РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 643/467/19

Провадження № 2/643/2235/19

11.03.2019 року Московський районний суд м. Харкова в складі:

головуючого - судді Довготько Т.М.

за участю секретаря судового засідання Полковник Г.В.

представника відповідача ОСОБА_1

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін у відкритому судовому засіданні в м. Харкові цивільну справу за позовом Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості, ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з позовом, в якому просить стягнути з відповідача ОСОБА_2 заборгованість за кредитним договором в розмірі 106621 грн. 58 коп. та судові витрати.

Свої вимоги мотивує тим, що відповідно до укладеного договору № б/н від 17.09.2008 року ОСОБА_2 отримав кредит у розмірі 3000,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36,00 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг», «Правилами користування платіжною карткою» та «Тарифами банку» складає між ним і банком Договір, що підтверджується підписом відповідача у заяві. Відповідач свої зобов'язання за вказаним договором належним чином не виконав, у зв'язку із чим станом на 30.11.2018 року у відповідача виникла заборгованість за кредитом у сумі 106621,58 грн., яка складається із: заборгованості за кредитом 1646,45 грн.; заборгованості по процентам за користування кредитом 95367,82 грн.; заборгованості за пенею та комісією 4292,00 грн.; штрафу (фіксована частина) 250,00 грн., штрафу (процентна складова) 5065,31 грн.

Ухвалою судді від 16.01.2019 року у справі відкрито провадження і справа призначена до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін.

Ухвалою від 08.02.2019року здійснено перехід з розгляду в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін в розгляд справи в порядку спрощеного провадження з викликом (повідомленням) сторін.

Представником відповідача ОСОБА_2 адвокатом ОСОБА_1 надано відзив на позов, в якому останній просить відмовити у задоволенні позову АТ КБ «Приватбанк» про стягнення заборгованості, з тих підстав, що Банком не надано доказів того, що відповідач шляхом підписання Заяви погодився з «Умовами та правилами надання банківських послуг», «Правилами користування платіжною карткою» та «Тарифами Банку», розміщеними на сайті Банку. Крім того Банком не доведено, що ним фактично відповідача було ознайомлено із тими документами, на які посилається Банк. Будь-яких умов, правил, тарифів відповідач не підписував, другий екземпляр документів не підписував. Заява, на яку посилається позивач, жодним чином не доводить про досягнення між сторонами у справі домовленості щодо суми кредиту, строку його повернення, розміру процентів за користування кредитом, розміру та підстав сплати комісії, виду та розміру неустойки та підстав її застосування. Твердження про те, що Банк надав відповідачу кредит, є припущенням представника позивача ,яким підписано заяву, доказів вказаних обставин позивачем не надано. Розрахунок наданий до позову, сам по собі не може бути належним і допустимим доказом наявності та розміру заборгованості. Крім того зазначає, що в позовній заяві не вказано ані підстави нарахування комісії, ані її суми, а тому зазначені вимоги банку є безпідставними та необґрунтованими.

Представником позивача було надано відповідь на відзив, в якому останній просить задовольнити позов, з тих підстав, що зміст кредитного договору зафіксовано в декількох документах в заяві позичальника, Умовах та правилах надання банківських послуг, Правилах користування платіжною карткою та Тарифах. Таким чином, між банком та позичальником укладається договір у письмовій формі та сторонами при укладенні договору були обговорені усі істотні умови. З виписки по картковому рахунку відповідача чітко просліджується, що відповідачу було встановлено кредитний ліміт та вбачається, що відповідач користувався грошима, отримував кошти через банкомат, здійснював розрахунки через термінал, а отже отримав кредитну картку «Універсальна». З виписки про рух коштів та розрахунку заборгованості, які є належними та допустимими доказами, вбачається, що позивач частково сплачував заборгованість по договору. Відповідачем розрахунок заборгованості не спростований, контррозрахунок не наданий. Крім того зазначає, що відповідач до певного часу належним чином виконував свої зобовязання за кредитом, що свідчить про те, що відповідач знав про умови кредитування та визнав свої зобовязання за Договором. Тому посилання відповідача про те, що він не був ознайомлений з умовами кредитування не має прийматись судом до уваги.

Представник позивача в судове засідання не зявився, в матеріалах справи мається заява про розгляду справи у відсутності представника позивача, позов просить задовольнити.

Представник ОСОБА_2 адвокат ОСОБА_1 в судовому засіданні проти позову заперечував просив у його задоволенні відмовити, з підстав викладених вище у відзиву. Крім того просив застосувати строки позовної давності.

Суд, заслухавши представника відповідача, дослідивши матеріали справи, встановивши відповідні обставини і визначивши відповідні до них правовідносини, вважає, що позов не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

17.09.2008 року між позивачем та ОСОБА_2 був укладений договір без номеру, відповідно до якого відповідач отримав кредит у розмірі 3000,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36,00 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг», «Правилами користування платіжною карткою» та «Тарифами банку» складає між ним і банком Договір, що підтверджується підписом відповідача у заяві. /а.с. 7-14/.

За умовами кредитного договору відповідач зобов'язався повернути кредит та сплатити відсотки за користування кредитними коштами в строки та в порядку, встановлених кредитним договором.

Взяті на себе зобов'язання по договору № б/н від 17.09.2008 року Банк виконав своєчасно і повністю, надавши відповідачу кредит.

У порушення зазначених умов договору відповідач ОСОБА_2 зобов'язання за договором № б/н від 17.09.2008 року належним чином не виконав.

Із копії заяви на видачу універсальної картки вбачається, що датою відкриття рахунку є 17.09.2008року.

Відповідно до пункту 3.1 розділу І Умов та правил надання банківських послуг для надання послуг банк відкриває клієнту картрахунок, видає клієнтові карту, її вид і термін дії визначено у заяві і в пам'ятці клієнта, підписанням якого клієнт і банк укладають договір про надання банківських послуг. Датою укладення договору є дата відкриття рахунку, зазначена в розділі «Відмітки банку» заяви.

Відповідно до пунктів 3.1.1, 5.4 розділу ІІ Умов та правил надання банківських послуг строк дії картки вказано на лицевій стороні картки (місяць і рік). Карта дійсна до останнього календарного дня вказаного місяця. Строк погашення процентів за кредитом визначено щомісячними платежами, а строк погашення кредиту у повному обсязі останнім днем місяця вказаного на карті (поле MONTH).

Пунктом 9.12 розділу І Умов та правил надання банківських послуг передбачено, що договір діє на протязі 12 місяців із моменту підписання. Якщо протягом цього строку жодна із сторін не проінформує іншу сторону про припинення дії договору, він автоматично лонгується на такий же термін.

Останній платіж відповідачем з погашення кредиту здійснений 14.09.2015року.

У зв'язку з зазначеними порушеннями зобов'язань за кредитним договором, у ОСОБА_2 станом на 30.11.2018 року виникла заборгованість за кредитом у сумі 106621,58 грн., яка складається із: заборгованості за кредитом 1646,45 грн.; заборгованості по процентам за користування кредитом 95367,82 грн.; заборгованості за пенею та комісією 4292,00 грн.; штрафу (фіксована частина) 250,00 грн., штрафу (процентна складова) 5065,31 грн. /а.с. 4-6/.

Відповідно до ч.1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа зобов'язується надати грошові кошти позичальнику у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання. Договір є обов'язковим для виконання сторонами (ст. 629 ЦК України).

Відповідно до ч. 1 ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання.

Відповідно до ст. 530 ЦК України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до статті 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Позовна давність обчислюється за загальними правилами обчислення цивільно-правових строків. Позовна давність установлюється в законі з метою упорядкування цивільного обороту за допомогою стимулювання суб'єктів, права чи законні інтереси яких порушені, до реалізації права на їх позовний захист протягом установленого строку.

Згідно з частиною першою статті 261 ЦК України перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила.

Позовна давність відноситься до строків захисту цивільних прав; при цьому поняття «позовна» має на увазі форму захисту - шляхом пред'явлення позову, необхідною умовою реалізації якої є виникнення права на позов, що розглядається у двох аспектах - процесуальному (право на пред'явлення позивачем позову і розгляд його судом) і матеріальному (право на задоволення позову, на отримання судового захисту). Питання про об'єкт дії позовної давності виникає через відмінності в розумінні категорії «право на позов у матеріальному сенсі» (право на захист) у контексті її співвідношення із суб'єктивним матеріальним цивільним правом як одним з елементів змісту цивільних правовідносин. Набуття права на захист, для здійснення якого встановлена позовна давність, завжди пов'язане з порушенням суб'єктивного матеріального цивільного права. Суб'єктивне матеріальне цивільне право і право на позов відносяться до різних видів матеріального права: перше - регулятивне, друге - охоронне. Змістом права на позов є правомочність, що включає одну або декілька передбачених законом можливостей для припинення порушення, відновлення права або захисту права іншими способами, які можуть реалізовуватись тільки за допомогою звернення до суду.

Ураховуючи, що метою встановлення у законі позовної давності є забезпечення захисту порушеного суб'єктивного матеріального права або охоронюваного законом інтересу в межах певного періоду часу, тобто тимчасове обмеження отримати захист за допомогою звернення до суду, слід дійти висновку, що об'єктом дії позовної давності є право на позовний захист (право на позов у матеріальному сенсі), що є самостійним правом (не ототожнюється із суб'єктивним матеріальним правом і реалізується в межах охоронних правовідносин), яким наділяється особа, право якої порушене.

Відповідно до статті 257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Зазначений трирічний строк діє після порушення суб'єктивного матеріального цивільного права (регулятивного), тобто після виникнення права на захист (охоронного).

У правовідносинах, в яких використовуються платіжні картки як спосіб надання/отримання кредитних коштів, якщо умовами договору визначено щомісячні платежі погашення кредиту та кінцевий строк повного погашення кредиту, перебіг позовної давності щодо місячних платежів починається після несплати чергового платежу, а щодо повернення кредиту у повному обсязі - зі спливом останнього дня місяця дії картки.

Відповідно до статті 253 ЦК України перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов'язано його початок.

За змістом статті 266 ЦК України зі спливом позовної давності до основної вимоги вважається, що позовна давність спливла і до додаткової вимоги (стягнення неустойки, накладення стягнення на заставлене майно).

Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові (частина четверта статті 267 ЦК України).

За таких обставин та з підстав, передбачених вищевказаними нормами матеріального права, суд приходить до висновку, що оскільки банк звернувся з позовом лише у січні 2019 року, то банком пропущено строк позовної давності, що є підставою для відмови у задоволенні позову у зв'язку із пропуском строку позовної давності.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 4, 12, 13, 80, 81, 141, 263, 265,280 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

У задоволені позову Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» /м. Дніпро, вул. Набережна Перемоги, буд.50/ до ОСОБА_2 /АДРЕСА_1/ про стягнення заборгованості - відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до Харківського Апеляційного суду, протягом тридцяти днів, з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повний текст рішення буде виготовлено 14.03.2019.

Суддя Т.М. Довготько