Справа № 635/76/15-ц
Провадження № 2/635/153/2019
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 лютого 2019 року

смт. Покотилівка Харківського району Харківської області

Харківський районний суд Харківської області в складі:

головуючого судді - Токарєвої Н.М.,

секретар судового засідання - Антонян М.В.,

учасники справи:

позивач - ОСОБА_1,

представник позивача - ОСОБА_2,

діє на підставі нотаріально посвідченої

довіреності р. № 1390 від 14.10.2014,

представник позивача - ОСОБА_3,

діє на підставі нотаріально посвідченої

довіреності р. № 1384 від 14.10.2014,

відповідач - Приватне підприємство

«Україна молода»,

представник відповідача - ОСОБА_4,

діє на підставі довіреності від 18.11.2014 № 51,

відповідач - ОСОБА_5,

відповідач - ОСОБА_6,

розглянув у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Приватного підприємства «Україна молода», ОСОБА_5, ОСОБА_6 про захист честі, гідності та ділової репутації, спростування поширеної недостовірної інформації, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з позовом до приватного підприємства «Україна молода», ОСОБА_5, ОСОБА_6 про захист ділової репутації, спростування поширеної недостовірної інформації та відшкодування моральної шкоди та стягнення суми сплачених судових зборів.

В обґрунтування своїх вимог позивач посилався на те, що 25 грудня 2014 року в мережі Інтернет (сторінка сайту http://www.umoloda.kiev.ua/number/2585/159/91123/) та у щоденній інформаційно - політичній газеті «Україна молода» у виданні № 193 була опублікована стаття під назвою «А тепер я покатаюсь! Розкрадання і фактичне знищення Харківського «Турбоатома» насамперед вигідне його конкуренту Росії. А прикривається Премєр міністром України?», в якій були викладені фактичні данні, які не відповідають дійсності, знижують престиж та підривають довіру до господарської діяльності підприємства. У вказаній статті її автор, посилаючись на слова ОСОБА_5 зазначає фактичні данні, які не відповідають дійсності, а саме: «Іншими словами, наші журналісти, пишучи про корупцію на заводі, як зясувала Феміда, мали рацію на всі сто відсотків»; «Бо фінансові зловживання на підприємстві, як свідчать наші джерела, не припиняються! І, що найгірше, директор ОСОБА_1, за його словами, вже знайшов підхід до нової влади»; «ОСОБА_1 велів купувати авіаквитки на австрійський гірськолижний курорт. За заводський, ясна річ, рахунок.»; «коли слідчий мав намір висувати ОСОБА_1 підозру про скоєння злочину.»; «пан директор продовжує фінансувати заводськими грішми структури, близькі до режиму Януковича, а також завзято нищити завод.»; «Ринкова вартість такої турбіни - «мільйонника» становить 157 млн. доларів Але пан ОСОБА_1 вирішив їх продати чомусь по 90 мільйонів за кожну!»; «а як повязується необхідність суворої економії із новими придбаннями нерухомості для директора ОСОБА_1? Скажімо, його замок у Чехії за 41 млн. євро. Куплений «до колекції» - розкішного маєтку в німецькому курортному містечку для мільйонерів Баден-Бадені»; «Тим часом працівники заводу все більше переконуються, що ОСОБА_1 працює на «чужу команду».

Позивач вважає, що розповсюджена відповідачами вказана інформація, безпосередньо стосується позивача, є негативною та сповіщає обставини, які не відповідають дійсності та відверто спрямовані на приниження ділової репутації позивача, його честі і гідності як керівника юридичної особи в громадській думці з точки зору додержання ним в процесі управління підприємством законів України. Також, посилається на те, що внаслідок поширення даної недостовірної інформації йому було завдано значної моральної шкоди, оскільки політична газета «Україна молода» розповсюджується по всій Україні. Внаслідок оприлюднення даної недостовірної інформації заплямовано його чесне імя та, як наслідок, громадськість, ділові партнери та працівники підприємства, яким керує позивач, знаходяться в омані щодо морального обличчя позивача, чим йому спричиняються додаткові моральні страждання. Як наслідок, в результаті вказаних дій відповідачів позивачу завдано моральну шкоду, яку він оцінює в 50000 гривень 00 копійок.

Заочним рішенням Харківського районного суду Харківської області від 30 липня 2015 року позов ОСОБА_1 задоволено.

Ухвалою Судової колегії судової палати у цивільних справах апеляційного суду Харківської області від 31 березня 2016 року апеляційна скарга Приватного підприємства «Україна молода» відхилена, заочне рішення Харківського районного суду Харківської області від 30 липня 2015 року залишено без змін.

Ухвалою колегії суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 22 лютого 2017 року касаційна скарга приватного підприємства «Україна молода» задоволена частково, заочне рішення Харківського районного суду Харківської області від 30 липня 2015 року та ухвала апеляційного суду Харківської області від 31 березня 2016 року скасовані, справа направлена на новий розгляд до суду першої інстанції.

Ухвалою Харківського районного суду Харківської області від 20 березня 2017 року на підставі автоматизованого розподілу судової справи між суддями, прийнято цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до приватного підприємства «Україна молода», ОСОБА_6, ОСОБА_5 про захист честі гідності та ділової репутації, спростування поширеної недостовірної інформації та відшкодування моральної шкоди до свого провадження та призначено до розгляду у відкритому судовому засіданні на 14 квітня 2017 року о 14 год. 00 хв. в приміщенні суду.

Ухвалою Харківського районного суду Харківської області від 01 серпня 2018 року було задоволено клопотання позивача та призначено по справі судову семантико-текстуальну експертизу, яку доручено провести експертам ХНДІСЕ ім. засл. проф. ОСОБА_7, з направленням в розпорядження експерта матеріалів цивільної справи № 635/76/15-ц, вирішено провадження у цивільній справі 635/76/15-ц зупинити на час проведення експертизи.

Ухвалою Харківського районного суду Харківської області від 15 січня 2019 року провадження у справі поновлено у звязку з тим, що надійшло повідомлення ХНДІСЕ ім. засл. проф. ОСОБА_7 разом з матеріалами цивільної справи № 635/76/15-ц про неможливість проведення даної експертизи, оскільки, клопотання про оплату не було задоволено, призначено судове засідання зі стадії, на якій його було зупинено на 28 лютого 2019 року о 10год. 00хв.

09 листопада 2017 року позивачем було подано заяву про уточнення позовних вимог, в якій він просив суд визнати недостовірною, такою, що не відповідає дійсності та принижує честь, гідність та ділову репутацію позивача, інформацію, автором якої є ОСОБА_6, джерелом якої є ОСОБА_5, розміщену (поширену) ПП «Україна молода» на своєму сайті в мережі Інтернет та в щоденній інформаційно-політичній газеті «Україна молода» у виданні № 193 від 25.12.2014 у статті під назвою «А тепер я покатаюсь! Розкрадання і фактичне знищення харківського «Турбоатома» насамперед вигідне його конкуренту Росії. А прикривається Премєр міністром України?», в частині: «Бо фінансові зловживання на підприємстві, як свідчать наші джерела, не припиняються!», «ОСОБА_1 велів купувати авіаквитки на австрійський гірськолижний курорт. За заводський, ясна річ, рахунок.», «пан директор продовжує фінансувати заводськими грішми структури, близькі до режиму Януковича, а також завзято нищити завод.», «Ринкова вартість такої турбіни-«мільйонника» становить 157 млн. доларів Але пан ОСОБА_1 вирішив їх продати чомусь по 90 мільйонів за кожну!», «а як повязується необхідність суворої економії із новими придбаннями нерухомості для директора ОСОБА_1? Скажімо, його замок у Чехії за 41 млн. євро. Куплений «до колекції» - розкішного маєтку в німецькому курортному містечку для мільйонерів Баден-Бадені»; зобовязати відповідачів не пізніше десяти днів з дня набрання рішенням суду законної сили спростувати розповсюджену (опубліковану) ними 25.12.2014 недостовірну та негативну інформацію про позивача, яка міститься статті під назвою «А тепер я покатаюсь! Розкрадання і фактичне знищення харківського «Турбоатома» насамперед вигідне його конкуренту Росії. А прикривається Премєр міністром України?» на сайті www.umoloda.kiev.ua (на сторінці сайту - http://www.umoloda.kiev.ua/number/2585/159/91123/) та в щоденній інформаційно-політичній газеті «Україна молода» у виданні № 193 від 25.12.2014, шляхом розміщення на тому саме Інтренет-сайті та друкованому виданні (газеті) статті відповідного змісту під заголовком «спростування», зазначивши, що вище викладена інформація є недостовірною та не відповідає дійсності, і стягнути з відповідачів суми сплачених судових витрат. На обґрунтування своїх доводів надав аудиторський звіт за результатами державного фінансового аудиту окремих господарських операцій ВАТ «Турбоатом» за період з 27.08.2014 по 31.12.2014 від 02.04.2015 № 18-20/1, виконаний Державною фіскальною службою України.

Позивач та його представник у судовому засіданні позовні вимоги підтримали, просили позов, з урахуванням уточнень, задовольнити у повному обсязі, пояснили про обставини, викладені вище.

Відповідач ОСОБА_8 надав суду письмові пояснення по суті позовних вимог, в яких зазначив, що інформація, викладена у газеті «Україна ОСОБА_7» № 193 відповідає реальним обставинам, які відбувалися на ВАТ «Турбоатом» з 2007 по 2016 роки, що ним було ініційовано проведення численних перевірок щодо законності здійснення управління підприємством його посадовими особами, в тому числі і керівника ОСОБА_1, розпорядження майном та грошовими коштами, послався на внесення до ЄРДР кримінального провадження Генеральною прокуратурою України за фактами розкрадання, привласнення грошових коштів і майна підприємства посадовими особами та ухилення від сплати податків.

Відповідачі ОСОБА_6 та ОСОБА_5 у судове засідання повторно не зявились, про час, дату та місце розгляду справи були повідомлені своєчасно та належним чином, про що в матеріалах справи маються відповідні підтвердження, причини неявки суду не повідомили, заяв про розгляд справи за їх відсутності суду не надали.

Представник відповідача ПП «Україна молода» ОСОБА_4, яка діє на підставі довіреності, у судове засідання не зявилася, про час, дату та місце слухання справи повідомлялася своєчасно і належним чином, про причини своєї неявки суд повідомила, а саме про відсутність коштів на оплату витрат по відрядженню до м. Харкова, просила розглянути справу без участі представника відповідача, також, на адресу суду надала письмові заперечення, в яких просила відмовити у задоволенні позову з тих підстав, що вважає його необґрунтованим, оскільки, позивач повинен довести недостовірність поширеної інформації та настання негативних наслідків від цього, що заявлена у позові інформація не була поширена, має оціночний характер та містить критику і власні судження певної особи, Конституцією України гарантується свобода думки та слова, вільне вираження своїх поглядів і переконань, що викладена у статті інформація становить частину публічної дискусії з питань, які становлять суспільний інтерес, позивач не навів доказів, що поширена інформація ганьбить його ділову репутацію і що він на момент подачі позовної заяви зазнав репутаційних втрат, які б виразилися у матеріальних збитках, натомість поширена інформація стала підставою для відкриття кримінального провадження, яке на сьогодні не тільки не закрите, але й активно розслідується.

Суд, вислухавши пояснення сторін, які беруть участь у справі, зясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, дослідивши матеріали справи та надані докази у їх сукупності, вважає позовну заяву такою, що підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

За приписами ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, свобод чи інтересів фізичних осіб , прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Згідно зі ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Судом встановлено, що 25 грудня 2014 року в мережі Інтернет (сторінка сайту http://www.umoloda.kiev.ua/number/2585/159/91123/) та у щоденній інформаційно - політичній газеті «Україна молода» у виданні № 193 була опублікована стаття під назвою «А тепер я покатаюсь! Розкрадання і фактичне знищення харківського «Турбоатома» насамперед вигідне його конкуренту Росії. А прикривається Премєр міністром України?», в якій були викладені фактичні данні, які не відповідають дійсності, знижують престиж та підривають довіру до господарської діяльності підприємства. У вказаній статті її автор, посилаючись на слова ОСОБА_5 зазначає фактичні данні, які не відповідають дійсності, а саме: «Іншими словами, наші журналісти, пишучи про корупцію на заводі, як зясувала Феміда, мали рацію на всі сто відсотків»; «Бо фінансові зловживання на підприємстві, як свідчать наші джерела, не припиняються! І, що найгірше, директор ОСОБА_1, за його словами, вже знайшов підхід до нової влади»; «ОСОБА_1 велів купувати авіаквитки на австрійський гірськолижний курорт. За заводський, ясна річ, рахунок.»; « коли слідчий мав намір висувати ОСОБА_1 підозру про скоєння злочину.»; «пан директор продовжує фінансувати заводськими грішми структури, близькі до режиму Януковича, а також завзято нищити завод.»; «Ринкова вартість такої турбіни-«мільйонника» становить 157 млн. доларів Але пан ОСОБА_1 вирішив їх продати чомусь по 90 мільйонів за кожну!»; «а як повязується необхідність суворої економії із новими придбаннями нерухомості для директора ОСОБА_1? Скажімо, його замок у Чехії за 41 млн. євро. Куплений «до колекції» - розкішного маєтку в німецькому курортному містечку для мільйонерів Баден-Бадені»; «Тим часом працівники заводу все більше переконуються, що ОСОБА_1 працює на «чужу команду».

Також, судом було встановлено, що ОСОБА_1 обіймає посаду генерального директора ВАТ «Турбоатом» починаючи з 24 квітня 2007 року по сьогоднішній день.

Автором статті, розміщеної 25 грудня 2014 року у щоденній інформаційно політичній газеті «Україна молода» у виданні № 193 та в мережі Інтернет (сторінка сайту http://www.umoloda.kiev.ua/number/2585/159/91123/), під назвою «А тепер я покатаюсь! Розкрадання і фактичне знищення харківського «Турбоатома» насамперед вигідне його конкуренту Росії. А прикривається Премєр міністром України?» є ОСОБА_6 (псевдонім ОСОБА_9).

Розміщення зазначеної статті підтверджується наданою позивачем роздруківкою з мережі Інтернет.

Публікація цієї статті не була повязана з журналістським розслідуванням, текст статті був написаний автором посилаючись на слова ОСОБА_5

Як вбачається із тексту вищевказаної статі, інформація, яка у ній наведена безпосередньо стосується ОСОБА_1, як генерального директора ВАТ «Турбоатом», має негативний характер, виражена у формі тверджень про факти, які в ній викладені. На підтвердження факту приниження ділової репутації позивача є надані останнім листи, які були отримані ВАТ «Турбоатом» від контрагентів підприємства - ПАТ ДІТЦ «Контакт» від 14 січня 2015 року № 3/1 та ТОВ «ВО «Оскар» від 16 грудня 2014 року № 1612, якими останні повідомили про відмову від виконання договірних зобов'язань у зв'язку з ознайомленням з текстом оспорюваної статті.

Аудиторський звіт за результатами державного фінансового аудиту окремих господарських операцій ВАТ «Турбоатом» за період з 27.08.2014 по 31.12.2014 від 02.04.2015 № 18-20/1, виконаний Державною фіскальною службою України, містить висновок про забезпечення керівництвом підприємства предмету та цілей діяльності, визначених Статутом, щодо здійснення координації виробничої, планово-фінансової діяльності, розвитку матеріально-технічної бази структурних підрозділів, що входять до його складу, на достатньому рівні, пропозиції державних аудиторів враховані, що вплинуло на запобігання зайвого та необґрунтованого витрачання грошових коштів Товариства.

З висновку експертного дослідження писемного мовлення від 27 липня 2015 року № 3836, виданого Харківським науково-дослідним інститутом судових експертиз ім. Засл. Проф. ОСОБА_7, вбачається факт негативної інформації, викладеної у вищезазначеній статті. Зокрема, зазначено, що дана інформація виражена як у формі тверджень про факти, так і в формі оцінних суджень, а також, у формі припущень.

Відповідачами не надано заперечень проти вищезазначених обставин, крім того представник відповідача ПП «Україна молода» в своїх запереченнях не спростовує також вищевказані обставини.

Зі змісту вищевказаної спірної статті вбачається, що джерелом викладеної в ній інформації є у тому числі колишній генеральний директор заводу ОСОБА_5, вислови якого викладені в статті прямою мовою.

Пунктом 9 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 1 від 27.02.2009 «Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи» визначено, що відповідачами у справі про захист гідності, честі чи ділової репутації є фізична або юридична особа, яка поширила недостовірну інформацію, а також, автор цієї інформації.

Якщо позов пред'явлено про спростування інформації, опублікованої в засобах масової інформації, то належними відповідачами є автор і редакція відповідного засобу масової інформації чи інша установа, що виконує її функції, оскільки, згідно зі статтею 21 Закону України «Про пресу» редакція або інша установа, яка виконує її функції, здійснює підготовку та випуск у світ друкованого засобу масової інформації.

У пункті 15 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 1 від 27.02.2009 «Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи», визначено, що під поширенням інформації слід розуміти: опублікування її у пресі, передання по радіо, телебаченню чи з використанням інших засобів масової інформації; поширення в мережі Інтернет чи з використанням інших засобів телекомунікаційного зв'язку; викладення в характеристиках, заявах, листах, адресованих іншим особам; повідомлення в публічних виступах, в електронних мережах, а також в іншій формі хоча б одній особі.

Враховуючи принцип свободи, думки і слова, вільного вираження своїх поглядів і переконань, закріплений статтею 34 Конституції України, виходячи з тексту статті 10 Європейської Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, тлумачень цієї статті Європейським Судом з прав людини, викладених в рішеннях «Лінгенс проти Австрії» від 08.07.1996 та «Українська прес-група проти України» від 29.03.2005, суд розмежовує оціночні судження та твердження про факти.

Відносно свободи масової інформації на території України діє ст. 10 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, відповідно до ч. 1 якої кожна людина має право на свободу вираження поглядів. Це право включає свободу дотримуватися своїх поглядів, одержувати і поширювати інформацію та ідеї без втручання держави і незалежно від кордонів.

Разом з тим, у ч. 2 цієї статті Конвенції зазначено, що здійснення цих свобод, оскільки, воно пов'язане з обов'язками і відповідальністю, може бути предметом таких формальностей, умов, обмежень або санкцій, що встановлені законом і є необхідними у демократичному суспільстві в інтересах національної безпеки, територіальної цілісності або громадського порядку, з метою запобігання заворушенням або злочинам, для охорони здоров'я і моралі, для захисту репутації або прав інших осіб, для запобігання розголошенню інформації, одержаної конфіденційно, або для підтримання авторитету і неупередженості правосуддя. При цьому положення даної норми повинні тлумачитися у відповідності з правовою позицією Європейського Суду з прав людини, що виражена і його рішеннях.

Преса не повинна переступати межу, встановлену з метою захисту репутації інших осіб, проте вона повинна повідомляти інформацію та ідеї з політичних питань так само, як і з питань, що становлять громадський інтерес. Не лише преса має завдання повідомляти таку інформацію, але й громадськість має право її отримувати (Рішення у справі «Лінгенс проти Австрії» від 08.07.1986 та рішення у справі «Українська прес-група проти України» від 29.03.2005).

З урахуванням наведеного, особа, яка бере участь в обговоренні питань загального значення, маючи право на певний рівень перебільшення, провокацію чи навіть нестримних висловлювань, все ж таки не повинна переступати межі стосовно поваги до репутації та прав інших.

Аналіз поширеної відповідачами інформації в контексті загального змісту вказує на те, що інформація містить не лише оціночне субєктивне судження щодо діяльності позивача, а й твердження про чітко висловлені факти. При цьому, суд бере до уваги не окремі словесні конструкції, а певний сюжет в цілому, відомості в якому об'єднані загальною змістовною направленістю.

За змістом ст.ст. 94, 277 ЦК України, ст. 32 Конституції України, ст. 10 Конвенції про захист прав людини і основних свобод (далі - Конвенції) кожному гарантується право на захист ділової репутації та спростування недостовірної інформації особою, яка поширила таку інформацію.

Разом з тим за змістом зазначеного законодавства кожному гарантується право на свободу висловлення поглядів, в тому числі право поширювати інформацію без втручання органів державної влади, за умови, що вони діють добросовісно і надають правильну і достовірну інформацію, не завдаючи при цьому шкоди репутації окремих осіб і не порушуючи їх прав.

Згідно зі ст. 47-1 Закону України «Про інформацію» ніхто не може бути притягнутий до відповідальності за висловлення оціночних суджень.

Частиною 2 ст. 47-1 Закону України «Про інформацію» передбачено, що оціночними судженнями, за винятком образи чи наклепу, є висловлювання, які не містять фактичних даних, зокрема критика, оцінка дій, а також, висловлювання, що не можуть бути витлумачені як такі, що містять фактичні дані, з огляду на характер використання мовних засобів, зокрема, вживання гіпербол, алегорій, сатири. Оціночні судження не підлягають спростуванню та доведенню їх правдивості.

Крім того, згідно з роз'ясненнями, викладеними в абзацах 3-5 п. 19 постанови пленуму Верховного Суду України від 27 лютого 2009 року № 1 «Про судову практику у справах про захист гідності, честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи», відповідно до ст. 277 ЦК України не є предметом судового захисту оціночні судження, думки, переконання, критична оцінка певних фактів і недоліків, які, будучи вираженням суб'єктивної думки і поглядів відповідача, не можна перевірити на предмет їх відповідності дійсності (на відміну від перевірки істинності фактів) і спростувати, що відповідає прецедентній судовій практиці Європейського суду з прав людини при тлумаченні положень ст. 10 Конвенції.

Якщо особа вважає, що оціночні судження або думки, поширені в засобі масової інформації, принижують її гідність, честь чи ділову репутацію, а також, інші особисті немайнові права, вона вправі скористатися наданим їй ч. 1 ст. 277 ЦК України та відповідним законодавством правом на відповідь, а також на власне тлумачення справи (ст. 37 Закону України «Про друковані засоби масової інформації (пресу) в Україні») у тому ж засобі масової інформації з метою обґрунтування безпідставності поширених суджень, надавши їм іншу оцінку.

Скасовуючи судові рішення суд касаційної інстанції виходив з того, що вирішуючи питання про визнання інформації недостовірною, суди повинні визначитися з характером такої інформації, та з'ясувати, чи є вона фактичним твердженням, чи оціночним судженням, що виконано судами не було.

Отже, визначаючись з характером опублікованої в газеті «Україна ОСОБА_7» № 193 спірної статті, враховуючи висновок експерта писемного мовлення від 27 липня 2015 року № 3836, судом з'ясовано, що вислів «Бо фінансові зловживання на підприємстві, як свідчать наші джерела, не припиняються!» - є фактичним твердженням, негативною інформацією, яка може бути підтверджена або спростована, однак, не містить інформації щодо конкретних дій позивача.

Фрази «ОСОБА_1 велів купувати авіаквитки на австрійський гірськолижний курорт. За заводський, ясна річ, рахунок.» та «пан директор продовжує фінансувати заводськими грішми структури, близькі до режиму Януковича, а також завзято нищити завод.»- є фактуальними і містять твердження, які можуть бути підтверджені або спростовані, та інформацію, яка є безпідставною та принижує ділову репутацію генерального директора підприємства.

Фраза у оспорюваній статті: «Ринкова вартість такої турбіни-«мільйонника» становить 157 млн. доларів Але пан ОСОБА_1 вирішив їх продати чомусь по 90 мільйонів за кожну!», містить фактичне твердження про нанесення можливих збитків ВАТ «Турбоатом» якщо турбіна продана по ціні майже вдвічі дешевше, однак є припущенням автора та джерела інформації вислови ОСОБА_5, а ця інформація є оціночним судженням і негативного ставлення щодо удаваних угод, укладених генеральним директором підприємства та є такою, що принижує його ділову репутацію.

Фраза: «а як повязується необхідність суворої економії із новими придбаннями нерухомості для директора ОСОБА_1? Скажімо, його замок у Чехії за 41 млн. євро. Куплений «до колекції» - розкішного маєтку в німецькому курортному містечку для мільйонерів Баден-Бадені», - по суті твердженням про матеріальне благополуччя ОСОБА_1, містить риторичне запитання з іронічним змістом, яке стосується оцінки діяльності конкретної особи і є оцінною, що передає негативне ставлення автора до позивача, і не є такою, що принижує честь та гідність.

Слід зазначити, що відповідачі не надали жодного доказу того, що поширена інформація про директора підприємства ОСОБА_1 є достовірною.

Відповідно до положень ст.ст.76, 77, 78, 80, 81 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Згідно ч. 4 ст. 82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Рішенням Харківського районного суду Харківської області у справі № 635/11624/14-ц від 11.09.2015, залишеним без змін після перегляду в судах апеляційної та касаційної інстанцій встановлено, що ПП «Україна молода» поширює у своїх виданнях відносно керівників ВАТ «Турбоатом» недостовірну інформацію, таку, що не відповідає дійсності та принижує ділову репутацію.

У сукупності наведеного, суд дійшов висновку, що пред'явлені позовні вимоги підлягають частковому задоволенню, що поширена відповідачами інформація щодо позивача у спірній статті частково не відповідає дійсності та є недостовірною, принижує його честь, гідність та ділову репутацію, як в громадськості, так і в очах трудового колективу ВАТ «Турбоатом» і контрагентів, і не погоджується із доводами представника відповідача ПП «Україна молода», що оскаржувана стаття містить лише оціночні судження щодо діяльності керівництва ПАТ «Турбоатом» в розумінні положень Закону України «Про інформацію».

Відповідно до ч. 1 ст. 30 Закону України «Про інформацію» оціночними судженнями, за винятком наклепу, є висловлювання, які не містять фактичних даних, критика, оцінка дій, а також висловлювання, що не можуть бути витлумачені як такі, що містять фактичні дані, зокрема з огляду на характер використання мовно-стилістичних засобів (вживання гіпербол, алегорій, сатири). Оціночні судження не підлягають спростуванню та доведенню їх правдивості. Аналогічне положення містив Закон України «Про інформацію» в редакції закону, що діяв на момент публікації статті.

Згідно ст. 277 ЦК України спростування недостовірної інформації здійснюється особою, яка поширила інформацію у такий же спосіб, у який вона була поширена. Поширювачем інформації, яку подає посадова чи службова особа при виконанні своїх посадових (службових) обовязків вважається юридична особа, у якій вона працює.

Відповідно до ст. 37 Закону України «Про друковані засоби масової інформації (пресу) в Україні», громадяни, юридичні особи і державні органи, а також їх законні представники мають право вимагати від редакції друкованого засобу масової інформації опублікування ним спростування поширених про них відомостей, що не відповідають дійсності або принижують їх честь та гідність. Якщо редакція не має доказів того, що опубліковані нею відомості відповідають дійсності, вона зобов'язана на вимогу заявника опублікувати спростування їх у запланованому найближчому випуску друкованого засобу масової інформації або опублікувати його за власною ініціативою. Спростування повинно бути набране тим же шрифтом і поміщено під заголовком «Спростування» на тому ж місці шпальти, де містилося повідомлення, яке спростовується.

Отже, враховуючи, що відповідачем не надано доказів, що опубліковані ними відомості відповідають дійсності, порушене особисте немайнове право позивача підлягає захисту шляхом зобовязання ПП «Україна молода», ОСОБА_5 та ОСОБА_6, як автора статті, спростувати поширену недостовірну інформацію у такий же спосіб, у який вона була поширена.

Разом з тим, виходячи з вимог ст. 37 Закону України «Про друковані засоби масової інформації (пресу) в Україні», яка передбачає, що редакція зобов'язана в строк, що не перевищує одного місяця з дня надходження вимоги, опублікувати спростування та керуючись п. 24 постанови Пленуму Верховного Суду України № 1 від 27.02.2009 «Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи», суд вважає необхідним встановити строк для спростування недостовірної інформації не пізніше одного місяця з моменту набрання рішенням законної сили.

Позовні вимоги в частині визнання висловів «Бо фінансові зловживання на підприємстві, як свідчать наші джерела, не припиняються!» та «а як повязується необхідність суворої економії із новими придбаннями нерухомості для директора ОСОБА_1? Скажімо, його замок у Чехії за 41 млн. євро. Куплений «до колекції» - розкішного маєтку в німецькому курортному містечку для мільйонерів Баден-Бадені» недостовірною інформацією, такою, що не відповідає дійсності та принижує ділову репутацію позивачів та зобовязання спростувати зазначену інформацію задоволенню не підлягають, оскільки, аналіз зазначеної інформації в контексті змісту статті в цілому вказує критичну оцінку та негативне ставлення до діяльності позивача, що є вираженням субєктивної думки і поглядів автору, така інформація має характер субєктивного припущення. Суд вважає викладення інформації з використанням вищевказаного вислову особливою формою викладення з метою забезпечення сильного впливу на читача, а тому, автор таких висловів не може вважатися таким, що перевищив межі своєї свободи вираження через обрання такої форми. Суд погоджується з доводами представника відповідача ПП «Україна молода» про оціночний характер вищевикладених висловів.

Питання про розподіл судових витрат суд вирішує на підставі ст. 141 ЦПК України.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 12, 78, 80, 81, 141, 263-265 ЦПК України, -

УХВАЛИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до Приватного підприємства «Україна молода», ОСОБА_5, ОСОБА_6 про захист честі, гідності та ділової репутації, спростування поширеної недостовірної інформації задовольнити частково.

Визнати недостовірною, такою, що не відповідає дійсності та принижує честь, гідність та ділову репутацію ОСОБА_1, інформацію, автором якої є ОСОБА_6 джерелом якої є ОСОБА_5, розміщену (поширену) Приватним підприємством «Україна молода» на своєму сайті в мережі Інтернет w.w.w. umoloda.kiev.ua та в щоденній інформаційно-політичній газеті «Україна молода» у виданні № 193 від 25.12.2014 у статті під назвою «А тепер я покатаюсь! Розкрадання і фактичне знищення харківського «Турбоатома» насамперед вигідне його конкуренту Росії. А прикривається Премєр міністром України?», наступного змісту: «ОСОБА_1 велів купувати авіаквитки на австрійський гірськолижний курорт. За заводський, ясна річ, рахунок.» та «пан директор продовжує фінансувати заводськими грішми структури, близькі до режиму Януковича, а також завзято нищити завод.»; «Ринкова вартість такої турбіни-«мільйонника» становить 157 млн. доларів Але пан ОСОБА_1 вирішив їх продати чомусь по 90 мільйонів за кожну!».

Зобов'язати Приватне підприємство «Україна молода», автора статті ОСОБА_6 та ОСОБА_8 спростувати недостовірну інформацію шляхом розміщення у мережі Інтернет (сторінка http:// w.w.w. umoloda.kiev.ua) та номері газети «Україна молода» не пізніше 10 днів з дня набрання рішенням законної сили.

В іншій частині позовних вимог відмовити.

Стягнути з Приватного підприємства «Україна молода», ОСОБА_5, ОСОБА_6 на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі по 162,40грн. (сто шістдесят дві гривні сорок копійок), відповідно з кожного.

Веб-адреса сторінки на офіційному веб-порталі судової влади України в мережі Інтернет, за якою учасники справи можуть отримати інформацію по справі знаходиться за посиланням: .

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не були вручені у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення відповідно до Перехідних положень ЦПК України в редакції Закону України 2147-VIII 03.10.2017, може бути оскаржена в апеляційному порядку до Харківського апеляційного суду через Харківський районний суд Харківської області шляхом подачі апеляційної скарги особою, яка її оскаржує, протягом тридцяти днів з дня складення судового рішення.

Позивач - ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, паспорт серії МК № 516888, виданий Московським РВ ХМУ УМВС України в Харківській області 18.07.1997, ідентифікаційний номер НОМЕР_1, зареєстроване місце проживання: ІНФОРМАЦІЯ_2 (колишня назва вул. Червонопрапорна), б. 5, кв. 12;

Відповідач - Приватне підприємство «Україна молода, , адреса місцезнаходження: м. Київ, пр-т. Перемоги, б. 50;

Відповідач - ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_3, паспорт серії МН № 922644, виданий Комінтернівським РВ УМВС України в Харківській області 11.07.2007, зареєстрованого за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_4, б. 3;

Відповідач - ОСОБА_6, місце роботи за адресою: м. Київ, пр-т. Перемоги, б. 50.

Повний текст рішення складений 06 березня 2019 року.

Суддя Н.М. Токарєва