КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
____________________________________
Апеляційне провадження
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

8 жовтня 2019 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Київського апеляційного суду у складі:

судді-доповідача Рейнарт І.М.

суддів Кирилюк Г.М., Семенюк Т.А.

при секретарі Коліснику В.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Києві цивільну справу за апеляційною скаргою Акціонерного товариства «Укрсоцбанк» на ухвалу Деснянського районного суду міста Києва від 2 серпня 2019 року (суддя Панченко О.М.) у цивільній справі за скаргою ОСОБА_1 на дії приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Яцишина Андрія Миколайовича, заінтересована особа: стягувач Акціонерне товариство «Укрсоцбанк»,

встановила:

у квітні 2019р. ОСОБА_1 звернувся до суду зі скаргою та, з урахуванням доповнень, просив визнати поважними причини пропуску строку звернення до суду зі скаргою та поновити строк для її подачі; визнати протиправною та скасувати постанову приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Яцишина А.М. від 12 липня 2018р. про відкриття виконавчого провадження ВП № 56769282, як таку, що не відповідає рішенню Деснянського районного суду міста Києва від 24 квітня 2018 року та виконавчому листу № 753/13011/14, виданому 5 червня 2018р. Деснянським районним судом м. Києва; визнати протиправними та скасувати постанову приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Яцишина А.М. від 10 січня 2019 року про передачу майна стягувачу у рахунок погашення боргу та акт виконавця про передачу майна стягувачу у рахунок погашення боргу від 10 січня 2019 року.

Мотивуючи вимоги скарги, заявник зазначав, що Деснянським районним судом міста Києва 5 червня 2018р. було видано виконавчий лист №753/13011/14 про стягнення з нього на користь ПАТ «Укрсоцбанк» заборгованості в розмірі 400 258,41 дол. США, а також понесені судові витрати у сумі 3654грн. 12 липня 2018р. приватним виконавцем виконавчого округу міста Києва Яцишиним А.М. була винесена постанова про відкриття виконавчого провадження № 56769282, проте, в порушення тексту резолютивної частини рішення суду та виконавчого листа, приватним виконавцем було допущено ряд помилок, а саме: неправильно вказано дату народження боржника - у рішенні 17.04.1973, а у постанові про відкриття виконавчого провадження - 14.09.1973, пропущено слова «року народження»; незаконно виключено з резолютивної частини рішення суду та виконавчого листа слово «дол. США» та самовільно включено у резолютивну частину рішення суду слово «доларів США», що на думку заявника є підставою для скасування постанови.

Також заявник зазначав, що приватним виконавцем неправомірно винесено постанову про передачу майна стягувачу у рахунок погашення боргу від 10 січня 2019 року та акт про передачу майна стягувачу у рахунок погашення боргу від 10 січня 2019 року,

оскільки при їх прийнятті виконавець керувався ст. 49 Закону України «Про іпотеку» та ст. 61 Закону України «Про виконавче провадження», а повинен був вчиняти дії щодо передачі квартири АДРЕСА_1 у власність ПАТ «Укрсоцбанк», як іпотекодержателю, керуючись виключно нормами ст. 49 Закону України «Про іпотеку», а придбання предмету іпотеки оформлювати протоколом та актом про реалізацію предмета іпотеки у порядку, встановленому ст. 47 Закону України «Про іпотеку».

Крім того заявник стверджував, що приватний виконавець не мав правових підстав для застосування ст. 61 Закону України «Про виконавче провадження», оскільки ч.ч. 6-9 цієї статті, регулюють правовідносини щодо передачі майна стягувачу у разі нереалізації майна на третіх електронних торгах, а в даному випадку не відбулися другі торги.

Ухвалою Деснянського районного суду міста Києва від 2 серпня 2019 року скаргу задоволено, визнано поважними причини пропуску ОСОБА_1 строку звернення до суду зі скаргою; визнано постанову приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Яцишина А.М. від 12 липня 2018р. про відкриття виконавчого провадження ВП № 56769282 протиправною та скасовано, як таку, що не відповідає рішенню Деснянського районного суду міста Києва від 24 квітня 2018 року у справі № 753/13011/14 та виконавчому листу, виданому 5 червня 2018р. Деснянським районним судом м. Києва у справі № 753/13011/14; визнано протиправними та скасовано постанову приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Яцишина А.М. від 10 січня 2019 року про передачу майна стягувачу у рахунок погашення боргу та акт приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Яцишина А.М. про передачу майна стягувачу у рахунок погашення боргу від 10 січня 2019 року ВП № 56769282.

У поданій апеляційній скарзі АТ «Укрсоцбанк» просить ухвалу суду скасувати, постановити нову ухвалу про відмову у задоволенні скарги.

Стягувач посилається на неповне з`ясування судом обставин справи, оскільки підставою для оскарження постанови про відкриття виконавчого провадження стала допущена приватним виконавцем описка у даті народження боржника, яка на час винесення оскаржуваної ухвали приватним виконавцем була виправлена прийняттям постанови про виправлення помилки у процесуальному документі, тому підстав для скасування постанови про відкриття виконавчого провадження не було.

Також стягувач вважає, що не було допущено порушень приватним виконавцем і при здійсненні передачі описаного майна боржника банку у рахунок погашення заборгованості, так як приватним виконавцем дотримані вимоги Законів «Про іпотеку» та «Про виконавче провадження».

Стягувач посилається на необґрунтованість ухвали суду, безпідставне поновлення боржнику строків звернення до суду зі скаргою та порушення норм процесуального права, так як банк не був повідомлений про судовий розгляд даної скарги.

У відзиві на апеляційну скаргу ОСОБА_1 просить відмовити у задоволенні апеляційної скарги, вважаючи її доводи безпідставними та необґрунтованими.

ОСОБА_1 та приватний виконавець Яцишин А.М., будучи належним чином повідомленими про день та час розгляду апеляційної скарги (с.с.158, 159), у судове засідання не з`явилися, клопотання про його перенесення не подали, тому відповідно до положень ст. 372 ЦПК України колегія суддів провела судовий розгляд у їх відсутність.

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, пояснення представника АТ «Укрсоцбанк» Гордона О.В., який підтримав апеляційну скаргу, вивчивши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, вважає, що вона підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Судом встановлено і матеріалами справи підтверджено, що 5 червня 2018 року

Деснянським районним судом м. Києва на виконання рішення суду від 24 квітня 2018 року виданий виконавчий лист про стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ «Укрсоцбанк» 400 258,41 дол. США, а також понесені судові витрати у розмірі 3654грн.

Постановою приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Яцишина А.М. від 12 липня 2018 року відкрито виконавче провадження № 56769282.

Постановою приватного виконавця Яцишина А.М. від 10 січня 2019 року передано ПАТ «Укрсоцбанк» в рахунок погашення заборгованості квартиру АДРЕСА_1 , що належить боржнику ОСОБА_1 , за початковою ціною других торгів відповідно до протоколу проведення електронних торгів від 9 січня 2019 року, сформованим ДП «СЕТАМ» у розмірі 3 579 772,40грн.

Задовольняючи скаргу, суд першої інстанції виходив з того, що приватним виконавцем не надано доказів, які б підтверджували виконання ним своїх дій у відповідності до Закону України «Про виконавче провадження».

Колегія суддів не погоджується з таким висновком суду першої інстанції з таких підстав.

Згідно ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

За змістом п.п. 4, 5 ч. 3 ст. 2 ЦПК України основними засадами (принципами) цивільного судочинства є, зокрема: змагальність сторін, диспозитивність.

Разом з цим, суд першої інстанції вказаних вимог Закону не дотримався, не навів обґрунтування прийнятого рішення, не проаналізував надані учасниками справи докази та допустив суттєве порушення норм процесуального права, які є підставою для скасування судового рішення.

Згідно ч. 3 ст. 376 ЦПК України порушення норм процесуального права є обов`язковою підставою для скасування судового рішення суду першої інстанції та ухвалення нового судового рішення, якщо справу (питання) розглянуто судом за відсутності будь-якого учасника справи, не повідомленого належним чином про дату, час і місце засідання суду (у разі якщо таке повідомлення є обов`язковим), якщо такий учасник справи обґрунтовує свою апеляційну скаргу такою підставою (пункт 3).

Відповідно до ст. 447 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

Частиною 1 статті 450 ЦПК України визначено, що скарга розглядається у десятиденний строк у судовому засіданні за участю стягувача, боржника і державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби чи приватного виконавця, рішення, дія чи бездіяльність яких оскаржуються.

Однак, суд першої інстанції розглянув дану скаргу у відсутність стягувача, ПАТ «Укрсоцбанк», не направив йому копію уточненої скарги ОСОБА_1 та при відсутності відомостей про отримання стягувачем судової повістки.

За таких обставин, судове рішення підлягає обов`язковому скасуванню відповідно до ст. 376 ЦПК України.

Крім того, судом першої інстанції неправильно застосовані норми матеріального права.

Згідно статті 129-1 Конституції України суд ухвалює рішення іменем України і воно є обов`язковими до виконання.

У пункті 9 частини третьої статті 129 Конституції України до основних засад судочинства віднесено обов`язковість рішень суду.

Пунктом 7 частини 3 статті 2, статтею 18 ЦПК України закріплено обов`язковість судового рішення як основну засаду (принцип) цивільного судочинства.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження, як завершальна стадія судового провадження, і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

У справі «Ромашов проти України» Європейський суд з прав людини зауважив, що право на суд стало б ілюзорним, якщо б правова система держави дозволяла, щоб кінцеве та обов`язкове рішення суду залишалося невиконаним, що завдавало б шкоду одній зі сторін.

Виконання рішень, ухвалених будь-яким судом, слід розглядати як невід`ємну частину "судового розгляду" для цілей ст. 6 Конвенції про захист прав і основних свобод людини.

Враховуючи зазначені положення діючого законодавства, а також принцип правової визначеності, колегія суддів не можна погодитися з позицією суду першої інстанції, що наявність описок в постанові про відкриття виконавчого провадження (стосовно дати народження боржника у резолютивній частині постанови) є безумовною підставою для скасування постанови про відкриття виконавчого провадження.

Крім того, приватним виконавцем Яцишиним А.М. суду першої інстанції надана копія постанови від 1 серпня 2019 року про виправлення описок у постанові про відкриття виконавчого провадження, оцінка якій не була надана судом.

Колегія суддів вважає доводи скаржника та суду першої інстанції про те, що приватним виконавцем Яцишиним А.М. незаконно виключено з резолютивної частини рішення суду та виконавчого листа слово «дол. США» та включено «доларів США», є надуманими, так як за рішенням Деснянського районного суду м. Києва від 24 квітня 2018 року з боржника ОСОБА_1 стягнута заборгованість саме у доларах США.

Також судом першої інстанції не враховано, що відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Однак, скаржником не доведено, а судом не встановлено, що допущені описки у постанові про відкриття виконавчого провадження є порушенням прав боржника та підставою для скасування вказаної постанови.

За таких обставин, ухвала суду першої інстанції щодо визнання постанови про відкриття виконавчого провадження протиправною та її скасування, не ґрунтується на нормах матеріального права, а відтак є незаконною.

За змістом статей 10, 48 Закону України «Про виконавче провадження», заходами примусового виконання рішень є, зокрема, звернення стягнення на майно боржника, що полягає в його арешті, вилученні та примусовій реалізації.

Відповідно до ч. 1 ст. 61 Закону України «Про виконавче провадження» реалізація арештованого майна (крім майна, вилученого з цивільного обороту, обмежено оборотоздатного майна та майна, зазначеного у частині восьмій статті 56 цього Закону)

здійснюється шляхом електронних торгів або за фіксованою ціною.

Порядок реалізації арештованого майна передбачений частиною п`ятою статті 61 вказаного Закону, в якій зазначено, що не реалізоване на електронних торгах нерухоме майно виставляється на повторні електронні торги за ціною, що становить 85 відсотків, а рухоме майно - 75 відсотків його вартості, визначеної в порядку, встановленому статтею 57 цього Закону.

У разі повторної нереалізації майна нерухоме майно виставляється на треті електронні торги за ціною, що становить 70 відсотків, а рухоме майно - 50 відсотків його вартості, визначеної в порядку, встановленому статтею 57 цього Закону.

Частинами 6-8 статті 61 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що у разі нереалізації майна на третіх електронних торгах виконавець повідомляє про це стягувачу і пропонує йому вирішити питання про залишення за собою нереалізованого майна, крім майна, конфіскованого за рішенням суду.

У разі якщо стягувач протягом 10 робочих днів з дня отримання повідомлення виконавця письмово не заявив про своє бажання залишити за собою нереалізоване майно, арешт з майна знімається і воно повертається боржникові. За відсутності у боржника іншого майна, на яке може бути звернено стягнення, виконавчий документ повертається стягувачу без виконання.

У разі якщо стягувач виявив бажання залишити за собою нереалізоване майно, він зобов`язаний протягом 10 робочих днів з дня надходження від виконавця відповідного повідомлення внести на відповідний рахунок органу державної виконавчої служби або рахунок приватного виконавця різницю між вартістю нереалізованого майна та сумою коштів, що підлягають стягненню на його користь, якщо вартість нереалізованого майна перевищує суму боргу, яка підлягає стягненню за виконавчим документом. За рахунок перерахованих стягувачем коштів оплачуються витрати виконавчого провадження, задовольняються вимоги інших стягувачів та стягуються виконавчий збір і штрафи, а залишок коштів повертається боржникові.

Разом з цим, статтею 49 Закону України «Про іпотеку» визначено, що протягом десяти днів з дня оголошення прилюдних торгів такими, що не відбулися, іпотекодержателі та інші кредитори боржника відповідно до пріоритету їх зареєстрованих вимог мають право залишити за собою предмет іпотеки за початковою ціною шляхом заліку своїх забезпечених вимог в рахунок ціни майна. У цьому випадку залишення за собою предмета іпотеки іпотекодержателем оформлюється протоколом і актом про реалізацію предмета іпотеки у порядку, встановленому статтею 47 цього Закону, а нотаріус на підставі такого акта видає свідоцтво про залишення за собою майна з прилюдних торгів, якщо прилюдні торги не відбулися.

Якщо іпотекодержатель не скористався правом, передбаченим частиною першою цієї статті, за результатами перших прилюдних торгів, призначається проведення на тих самих умовах других прилюдних торгів, що мають відбутися протягом одного місяця з дня проведення перших прилюдних торгів. Початкова ціна продажу предмета іпотеки на других прилюдних торгах становить 80 відсотків початкової вартості предмета іпотеки на перших прилюдних торгах. У разі оголошення других прилюдних торгів такими, що не відбулися, іпотекодержатель має право придбати предмет іпотеки за початковою ціною других прилюдних торгів. Якщо іпотекодержатель не скористався таким правом, за результатами других прилюдних торгів призначається проведення у тому самому порядку третіх прилюдних торгів. Початкова ціна продажу предмета іпотеки на третіх прилюдних торгах становить 70 відсотків початкової вартості предмета іпотеки на перших прилюдних торгах.

Згідно ч. 9 ст. 61 Закону України «Про виконавче провадження» майно передається стягувачу за ціною третіх електронних торгів або за фіксованою ціною. Про передачу майна

стягувачу в рахунок погашення боргу виконавець виносить постанову. За фактом такої передачі виконавець складає акт. Постанова та акт є підставами для подальшого оформлення стягувачем права власності на таке майно.

Відповідно до частини першої статті 11 ЦК України цивільні права та обв`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки, підставами виникнення яких можуть бути інші юридичні факти (пункт 4 частини другої вказаної статті).

З огляду на зазначене, передбачена статтею 61 Закону України «Про виконавче провадження» процедура передачі державним виконавцем стягувачу нереалізованого на прилюдних торгах арештованого майна боржника в рахунок погашення його боргу оформлюється шляхом прийняття державним виконавцем постанови та складення акта про передачу майна стягувачу, які можуть вважатися юридичними фактами, правочином, що є законною підставою виникнення цивільних прав та обов`язків (пункт 4 частини другої статті 11 ЦК України).

З наданих АТ «Укрсоцбанк» документів вбачається, що квартира АДРЕСА_1 , яка належить боржнику ОСОБА_1 , була ним передана у іпотеку банку на підставі іпотечного договору від 9 квітня 2008 року, описана приватним виконавцем та передана на реалізацію.

У зв`язку з тим, що перші торги 26 листопада 2018 року не відбулися, були призначені другі торги на 9 січня 2019 року, які також не відбулися у зв`язку з відсутністю допущених учасників, що підтверджується сформованим ДП «СЕТАМ» протоколом № 381382 від 9 січня 2019 року.

10 січня 2019 року АТ «Укрсоцбанк» звернулося до приватного виконавця із заявою про передачу майна стягувачу в рахунок погашення боргу.

Враховуючи вищевикладені обставини, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції прийшов до необґрунтованого висновку, що дії приватного виконавця Яцишина А.М. не відповідали вимогам Закону України «Про виконавче провадження».

При цьому колегія суддів вважає, що приватний виконавець Яцишин А.М. у постанові про передачу майна стягувачу у рахунок погашення боргу правомірно посилався на ст. 49 Закону України «Про іпотеку» та на ч. 9 ст. 61 Закону України «Про виконавче провадження», яка визначає порядок дій виконавця при передачі майна стягувачу, у разі якщо стягувач виявив бажання залишити за собою нереалізоване майно.

Правомірними є доводи апеляційної скарги про те, що питання законності дій виконавця щодо передачі спірного нерухомого майна стягувачу, у разі захисту боржником свого права власності, повинно розглядатися у порядку позовного провадження, про що зазначено у постановах Верховного Суду України від 16 листопада 2016 року (провадження № 6-1655цс16) та від 14 червня 2017 року (провадження № 6-1804цс16), і підтверджено Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 12 червня 2019 року (справа № 752/1115/17).

Разом з цим, скаржником надана ухвала судді Деснянського районного суду м. Києва від 20 березня 2019 року, якою позовна заява ОСОБА_1 була повернута позивачу з посиланням на необхідність оскарження дій приватного виконавця у порядку ст. 447 ЦПК України.

Крім того, ОСОБА_1 оскаржує дії приватного виконавця з формальних підстав і не зазначає у скарзі про своє порушене право власника нерухомого майна, а також про порушення процедури реалізації майна, а відтак колегія суддів вважає можливим розглянути його вимоги у порядку розділу VII ЦПК України.

Згідно ч. 1 ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення

повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: 1) неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; 4) порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Частиною 2 статті 376 ЦПК України визначено, що порушення норм процесуального права може бути підставою для скасування або зміни рішення, якщо це порушення призвело до неправильного вирішення справи.

Колегія суддів вважає, що судом першої інстанції неповно з`ясовані обставини справи, неправильно застосовані норми матеріального права, висновки суду не відповідають наданим учасниками справи доказам, при розгляді справи допущені порушення норм процесуального права, які призвели до неправильного вирішення справи, тому рішення суду підлягає скасуванню з ухваленням нового судового рішення про відмову у задоволенні скарги.

Згідно ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Оскільки апеляційна скарга підлягає задоволенню, з ОСОБА_1 на користь АТ «Укрсоцбанк» підлягає стягненню сплачений ним за подання апеляційної скарги судовий збір.

Керуючись статтями 367, 374, 376, 381-383 ЦПК України, колегія суддів

постановила:

апеляційну скаргу Акціонерного товариства «Укрсоцбанк» задовольнити

Ухвалу Деснянського районного суду міста Києва від 2 серпня 2019 року скасувати, ухвалити нове судове рішення, яким у задоволенні скарги ОСОБА_1 на дії приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Яцишина Андрія Миколайовича, заінтересована особа: стягувач Акціонерне товариство «Укрсоцбанк», відмовити.

Стягнути зі ОСОБА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 , який проживає у АДРЕСА_2 , на користь Акціонерного товариства «Укрсоцбанк», ідентифікаційний код в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України 00039019, яке знаходиться у м. Києві, вул. Велика Васильківська, 100, судові витрати у розмірі 1 921грн.

Постанова набирає законної сили з моменту прийняття, може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 15 жовтня 2019 року.

Суддя-доповідач І.М. Рейнарт

Судді Г.М. Кирилюк

Т.А. Семенюк