Провадження № 2/641/938/2019 Справа № 641/682/19
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 жовтня 2019 року м. Харків

Комінтернівський районний суд м. Харкова у складі:

головуючого - судді - Фанда О.А.,

за участю секретаря судових засідань - Конюх С.М.,

позивача - ОСОБА_1 ,

представника позивача - ОСОБА_2 ,

відповідача - ОСОБА_3 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Харкові цивільну справу за позовом

ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , треті особи: Служба у справах дітей Московського району Управління служб у справах дітей Департаменту праці та соціальної політики Харківської міської ради, Департамент служб у справах дітей Харківської міської ради про позбавлення батьківських прав та встановлення опіки, -

в с т а н о в и в:

04 лютого 2019 року ОСОБА_1 звернулася до суду з вказаним позовом.

В обґрунтування своїх вимог позивач посилалася на те, що її донька ОСОБА_4 перебувала в зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_3 , під час шлюбу в них народився син ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

12 травня 2016 року шлюб між ОСОБА_4 та ОСОБА_3 розірвано.

ОСОБА_1 зазначала, що мати малолітньої дитини ОСОБА_4 померла ІНФОРМАЦІЯ_2 , відповідач не займається вихованням сина та його духовним розвитком, не забезпечує матеріально, не сплачує аліменти на його утримання за рішенням суду протягом 6 років, не спілкується з ним. Відповідач починаючи з серпня 2012 року не відвідував дитину, не спілкувався з ним жодного разу, не брав участі у навчанні дитини, не відвідував шкільні заходи, не брав участь у позашкільному розвитку дитини тощо. Дитина перебувала виключно на утриманні своєї матері, допомогала у його вихованні бабуся - позивач у справі. Після смерті ОСОБА_4 обов`язки опікуна дитини виконує позивач.

Посилаючись на те, що відповідач без будь-яких поважних причин ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків, має заборгованість зі сплати аліментів на утримання дитини, ОСОБА_1 просила позбавити ОСОБА_3 батьківських прав відносно сина ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 . Встановити опіку над ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , призначивши ОСОБА_1 опікуном ОСОБА_5 .

В судовому засіданні позивач та її представник позовні вимоги підтримали в повному обсязі.

Відповідач ОСОБА_3 проти задоволення позову про позбавлення його батьківських прав заперечував. При цьому посилався на те, що протягом останніх семи років не бачився з дитиною, оскільки йому чинила перешкоди мати дитини. Не допомогав матеріально, оскільки декілька разів пропонував колишній дружині допомогу, однак вона відмовлялася. Про рішення суду про стягнення з нього аліментів не знав. Бажає налагодити стосунки з сином та в подальшому займатися вихованням свого сина ОСОБА_6 .

Представник третьої особи Департаменту служб у справах дітей Харківської міської ради в судове засідання не з`явився, подав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності, висновок про доцільність позбавлення батьківських прав ОСОБА_3 відносно сина ОСОБА_6 та подання про доцільність встановлення опіки над малолітнім ОСОБА_5 та призначення ОСОБА_1 його опікуном.

Представник третьої особи Службу у справах дітей Московського району Управління служб у справах дітей Департаменту праці та соціальної політики Харківської міської ради в судове засідання не з`явився, причини неявки суду не повідомив.

Суд, заслухавши пояснення учасників справи та їх представників, показання допитаних в судовому засіданні свідків ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , дослідивши наявні в матеріалах справи докази в їх сукупності, приходить до висновку, що позов задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він:

1) не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров`я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування;

2) ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини;

3) жорстоко поводяться з дитиною;

4) є хронічними алкоголіками або наркоманами;

5) вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва;

6) засуджені за вчинення умисного кримінального правопорушення щодо дитини.

Згідно до ст. 165 СК України право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім`ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров`я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років.

Частинами 1-3 статті 150 СК України встановлено, що батьки зобов`язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини. Батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов`язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя.

Частинами 1-2, 4 ст. 155 СК України закріплено, що здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. Ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом.

Відповідно до п. 16 постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 30 березня 2007 року "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав" ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і кожен в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками.

Судом встановлено та підтверджується наявними в матеріалах справи доказами, що ОСОБА_4 та відповідач ОСОБА_3 з 22 вересня 2010 року перебували у шлюбі.

12 травня 2016 року шлюб між ОСОБА_4 та ОСОБА_3 розірвано.

ОСОБА_4 та ОСОБА_3 є батьками ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 (свідоцтво про народження Серії НОМЕР_1 ).

ОСОБА_4 - мати дитини померла ІНФОРМАЦІЯ_2 (свідоцтво про смерть Серії НОМЕР_2 ).

Позивач ОСОБА_1 є матір`ю померлої ОСОБА_11 , що підтверджується свідоцтвом про народження Серії НОМЕР_3 .

Згідно інформаційної довідки з Реєстру територіальної громади м. Харкова від 21 листопада 2018 року позивач ОСОБА_1 та її онук ОСОБА_5 зареєстровані за адресою: АДРЕСА_1 .

Рішенням Московського районного суду м. Харкова від 05 лютого 2013 року стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_4 на утримання сина ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_3 аліменти у розмірі 1000 грн. щомісячно, починаючи з 01.09.2011 року і до повноліття дитини.

Встановлено та підтверджується оглянутими в судовому засіданні доказами, що відповідач має заборгованість зі сплати аліментів на утримання сина ОСОБА_6 за період з 01.09.2011 року по 20.09.2018 року у розмірі 84 666,67 грн.

Після розірвання шлюбу між батьками та смерті матері ОСОБА_13 проживає разом з бабусею ОСОБА_1 та знаходиться повністю на її вихованні та утриманні.

Свідок ОСОБА_10 - цивільний чоловік ОСОБА_4 , пояснив, що познайомився з ОСОБА_4 в 2012 році, дитині тоді було півтора роки. З того часу вони проживали разом однією сім`єю без реєстрації шлюбу та займалися вихованням дитини. ОСОБА_13 вважає його ОСОБА_10 , своїм батьком. Відповідач не приймав участі у вихованні сина. Мати дитини йому розповідала, що батько дитини ОСОБА_3 не піклується та не утримує дитину матеріально. Жодних перешкод у спілкуванні з сином позивач відповідачу не чинила.

Свідок ОСОБА_9 - рідна сестра цивільного чоловіка матері дитини, пояснила, що її брат познайомився з ОСОБА_4 в 2012-2013 році, її брат ОСОБА_10 виконував батьківські обов`язки щодо дитини ОСОБА_6 . Зі слів ОСОБА_4 свідку відомо, що відповідач не піклується та не утримує дитину матеріально. Їй відомо, що батько дитини з`явився після смерті матері ОСОБА_4 , без дозволу бабусі забрав дитину на декілька днів, а також намагався забрати дитину біля школи, після чого викликали поліцію. Після зустрічей дитини з батьком були вимушені звертатися до дитячого психолга.

Свідок ОСОБА_8 - хрещена мати дитини, пояснила, що з ОСОБА_14 (матір`ю дитини) була знайома останні чотири роки, зі слів матері дитини відповідач допомоги не надавав, з дитиною не спілкувався.

Свідок ОСОБА_7 - класний керівник дитини, пояснила, що вихованням дитини ОСОБА_6 займалися мати ОСОБА_4 та тато ОСОБА_10 . Після смерті матері, через три тижні з`явився ОСОБА_3 , та заявив, що бажає познайомитися з дитиною. Відповідач декілька разів приходив до школи поспілкуватися з сином. Останній раз в травні 2019 року.

Відповідно до ч. 4 ст. 19 СК України при розгляді судом спорів щодо участі одного з батьків у вихованні дитини, місця проживання дитини, позбавлення та поновлення батьківських прав, побачення з дитиною матері, батька, які позбавлені батьківських прав, відібрання дитини від особи, яка тримає її у себе не на підставі закону або рішення суду, управління батьками майном дитини, скасування усиновлення та визнання його недійсним обов`язковою є участь органу опіки та піклування.

Орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв`язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи (ч. 5 ст. 19 СК України).

При цьому суд може не погодитися із висновком органу опіки та піклування, оскільки він є недостатньо обґрунтованим і суперечить інтересам дитини (ч. 6 ст. 19 СК України).

З висновку Департаменту служб у справах дітей Харківської міської ради від 10 травня 2019 року № 348 вбачається, що малолітній ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 фактично проживає разом із рідною бабусею ОСОБА_1 та цивільним чоловіком матері дитини ОСОБА_10 Батько дитини ОСОБА_3 за весь цей час не відвідував дитину не спілкувався з ним, не допомогав матеріально, навіть після смерті матері дитини, він не виявляв зацікавленості в подальшій долі сина, не дбає про його фізичний і духовний розвиток, не займається його підготовкою до самостійного життя, не надає коштів на його утримання. Заборгованість ОСОБА_3 по сплаті аліментів на утримання дитини ОСОБА_5 станом на 20 вересня 2018 складає 84666,67 грн. З малолітнім ОСОБА_15 залученим Комісією психологом проведено експериментально-психологічне обстеження його стану з метою дослідження внутрисімейних відносин та їх вплив на дитину. За результатами обстеження було виявлено, що велике значення в житті дитини на даний час має ОСОБА_10 , якого ОСОБА_13 вважає своїм батьком. Своєю родиною ОСОБА_13 вважає саме ОСОБА_10 та бабусю, ОСОБА_1 . Посилаючись на вказані обставини Департамент служб у справах дітей Харківської міської ради вважає за доцільне позбавлення батьківських прав ОСОБА_3 відносно малолітнього сина ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Щодо, рекомендації органу опіки та піклування, суд вважає за необхідне зазначити наступне. Відповідно до цивільно-процесуального законодавства жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Таким чином, зазначений висновок органу опіки і піклування не може мати переваги над іншими доказами, а суд оцінює його в сукупності з іншими доказами.

Судом встановлено, що відповідач після розірвання шлюбу з матір`ю дитини проживав окремо, участі у вихованні та утриманні сина не приймав. Лише після смерті матері дитини зустрівся з сином та декілька разів відвідав його у школі.

В судовому засіданні відповідач заперечував проти позбавлення його батьківських прав, посилаючись на намір встановити з сином належні стосунки та брати участь у його вихованні та забезпеченні.

Європейський суд з прав людини у справі «Хант проти України» від 07 грудня 2006 року (заява № 31111/04) наголошував на тому, що питання сімейних відносин має ґрунтуватися на оцінці особистості заявника та його поведінці. Факт заперечення заявником проти позову про позбавлення його батьківських прав також може свідчити про його інтерес до дитини (параграф 57, 58).

Статтею 9 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року № 789-ХІІ передбачено, що, держави-учасниці поважають право дитини, яка розлучається з одним чи обома батьками, підтримувати на регулярній основі особисті відносини і прямі контакти з обома батьками, за винятком випадків, коли це суперечить найкращим інтересам дитини.

Суд вважає, що сам факт звернення ОСОБА_1 до суду з позовом про позбавлення батьківських прав, є достатнім стимулюючим заходом щодо спонукання відповідача змінити ставлення до виховання дитини, піклування про її фізичний і духовний розвиток та матеріальне забезпечення.

Зважаючи на те, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, суд може у виняткових випадках при доведеності винної поведінки когось із батьків або їх обох з урахуванням її характеру, особи батька і матері, а також інших конкретних обставин справи відмовити в задоволенні позову про позбавлення цих прав, попередивши відповідача про необхідність змінити ставлення до виховання дитини (дітей) і поклавши на органи опіки та піклування контроль за виконанням ним батьківських обов`язків.

Таким чином, позбавлення батьківських прав допускається лише тоді, коли змінити поведінку батьків у кращу сторону неможливо, і лише при наявності вини у діях батьків.

Щодо позовних вимог про встановлення ОСОБА_1 опікуном малолітнього ОСОБА_5 , суд вважає за необхідне зазначити наступне.

Відповідно до ч. 3 ст. 60 ЦК України, суд встановлює опіку над малолітньою особою, якщо при розгляді справи буде встановлено, що вона позбавлена батьківського піклування, і призначає опікуна за поданням органу опіки та піклування.

Оскільки суд відмовив в задоволенні позову про позбавлення батьківських прав, позовна вимога про встановлення опіки також не підлягає задоволенню, оскільки є похідною.

Питання про відшкодування судових витрат суд вирішує відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 164, 165, 166 Сімейного Кодексу України, ст.ст. 12,13,81,259, 263-265, 268 ЦПК України, суд, -

в и р і ш и в:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , треті особи: Служба у справах дітей Московського району Управління служб у справах дітей Департаменту праці та соціальної політики Харківської міської ради, Департамент служб у справах дітей Харківської міської ради про позбавлення батьківських прав та встановлення опіки - залишити без задоволення.

Попередити ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , ІПН НОМЕР_4 , про необхідність належного виконання обов`язків з виховання і утримання дитини ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 та покласти на орган опіки та піклування виконавчого комітету Харківської міської ради контроль за виконанням ОСОБА_3 батьківських обов`язків відносно дитини ОСОБА_5 .

Рішення суду може бути оскаржене безпосередньо до Харківського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом 30 днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Відповідно до п.п. 15.5 п. 15 Розділу ХІІІ Перехідних положень ЦПК України до початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Позивач - ОСОБА_1 , ІПН НОМЕР_5 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 .

Відповідач - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , ІПН НОМЕР_4 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_2 .

Третя особа - Служба у справах дітей Московського району Управління служб у справах дітей Департаменту праці та соціальної політики Харківської міської ради, (), місцезнаходження: м. Харків, вул. Руслана Плоходька, 3.

Третя особа - Департамент служб у справах дітей Харківської міської ради (), місцезнаходження: м. Харків, вул. Чернишевська, 55.

Повний текст рішення складений 16 жовтня 2019 року.

Суддя: О. А. Фанда