 10 ЦПК України, 2004 року, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно положень статті 57 ЦПК України, 2004 року, доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко- і відеозаписів, висновків експертів.

Крім того, відповідно до частини першої статті 58 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

Відповідно до статті 60 ЦПК України, 2004 року, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір.

Аналогічні положення містить стаття 81 чинного ЦПК України.

Згідно статті 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

За правилами частини першої статті 1220 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою.

Відповідно до частини першої статті 1222 ЦК України спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народженні живими після відкриття спадщини.

Відповідно до положень статті 1258 ЦК України спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття.

Згідно статті 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

За правилами статті 1262 ЦК України у другу чергу право на спадкування за законом мають рідні брати та сестри спадкодавця, його баба та дід як з боку батька, так і з боку матері.

За правилами частини першої статті 292 ЦПК України, 2004 року, сторони та інші особи, які беруть участь у справі, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їх права та обов'язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково.

Враховуючи те, що ОСОБА_4 не надала доказів прийняття спадщини після смерті її батьків: ОСОБА_8 та ОСОБА_9, а отже і набуття права власності на спірну квартиру, апеляційний суд вірно вказав, що рішенням місцевого суду питання про права та обов'язки останньої не вирішувалось.

У матеріалах, доданих до апеляційної скарги, відсутня довіреність або інший документ, що посвідчує повноваження заявника представляти інтереси своєї повнолітньої дочки - ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_1, яка набула право власності на 1/3 частину квартири АДРЕСА_3 у порядку спадкування за заповітом після смерті ОСОБА_9

За таких обставин суд апеляційної інстанції вірно вказав про відсутність підстав для прийняття апеляційної скарги ОСОБА_4 на рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 19 грудня 2016 року до розгляду.

Таким чином, доводи заявника про те, що апеляційний суд порушив її право на оскарження судового рішення у апеляційному порядку є необґрунтованими.

За правилами частини першої, другої статті 410 ЦПК України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що рішення ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права. Не може бути скасоване правильне по суті і законне рішення з одних лише формальних міркувань.

Доводи касаційної скарги не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом апеляційної інстанції норм матеріального права та порушення норм процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи.

Керуючись статтями 402, 409, 410, 415, 416, 418, 419 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду

П О С Т А Н О В И В:

Касаційну скаргу ОСОБА_4 залишити без задоволення.

Ухвалу Апеляційного суду Вінницької області від 16 березня 2017 року залишити без змін.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття є остаточною і оскарженню не підлягає.

ГоловуючийД. Д. Луспеник

СуддіО. В. Білоконь

Є. В. Синельников

С. Ф. Хопта

Ю. В. Черняк