КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
_________________________
ПОСТАНОВА

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

справа № 755/1391/19 Головуючий у 1-й інстанції суддя: Марфіна Н.В.

06 березня 2019 року м. Київ

Київський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого: Саліхова В.В.

суддів: Вербової І.М., Шахової О.В.

розглянувши у порядку ст. 369 ЦПК Українив м. Києві апеляційну скаргу ОСОБА_1, що діє від імені та в інтересах малолітньої ОСОБА_2 на ухвалу Дніпровського районного суду м. Києва від 28 січня 2019 року в справі за позовом ОСОБА_1, що діє від імені та в інтересах малолітньої ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про поділ спадщини,

ВСТАНОВИВ:

У січні 2019 року ОСОБА_1, яка діє від імені та в інтересах малолітньої ОСОБА_2, звернулася до суду із позовом до ОСОБА_3 та просила розподілити майно спільного використання наступним чином:

ОСОБА_2 залишити у власності двокімнатну квартиру АДРЕСА_1 загальною площею 50,9 кв. метрів, житловою площею - 30,4 кв.м.

ОСОБА_3 залишити у власності:

однокімнатну квартиру АДРЕСА_2, загальною площею 25,5 кв.м., житловою площею - 13,6 кв.м.;

житловий будинок з надвірними будівлями, що розташований за адресою: АДРЕСА_3, житловою площею - 46,1 кв.м.;

легковий автомобіль Hyundai Tucson 2008 року випуску, д.н.з. НОМЕР_1, номер шасі кузова НОМЕР_2, 2008 року випуску;

земельну ділянку площею 1,2296 гектарів за адресою: Чернігівська обл., Козелецький район, Короп'ївська сільська рада, кадастровий номер НОМЕР_3;

земельну ділянку площею 0,5927 гектарів за адресою: Чернігівська обл., Козелецький район, Короп'ївська сільська рада, кадастровий номер НОМЕР_4;

земельну ділянку площею 0,4823 гектарів за адресою: Чернігівська обл., Козелецький район, Короп'ївська сільська рада, кадастровий номер НОМЕР_5;

Ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва від 28 січня 2019 року дану цивільну справу передано на розгляд до Козелецького районного суду Чернігівської області.

№ апеляційного провадження: 22-ц/824/4566/2019
В апеляційній скарзі ОСОБА_1, що діє від імені та в інтересах малолітньої ОСОБА_2 просить ухвалу суду скасувати та направити справу на розгляд до суду першої інстанції. Посилається на порушення судом норм процесуального права. В обґрунтування своїх доводів вказує, що значно більша за вартістю частина рухомого та нерухомого майна знаходиться в Дніпровському та Дарницькому районах м. Києва за місцем постійного проживання спадкодавців. Зазначила, що позивач направила свою позовну заяву до Дніпровського районного суду м. Києва за місцезнаходженням об'єкта нерухомого майна, вартість якого є найвищою.

Відповідач відзив на апеляційну скаргу не подала.

За правилом пункту 9 частини 1 статті 353 ЦПК України окремо від рішення суду можуть бути оскаржені в апеляційному порядку ухвала суду першої інстанції щодо передачі справи на розгляд іншого суду.

Згідно із частиною 2 статті 369 ЦПК України апеляційні скарги на ухвали суду, зазначені в пунктах 1, 5, 6, 9, 10, 14, 19, 37-40 частини першої статті 353 цього Кодексу, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Частиною 13 статті 7 ЦПК України передбачено, що розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

У зв'язку з цим, розгляд справи здійснено в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи.

Розглянувши справу в межах доводів апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість постановленої ухвали, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з огляду на наступне.

Постановляючи ухвалу про передачу справи на розгляд іншому суду, суд першої інстанції виходив з того, що відповідно до заявлених позовних вимог більшість нерухомого майна, а саме житловий будинок та три земельні ділянки знаходяться на території Козелецького району Чернігівської області.

З таким висновком суду першої інстанції погоджується колегія суддів, враховуючи наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 23 ЦПК України усі справи, що підлягають вирішенню в порядку цивільного судочинства, розглядаються місцевими загальними судами як судами першої інстанції, крім справ, визначених частинами другою та третьою цієї статті.

Відповідно до ч. 1 ст. 30 ЦПК України позови, що виникають із приводу нерухомого майна, пред'являються за місцезнаходженням майна або основної його частини. Якщо пов'язані між собою позовні вимоги пред'явлені одночасно щодо декількох об'єктів нерухомого майна, спір розглядається за місцезнаходженням об'єкта, вартість якого є найвищою.

Згідно з ч. 1 ст. 181 ЦК України до нерухомих речей (нерухоме майно, нерухомість) належать земельні ділянки, а також об'єкти, розташовані на земельній ділянці, переміщення яких є неможливим без їх знецінення та зміни їх призначення.

Відповідно до п. 41 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про деякі питання юрисдикції загальних судів та визначення підсудності цивільних справ» від 01.03.2013 №3 перелік позовів, для яких визначено виключну підсудність (стаття 114 ЦПК) є вичерпним і розширеному тлумаченню не підлягає. Місцезнаходження нерухомого майна має бути підтверджено документально.

Пунктом 2 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» від 07.02.2014 №5 передбачено, що відповідно до частини першої статті 114 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК) позови, що виникають з приводу захисту права власності та інших речових прав на нерухоме майно пред'являються за місцем знаходження майна або основної його частини (виключна підсудність). До позовів, що виникають з приводу нерухомого майна, належать, зокрема, позови про визнання права на таке майно. Недотримання правил підсудності тягне за собою повернення заяви позивачеві, про що постановляється ухвала. Повернення позовної заяви не перешкоджає повторному зверненню із заявою до належного суду (пункт 4 частини третьої, частина п'ята статті 121 ЦПК).

Аналіз зазначених норм права дає можливість дійти до висновку про те, що позовні заяви, що виникають із приводу нерухомого майна подаються за місцем знаходження останнього.

Матеріали справи свідчать, що предметом позову є поділ майна спільного використання, а саме: двокімнатної квартири АДРЕСА_1 загальною площею 50,9 кв. метрів, житловою площею - 30,4 кв.м.; однокімнатної квартири АДРЕСА_2, загальною площею 25,5 кв.м., житловою площею - 13,6 кв.м.; житлового будинку з надвірними будівлями, що розташований за адресою: АДРЕСА_3, житловою площею - 46,1 кв.м.; легкового автомобіля Hyundai Tucson 2008 року випуску, д.н.з. НОМЕР_1, номер шасі кузова НОМЕР_2, 2008 року випуску; земельної ділянки площею 1,2296 гектарів за адресою: Чернігівська обл., Козелецький район, Короп'ївська сільська рада, кадастровий номер НОМЕР_3; земельної ділянки площею 0,5927 гектарів за адресою: Чернігівська обл., Козелецький район, Короп'ївська сільська рада, кадастровий номер НОМЕР_4; земельної ділянки площею 0,4823 гектарів за адресою: Чернігівська обл., Козелецький район, Короп'ївська сільська рада, кадастровий номер НОМЕР_5.

Отже, більша частина нерухомого майна щодо якого виник спір знаходиться на території Козелецького району Чернігівської області - житловий будинок та три земельні ділянки.

Враховуючи вищевикладене та те, що предмет спірних правовідносин стосується нерухомого майна та місцезнаходження більшої його частини, колегія суддів вважає висновки суду першої інстанції про передачу справи на розгляд Козелецького районного суду Чернігівської області правильними.

Доводи апеляційної скарги про те, що більша частина за вартістю нерухомого майна знаходиться на території Дніпровського району м. Києва не знайшли свого підтвердження при розгляді справи в суді апеляційної інстанції.

Позивачем не надано суду належних доказів на підтвердження того, що вартість двокімнатної квартира АДРЕСА_1 є вищою порівняно із житловим будинком та трьома земельними ділянками, які знаходяться на території Козелецького району Чернігівської області.

Відповідно до ст. 32 ЦПК України спори між судами про підсудність не допускаються. Справа, передана з одного суду до іншого в порядку, встановленому статтею 31 цього Кодексу, повинна бути прийнята до провадження судом, якому вона надіслана.

Отже, доводи апеляційної скарги не знайшли своє підтвердження при розгляді справи в суді апеляційної інстанції.

Обґрунтовуючи своє рішення, колегія суддів приймає до уваги вимоги ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», відповідно до якої суди застосовують при розгляді справи Конвенцію та практику Суду як джерело права та висновки Європейського суду з прав людини, зазначені в рішенні у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» (Ruiz Torija v. Spain) від 9 грудня 1994 року, серія А, № 303А, п. 2958. Суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов'язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов'язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов'язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення.

Враховуючи наведені обставини, колегія суддів прийшла до висновку, що вищезгадана ухвала суду першої інстанції постановлена з дотриманням норм процесуального права, а тому відповідно до вимог ст. 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін.

Керуючись ст.ст. 367-368, 371, 374-375, 381-384, 389-390 ЦПК України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1, що діє від імені та в інтересах малолітньої ОСОБА_2 залишити без задоволення.

Ухвалу Дніпровського районного суду м. Києва від 28 січня 2019 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий: В.В. Саліхов

Судді: І.М. Вербова

О.В.Шахова