ХЕРСОНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Номер провадження: №22-ц/819/403/19
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19 лютого 2019 року Херсонський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого Кутурланової О.В.,

суддів: Майданіка В.В.,

Орловської Н.В.,

секретар судового засідання Прушинська О.В.,

позивач ОСОБА_2

відповідач Радінович В.І.

розглянувши в порядку спрощеного провадження у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Херсоні матеріали цивільної справи за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Херсонського міського суду Херсонської області від 10 грудня 2018 року у складі судді Дорошинської В.Е. у справі за позовом ОСОБА_2 до адвоката Радіновича Володимира Ігоровича про захист прав споживачів та стягнення безпідставно набутого майна,

В С Т А Н О В И В:

У липні 2018 року ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до адвоката Радіновича В.І. про захист прав споживачів та стягнення безпідставно набутого майна, інфляційних втрат та процентів за прострочення виконання грошового зобов»язання.

В обґрунтування позовних вимог зазначив, що 07 березня 2017 року між ним та адвокатом Радіновичем В.І. укладено договір про надання правової допомоги, із додатками №1 та №2 до нього, за умовами яких відповідач зобов»язався надати йому правову допомогу у справах про розірвання шлюбу та поділ майна, визнання рухомого майна його особистою власністю, визнання нерухомого майна його особистою власністю, а він на виконання умов договору сплатив відповідачу у якості гонорару 50000 грн.

02.01.2018 року за заявою позивача в односторонньому порядку на підставі п.8.4. договору, внаслідок неналежної якості наданих послуг, договір між сторонами розірвано, позивачу повернуто 10000 грн.

Посилаючись на те, що вартість фактично виконаних робіт по наданню правової допомоги не перевищує 10000 грн., при цьому на його вимогу повернути 30000 грн адвокат Радінович В.І. відповідає відмовою, позивач просив суд на підставі ст.1212 ЦК України стягнути з відповідача безпідставно отримані кошти у розмірі 30000 грн., а також інфляційні збитки за період з 24.01.2018 по 13.07.2018 року (період безпідставного утримання грошових коштів) у сумі 847,79 грн. та 3 % річних за прострочення виконання грошового зобов»язання у розмірі 421,64 грн.

Заочним рішенням Херсонського міського суду Херсонської області від 10 грудня 2018 року в задоволені позову ОСОБА_2 відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2, посилаючись на невідповідність висновків суду обставинам справи та невірне застосування судом першої інстанції норм матеріального права, просив скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове, яким задовольнити його позовні вимоги у повному обсязі.

У відзиві на апеляційну скаргу адвокат Радінович В.І., посилаючись на безпідставність доводів апеляційної скарги, просив у її задоволені відмовити, рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Заслухавши доповідача, осіб, які беруть участь у справі, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах визначених ст.367 ЦПК України, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що оскільки між сторонами укладено договір про надання правової допомоги, відповідно умов якого позивачем сплачено гонорар, то посилання останнього на наявність визначних ст.1212 ЦК України підстав для стягнення грошових коштів, як безпідставно набутих, не грунтується на законі, а оскільки вимоги про стягнення інфляційних втрат та відсотків за порушення грошового зобов»язання є похідними від основного зобов»язання, то вони також задоволенню не підлягають.

Колегія суддів погоджується з такими висновками суду першої інстанції, оскільки суд дійшов до них на підставі досліджених у справі доказів та у відповідності до норм матеріального права, що регулюють спірні правовідносини.

За змістом ч.1 ст.1212 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов'язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов'язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала.

Отже, зобов'язання з безпідставного набуття, збереження майна виникають за наявності трьох умов: а) набуття або збереження майна, б) набуття або збереження за рахунок іншої особи, в) відсутність правової підстави для набуття або збереження майна (відсутність положень закону, адміністративного акта, договору або інших підстав, передбачених статтею 11 ЦК України).

Майно не може вважатися набутим чи збереженим без достатніх правових підстав, якщо це відбулося в незаборонений цивільним законодавством спосіб з метою забезпечення породження учасниками відповідних правовідносин у майбутньому певних цивільних прав та обов'язків, зокрема, внаслідок тих чи інших юридичних фактів, правомірних дій, які прямо передбачені частиною другою статті 11 ЦК України, у тому числі шляхом укладення договорів.

Статтею 627 ЦК України закріплено принцип свободи договору, який полягає у визначенні за суб'єктом цивільного права можливості укладати договір або утримуватися від його укладання, а також визначати його зміст на свій розсуд відповідно до досягнутої з контрагентом домовленості.

Пунктом 4 ст. 1ЗУ «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» визначено, що договір про надання правової допомоги це домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об'єднання) зобов'язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов'язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.

Згідно ч.2 ст.29 ЗУ «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» договір про надання правової допомоги може бути достроково припинений за взаємною згодою сторін або розірваний на вимогу однієї із сторін на умовах, передбачених договором. При цьому клієнт зобов'язаний оплатити адвокату (адвокатському бюро, адвокатському об'єднанню) гонорар (винагороду) за всю роботу, що була виконана чи підготовлена до виконання, а адвокат (адвокатське бюро, адвокатське об'єднання) зобов'язаний (зобов'язане) повідомити клієнта про можливі наслідки та ризики, пов'язані з достроковим припиненням (розірванням) договору.

Судом встановлено та з матеріалів справи вбачається, що 07 березня 2017 року між ОСОБА_2 та Радіновичем В.І. укладено договір про надання правової допомоги (а.с.7).

Додатком №1 до договору про надання правової допомоги від 07 березня 2017 року передбачено надання адвокатом правової допомоги у справах про розірвання шлюбу, поділ спільно набутого майна подружжя та визначено гонорар адвоката у загальному розмірі 30000 грн (а.с.8).

Додатком №2 від 31 березня 2017 року основний договір між сторонами доповнено положенням про надання адвокатом правової допомоги позивачу також у справі щодо визнання нерухомого майна, а саме квартири АДРЕСА_1 особистою приватною власністю позивача, розмір гонорару адвоката за надання допомоги у цій справі визначено у сумі 20000 грн (а.с.8, зворот).

02 січня 2018 року ОСОБА_2 звернувся до адвоката Радіновича В.І. з листом, яким повідомив про розірвання договору в односторонньому порядку з підстав визначених п.8.4. договору та просив повернути адвокатський гонорар у зв»язку із достроковим розірванням договору, сплачений ним відповідно до додатку №1 від 07 березня 2017 року та додатку №2 від 16 квітня 2017 року, а також надати акт виконаної роботи (а.с.9).

На вимогу позивача відповідачем складено детальний звіт про виконану роботу по цивільним справам № 766/4852/17, 766/5597/17, 766/10895/17, кримінальному провадженню і провадженню з приводу адміністративного правопорушення, пов»язаних з виконанням адвокатом Радіновичем В.І. договору про надання правової допомоги від 07.03.2017 року клієнту ОСОБА_2, з якого вбачається, що протягом дії договору з 07.03.2017 року по 02.01.2018 року адвокатом виконано ряд робіт по написанню адвокатських запитів та заяв, консультацій, складенню позовних заяв у справах, участь у судових засіданнях із поданням відповідних заяв до суду про витребування доказів, забезпечення доказів, опрацюванню судової практики та нормативної бази у спірних правовідносинах, звітів, наданих банківськими установами про рух грошових коштів по депозитам та інші дії, на що витрачено 193 години 05 хвилин (а.с.10-13).

З акту прийому - передач виконаних робіт до договору про надання правової допомоги від 23.02.2018 року вбачається, що адвокат частково надав, а клієнт прийняв послуги, передбачені Договором про надання правової допомоги від 07.03.2017 року і у зв»язку із розірванням договору ОСОБА_2 повернена частина гонорару у розмірі 10000 грн. (а.с.14).

При цьому, у акті виконаних робіт міститься примітка, у якій ОСОБА_2 зазначив, що з сумою повернення грошових коштів не згоден та вважає, що адвокат зобов»язаний повернути йому 40000 грн.

З матеріалів справи також вбачається, що за скаргою ОСОБА_2 на дії адвоката Радіновича В.І. на ім»я Голови кваліфікаційно - дисциплінарної комісії адвокатури Херсонської області щодо порушення адвокатської етики, неналежне виконання професійних обов»язків та порушення адвокатської таємниці проводилася відповідна перевірка, за результатами якої 18.05.2018 року кваліфікаційно-дисциплінарною комісією адвокатури прийнято рішення про відмову в порушенні дисциплінарної справи за відсутності визначених законом підстав притягнення адвоката до дисциплінарної відповідальності.

Отже, вирішуючи спір, суд першої інстанції дійшов вірного висновку, що між сторонами існували договірні відносини, які грунтувалися на положеннях ЗУ «Про адвокатуру» та полягали у наданні відповідачем позивачу правової допомоги, за яку останнім було сплачено гонорар, а при достроковому його розірванні частина коштів повернена.

При ухваленні рішення суд дав належну оцінку звіту адвоката про надану позивачу правову допомогу у декількох справах та обсяг проведеної відповідачем протягом десяти місяців роботи та обгрунтовано виходив з того, поняття правової допомоги є багатоаспектним, а сама допомога може бути різною за змістом, обсягом та формами і може включати консультації, роз'яснення, складення позовів і звернень, довідок, заяв, скарг, здійснення представництва, зокрема в судах та інших державних органах, що повністю узгоджується з роз»ясненнями, наданими у п.3.2 рішення Конституційного Суду України від 30.09.2009 року №23-рп/2009.

Доводи апеляційної скарги щодо наявності підстав для стягнення з відповідача грошових коштів у розмірі 30000 грн, сплачених ним, у тому числі і у якості гонорару за надання правової допомоги у судах апеляційної та касаційної інстанції, і які підлягають поверненню у зв»язку із розірванням договору на стадії розгляду справ за його позовами судами першої інстанції, не визнаються відповідачем, не знайшли свого підтвердження в ході розгляду справи і спростовуються змістом укладеного сторонами правочину, у якому такі положення відсутні.

Отже, приймаючи до уваги, що коли поведінка набувача, потерпілого, інших осіб або подія утворюють правову підставу для набуття (збереження) майна, стаття 1212 ЦК України про стягнення безпідставно набутих коштів може бути застосована тільки після того, якщо така правова підстава в установленому порядку скасована, визнана недійсною, змінена або була відсутня взагалі.

Приймаючи до уваги договірні відносини сторін, суд першої інстанції дійшов обгрунтованого висновку про відсутність підстав для застосування у спірних правовідносинах ст.1212 ЦК України.

Така практика застосування статті 1212 ЦК України відповідає правовій позиції ВСУ, викладеній у постановах від 22.01.2013 у справі № 5006/18/13/2012, від 17.06.2014 у справі № 13/096-12, від 14.10.2014 у справі № 922/1136/13, від 25.02.2015 у справі № 910/1913/14.

З огляду на наведене, колегія суддів приходить до висновку, що суд першої інстанції з достатньою повнотою з'ясував дійсні обставини справи, перевірив доводи і заперечення сторін та дослідив надані сторонами докази, яким дав правильну оцінку, ухвалив рішення з дотриманням норм матеріального та процесуального права і підстав для його скасування немає.

Доводи апеляційної скарги висновки суду не спростовують і не містять посилання на нові факти чи засоби доказування, які б вказували на незаконність ухваленого в справі рішення, а тому підлягають відхиленню.

Керуючись ст.367, п.1 ч.1 ст.374, ст. 382 ЦПК України

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення.

Рішення Херсонського міського суду Херсонської області від 10 грудня 2018 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту судового рішення, шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Дата складання повного тексту постанови - 25 лютого 2019 року.

Головуючий О.В. Кутурланова

Судді: В.В. Майданік

Н.В.Орловська